№ провадження 1-в/646/509/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX,

за участю прокурора ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Диканівська виправна колонія (№ 12)»,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_3 , який відбуває покарання у ДУ «Диканівська виправна колонія (№ 12)» звернувся до суду з вищевказаним клопотанням про приведення вироків Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 09.06.2021 та Ленінського районного суду м.Полтави від 10.05.2023 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09 серпня 2024 року.

Засуджений клопотання підтримав.

Прокурор вважав клопотання таким, що підлягає задоволенню.

Перевіривши доводи засудженого, з`ясувавши думку прокурора, перевіривши матеріали особової справи, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що вироком Ленінського районного суду м.Полтави від 10.05.2023 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України і йому призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підстав ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання, призначеного вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 09.06.2021 з цим вироком, остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі.

За вироком Ленінського районного суду м.Полтави від 10.05.2023 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні 21 епізоду шахрайства, тобто кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України. Трьома з цих епізоди, які вчинені 16.01.2020, 05.10.2019, 30.08.2020 завдано потерпілим матеріальну шкоду на 600,00 грн., 1000,00 грн. та 1500, 00 грн. відповідно.

Крім того, вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 09.06.2021 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 22.09.2016 та остаточно йому призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

За вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 09.06.2021 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні 18.11.2017 крадіжки на суму 1004,00 грн.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно із підпунктом 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 2102, 00 грн.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 1921, 00 грн.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 1600, 00 грн.

Таким чином, відповідно до статті 51 КУпАП (в редакції закону станом на 09 серпня 2024 року), крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення, не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Частиною першою статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість, що узгоджується із правовим висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21(провадження № 51-2555кмо24).

Особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу, що визначено положеннями статті 74 КК України.

Пункт 13 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачає, що під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Частина 2 ст. 74 КК України встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за такий злочин із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що, якщо особа відбуває призначене їй покарання - вона звільняється від його невідбутої частини.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX , на підставі ч. 1 ст. 5 та ч. ч. 2, 3 КК України, суд вважає клопотання засудженого таким, що підлягає задоволенню, однак при визначенні остаточного покарання суд враховує, що ОСОБА_3 також засуджений вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 22.09.2016 з урахуванням вироку Харківського апеляційного суду від 27.02.2018 за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців, строк відбування якого рахується з моменту взяття його під варту в порядку виконання вироку.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 74 КК України, ст. ст. 536, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 09.06.2021, за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м.Полтави від 10.05.2023 за ч. 2 ст. 190 КК України, за епізодами від 16.01.2020, 05.10.2019 та 30.08.2020, у зв`язку з усуненням караності діяння Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати таким, що засуджений вироком Ленінського районного суду м.Полтави від 10.05.2023 за ч. 2 ст. 190 КК України за епізодами від 27.09.2020, 12.10.2020, 21.10.202002.11.2020, 05.11.2020, 08.11.2020, 09.11.2020 (потерпіла ОСОБА_5 ), 09.11.2020 (потерпіла ОСОБА_6 ), 11.11.2020, 17.11.2020, 21.11.2020, 23.11.2020, 24.11.2020, 25.11.2020, 27.11.2020 09.12.2020 (потерпіла ОСОБА_7 ) та 09.12.2020 (потерпіла ОСОБА_8 ) до покарання у виді 3 років позбавлення волі. Відповідно до ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати покарання призначене за вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 22.09.2016 з урахуванням вироку Харківського апеляційного суду від 27.02.2018 за ч. 1 ст. 263 КК України, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 (років) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Роз`яснити засудженому, що від покарання або його частини, що їх особа законно відбула на підставі вищевказаного вироку суду до декриміналізації злочину, він не може бути звільнений, а понесені особою правообмеження у цьому разі не підлягають відшкодуванню чи компенсації.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м.Харкова протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим у той же строк, з дня отримання її копії.

Головуючий : ОСОБА_1