печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000016 від 18.01.2023, -

В С Т А Н О В И В :

27.08.2024 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , згідно якого останній просить накласти арешт на майно, що визнано речовим доказом та вилучено під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_4 а саме на: мобільний телефон «Iphone 11» чорного кольору без чохла. Ідентифікаційні ознаки якого в повному обсязі неможливо встановити через пошкодження екрану (imei 1: НОМЕР_1 …; imei 2: НОМЕР_2 …; EID: НОМЕР_3 …) із sim-карткою мобільного оператора KYIVSTAR з номером НОМЕР_4 .

Мотивуючи подане клопотання, прокурор вказує, що у невстановленому місці та невстановлений час, але не пізніше липня 2022 року у ОСОБА_5 виник умисел на створення злочинної організації для систематичного вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів проти власності та кримінальних правопорушень у сфері господарської діяльності, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, а також подальшої легалізації майна, отриманого від протиправної діяльності.

У зв?язку із цим, ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше липня 2022 року, маючи певні лідерські якості, усвідомлюючи протиправний характер та високу суспільну небезпеку своїх дій, маючи на меті систематичне незаконне збагачення упродовж тривалого часу, створив стійке ієрархічне об`єднання, яке мало на меті вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів.

До складу злочинної організації у різні проміжки часу увійшли: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Зазначені особи умисно і добровільно, усвідомлюючи наслідки своїх суспільно небезпечних дій, зорганізувалися в стійке ієрархічне об`єднання для вчинення злочинів проти власності, виконуючи при цьому єдиний спільний план, відомий всім учасникам, із розподілом функцій кожного учасника, спрямованих на реалізацію цього плану, підпорядковуючись під час здійснення злочинної діяльності ОСОБА_5 .

При цьому, для забезпечення стабільності та безпеки функціонування вказаної злочинної організації під час підбору зазначених осіб враховувалися їх особисті якості, навички, здатність до підпорядкування та організації діяльності інших осіб, схильність до вчинення правопорушень та готовність їх вчинювати, визнання авторитету її лідера та безумовне йому підпорядкування.

При цьому, переважна більшість осіб, які увійшли до складу злочинної організації, є давніми друзями та знайомими ОСОБА_5 .

З метою забезпечення існування та функціонування угруповання ОСОБА_5 , як керівник організації, розробив єдиний план злочинних дій з розподілом функцій кожного з учасників групи.

При цьому, для вчинення окремих епізодів протиправної діяльності злочинної організації, її членами також залучались інші особи, які не входили до основного складу організації.

Відповідно до вказаного плану, завданням і метою діяльності злочинної організації було заволодіння, шляхом обману, грошовими коштами громадян України під виглядом інвестиційної діяльності, а також подальша легалізація протиправно отриманих прибутків, що в подальшому стало основним джерелом доходів її учасників.

Так, відповідно до розробленого та впровадженого плану злочинної діяльності організації, незаконні дії передбачали обман громадян, що виражався у їх спонуканні здійснювати так звані «інвестування» у різноманітні «маркетплейси» (торгові площадки) тобто здійснювати грошові транзакції направлені начебто для оптової закупівлі товарів, з використанням спеціально розроблених учасниками злочинної схеми телеграм каналів, з метою отримання прибутку.

Заволодіння коштами громадян повинно було вчинятися з використанням електронно-обчислювальної техніки, спеціально розроблених та створених учасниками злочинної організації каналів у месенджері «Telegram», що постійно адмініструвалися (проводився комплекс заходів щодо підтримки чіткого функціонування платформ, їх працездатності, швидкої роботи, зручності для користування, ведення переписки з потерпілими тощо), а також методів соціальної інженерії, що:

- створювало у потерпілих уяву про те, що вони насправді приймають участь у інвестиційних проектах, про правильність їх дій щодо внесення коштів (здійснення транзакцій);

- надавало можливість розповсюджувати контент щодо начебто успішної діяльності «маркетплейсів» (торгових площадок) та необхідності здійснення інвестицій у афішовані проекти;

- створювало хибну уяву у потерпілих про те, що внесені ними кошти дійсно залучені до придбання різноманітних груп товарів;

- забезпечувало надходження коштів потерпілих на банківські рахунки учасників злочинної схеми, в тому числі спеціально створених для цієї мети, та подальшу легалізацію (відмивання) таких, з метою обернення їх на свою користь.

Крім того, розроблений ОСОБА_5 , загальний план злочинної діяльності спрямований на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства та подальшої легалізації коштів, здобутих злочинним шляхом, передбачав наступне:

- створення в соціальному месенджері «Telegram» публічно-доступних каналів «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_12», в яких під виглядом надання неіснуючих послуг, а саме пропозицій з пасивного заробітку, шляхом інвестицій в закупівлю окремих груп товарів пропонувалось отримати високий прибуток;

- пошук осіб, які мають навички та досвід роботи в галузі інформаційних технологій, які будуть адмініструвати зазначені канали, забезпечувати їх інформаційне наповнення та вести приватне листування з потерпілими;

- створення алгоритму дій (так званого «скрипту») для осіб, які видаватимуть себе за менеджерів проектів із закупівлі, будуть підшукувати осіб (майбутніх потерпілих), вводити їх в оману під виглядом участі в торгівлі товарами, що надасть змогу заволодіти їх коштами;

- пошук осіб, які будуть надавати за грошову винагороду свої персональні дані для реєстрації банківських рахунків, відкриття рахунків в банківських установах, отримання засобів для дистанційного управління ними та в подальшому будуть передавати повноваження на управління ними учасникам злочинної схеми;

- фінансування витрат, пов`язаних із злочинною діяльністю, придбання необхідного для вчинення злочинів обладнання, інших витрат, необхідність в оплаті яких, виникне під час та після вчинення злочинів, а також розподіл одержаних від злочинної діяльності коштів між учасниками злочинної схеми;

- легалізацію доходів, одержаних від злочинної діяльності - вчинення шахрайства, яка передбачала перерахування коштів через ланцюг створених з цією метою підконтрольних банківських рахунків як на території України, так і за її межами, вчинення фінансових операцій та правочинів з цими коштами, маскування походження коштів, одержаних злочинним шляхом, як особисто, так і через осіб, залучених до даної злочинної схеми.

Так, у невстановлений час, але не пізніше 13.07.2022, учасниками злочинної організації у месенджері «Telegram» створено публічно-доступні канали « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та «ІНФОРМАЦІЯ_12».

При цьому, адміністратор каналу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ідентифікувався як ОСОБА_13 , а «ІНФОРМАЦІЯ_12» - ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказані телеграм-канали наповнювалися повідомленнями і рекламою аналогічного змісту та функціонували за однаковими алгоритмами, відмінністю була лише назва цих каналів та ідентифікатори адміністраторів.

При цьому, задля залучення якомога більшої кількості підписників, (яких в подальшому можливо буде спонукати до переведення грошових коштів на користь учасників злочинної організації), у період з 13.07.2022 по 30.08.2022, на інших відомих каналах в месенджері «Telegram», зокрема « ІНФОРМАЦІЯ_3 », « ІНФОРМАЦІЯ_4 », « ІНФОРМАЦІЯ_5 », «ІНФОРМАЦІЯ_13», « ІНФОРМАЦІЯ_6 », « ІНФОРМАЦІЯ_7 », « ІНФОРМАЦІЯ_8 », « ІНФОРМАЦІЯ_9 », « ІНФОРМАЦІЯ_10 », «ІНФОРМАЦІЯ_14», « ІНФОРМАЦІЯ_11 », учасниками злочинної організації, зокрема ОСОБА_9 , замовлялись рекламні послуги для каналів «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_12», із наступним змістом: «Усі розуміють, що під час нестабільної ситуації в країні необхідно вкладати гроші у зрозумілу для себе нішу. Так чому б вам не почати закуповувати товар з хлопцями з компанії Tovarka UA та примножувати свої заощадження. Tovarka UA це компанія, яка займається товарним бізнесом з початку 2010 року-х років і співпрацює з більш ніж 350 партнерами по всій Україні».

Враховуючи, що користувачі (підписники) вказаних відомих каналів, як правило, довіряють контенту, опублікованому у вказаних телеграм-каналах, зазначені публікації (реклама) у таких створювало ілюзорне сприйняття реальності проектів, тим самим спонукало користувачів переходити за посиланням, підписуватися на канали «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_12», а в подальшому «інвестувати» власні грошові кошти у запропоновані проекти начебто із закупівлі товарів.

14.08.2024 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18.07.2024 (справа № 757/31086/24-к; пр. 1-кс/27468/24) проведено обшук квартири, у якій проживає ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого вилучено речі, які належать ОСОБА_4 , а саме: мобільний телефон «Iphone 11» чорного кольору без чохла. Ідентифікаційні ознаки якого в повному обсязі неможливо встановити через пошкодження екрану (imei 1: НОМЕР_1 …; imei 2: НОМЕР_2 …; EID: НОМЕР_3 …) із sim-карткою мобільного оператора KYIVSTAR з номером НОМЕР_4 ; банківську картку зеленого кольору VISA НОМЕР_5 .

Прокурор вказує, що враховуючи викладене, є обґрунтована необхідність застосування на цій стадії досудового розслідування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, не здійснювалась фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів.

У судове засідання прокурор/слідчий не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином. Прокурор подав до суду заяву про проведення розгляду клопотання у його відсутність, вимоги підтримав.

Володілець майна в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся належним чином, заяв, клопотань до суду не подано.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено, окрім іншого, що неприбуття учасників розгляду у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації сторонами, їх процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання їх явки обов`язковою не має, вважаю за можливе розглянути клопотання у відсутність нез`явившихся осіб.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судовим розглядом встановлено, що Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000016 від 18.01.2023 за ознаками кримінальним правопорушень, передбачених ч. ч. 1,2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 (в редакції статті станом на 07.05.2022), ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України.

14.08.2024 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18.07.2024 (справа № 757/31086/24-к; пр. 1-кс/27468/24) проведено обшук квартири, у якій проживає ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого вилучено речі, які належать ОСОБА_4 , а саме: мобільний телефон «Iphone 11» чорного кольору без чохла. Ідентифікаційні ознаки якого в повному обсязі неможливо встановити через пошкодження екрану (imei 1: НОМЕР_1 …; imei 2: НОМЕР_2 …; EID: НОМЕР_3 …) із sim-карткою мобільного оператора KYIVSTAR з номером НОМЕР_4 ; банківську картку зеленого кольору VISA НОМЕР_5 .

Постановою про визнання речовими доказами від 15.08.2024 визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні: мобільний телефон «Iphone 11» чорного кольору без чохла. Ідентифікаційні ознаки якого в повному обсязі неможливо встановити через пошкодження екрану (imei 1: НОМЕР_1 …; imei 2: НОМЕР_2 …; EID: НОМЕР_3 …) із sim-карткою мобільного оператора KYIVSTAR з номером НОМЕР_4 ; банківську картку зеленого кольору VISA НОМЕР_5 .

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Абзацом 1 ч. 5 ст. 171 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Судовим розглядом встановлено, що обшук, під час якого було вилучено майно та на арешті якого на даний час наполягає сторона обвинувачення, був проведений 14.08.2024, а з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна слідчий звернувся до суду 15.08.2024, що підверджується поштовою накладною, та вказує на дотримання строків на звернення до суду з даним клопотанням.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 частини другої цієї статті у випадку, передбаченому пунктом 1, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Одночасно, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

З огляду на зазначені вимоги закону, слідчий суддя приходить до висновку про те, що вилучене майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні № 0000016 від 18.01.2023 за ознаками кримінальним правопорушень, передбачених ч. ч. 1,2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 (в редакції статті станом на 07.05.2022), ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України.

Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому слідчий суддя вважає за доцільне, для ефективного розслідування з метою збереження речових доказів накласти арешт на вказане майно.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання про задоволення клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту на вилучене майно, з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 26, 98, 100, 107, 117, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно, що визнано речовим доказом та вилучено під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_4 а саме на: мобільний телефон «Iphone 11» чорного кольору без чохла. Ідентифікаційні ознаки якого в повному обсязі неможливо встановити через пошкодження екрану (imei 1: НОМЕР_1 …; imei 2: НОМЕР_2 …; EID: НОМЕР_3 …) із sim-карткою мобільного оператора KYIVSTAR з номером НОМЕР_4 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту/відмову у ньому може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_14