Провадження № 1-кп/947/1000/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2024 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

провівши в м.Одесі підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000095 від 15.01.2024 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця

м. Харків, з вищою освітою, одруженого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду міста Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 за звинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Відповідно до обвинувального акту, 14 січня 2024 року приблизно о 23 годині 55 хвилин, керуючи технічно-справним автомобілем марки «LEXUS GX 470» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в салоні якого перебував пасажир ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у темну пору доби, при необмеженій видимості, в умовах сухої проїзної частини, здійснював рух по АДРЕСА_3 .

Надалі, рухаючись в районі буд. АДРЕСА_4 , не обрав в установлених межах безпечну швидкість руху, з урахуванням дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, був неуважним, не впорався з керуванням та виїхав за межі проїзної частини, де здійснив зіткнення з нерухомою перешкодою - автомобілем «Mitsubishi Galant» реєстраційний номер, НОМЕР_2 та автомобілем «ГАЗ 2705 » реєстраційний номер НОМЕР_3 , які були припарковані не узбіччі вул. Люстдорфська дорога.

Своїми діями водій ОСОБА_3 , порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б), п. 12.1 «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), якими передбачено:

- п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

- п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.»;

- п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.».

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, потерпілій ОСОБА_5 спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді: закритих переломів 6-11 ребер зі зміщенням уламків, які супроводжувалися потраплянням повітря та крові в ліву плевральну порожнину, закритий перелом шийки лівої лопатки, з задовільним стоянням уламків, закриті переломи кісток тазу ліворуч без деформації тазового кільця.

Водій автомобіля марки «LEXUS GX 470» реєстраційний номерний НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , виконуючи вимоги п.п. 2.3 (б), 12.1 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти настанню даної події.

В діях водія автомобіля марки «LEXUS GX 470» реєстраційний номерний НОМЕР_1 , ОСОБА_3 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 2.3 (б), 12.1 Правил дорожнього руху України, які створювали необхідні і достатні умови для настання події і перебували з ним у причинному зв`язку.

Під час підготовчого судового засідання до суду було подано клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України у зв`язку із примиренням останнього з потерпілою.

В судовому засіданні обвинувачений підтримав заявлене клопотання.

Потерпіла зазначила, що не заперечує проти закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 на підставі ст.46 КК України.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України та закриття кримінального провадження.

Суд, заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, вважає, що клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України у зв`язку із примиренням останнього з потерпілою підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується за ч.1 ст.286 КК України, за кваліфікуючими ознаками - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачений розуміє нереабілітуючі підстави звільнення його від кримінальної відповідальності та не заперечує проти цього.

Суд, з`ясувавши наявність підстав для закриття кримінального провадження, дійшов висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілою, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 підлягає закриттю з тих же підстав.

Так, санкцією ч.1 ст.286 КК України передбачено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Частиною 2 статті 12 КК України встановлено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВСУ № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

Обвинуваченому ОСОБА_3 судом було роз`яснено, що звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі, на підставі ст.46 КК України, є нереабілітуючою підставою, між тим, обвинувачений підтримав заявлене клопотання.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 вперше вчинив кримінальне правопорушення, та вчинене ним кримінальне правопорушення, відповідно ч.2 ст.12 КК України є кримінальним проступком. Також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 примирився з потерпілою особою, у потерпілої особи відсутні претензії матеріального та морального характеру до обвинуваченої.

Частиною 3 статті 288 КПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Так, згідно ст.46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За таких обставин обвинувачений ОСОБА_3 відповідно до ст.46 КК України підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно нього на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України підлягає закриттю.

Постановою слідчого від 15.01.2024 року речовим доказом у справі визнано автомобіль марки «Lexus GX 470», р.н.з. НОМЕР_1 .

Постановою слідчого від 18.01.2024 року речовим доказом у справі визнано цифровий носій інформації DVD-R диск з відеозаписом обставин ДТП.

Постановою слідчого від 18.01.2024 року речовим доказом у справі визнано 2 цифрових носія інформації DVD-R диск з відеозаписом нагрудних камер співробітників поліції.

Постановою слідчого від 09.02.2024 року речовим доказом у справі визнано передню бокову подушку безпеки автомобіля «Lexus GX 470», р.н.з. НОМЕР_1 .

Вирішуючи питання про речові докази, суд, виходячи з положень ст.100 КПК України вважає необхідним речові докази по справі - автомобіль марки «Lexus GX 470», р.н.з. НОМЕР_1 , передню бокову подушку безпеки автомобіля «Lexus GX 470», р.н.з. НОМЕР_1 після набрання ухвалою законної сили передати ОСОБА_3 , а речові докази по справі - цифровий носій інформації DVD-R диск з відеозаписом обставин ДТП, 2 цифрових носія інформації DVD-R диск з відеозаписом нагрудних камер співробітників поліції, після набрання ухвалою законної сили зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 22.01.2024 року накладено арешт на автомобіль марки «Lexus GX 470», р.н.з. НОМЕР_1 .

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 13.02.2024 року накладено арешт на передню бокову подушку безпеки автомобіля «Lexus GX 470», р.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до вимог ч.4 ст.174 КПК України арешт, накладений ухвалою слідчого суді від 22.01.2024 року на автомобіль марки «Lexus GX 470», р.н.з. НОМЕР_1 та накладений ухвалою слідчого судді від 13.02.2024 року на передню бокову подушку безпеки автомобіля «Lexus GX 470», р.н.з. НОМЕР_1 - підлягає скасуванню.

Розмір витрат на залучення експерта складають 65 687,36 гривень.

Згідно з ч.1 ст.126 КПК України питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч.1 ст.118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Так, згідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 598/1781/17 КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком. Суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Так, враховуючи, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 закривається за нереабілітуючими підставами, а тому процесуальні витрати за залучення експертів в загальному розмірі 65 687,36 гривень повинно бути відшкодовано ОСОБА_3 .

Крім того, прокурор разом із обвинувальним актом подав позовну заяву в інтересах КНП «Міська клінічна лікарня №1» про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 витрат на стаціонарне лікування потерпілої в сумі 11 833 грн. 57 коп.

Суд дійшов висновку, що позовна заява прокурора відповідно до ст.121 ЦПК України повинна бути повернута її позивачу, оскільки заяву від імені третьої особи на стороні позивача подано особою, яка не має повноважень на ведення справи. Так, на відмову від КПК України (1960р.) чинний КПК України не передбачає обов`язку прокурора заявляти позов в інтересах лікувального закладу для відшкодування витрат на лікування потерпілого. Згідно ст.128 КПК України позивачем у справі повинна виступати сама лікарня через представника. Згідно обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування лікувальний заклад НКП «Міська клінічна лікарня №1» не є учасником кримінального провадження, оскільки під час досудового розслідування лікувальний заклад не був визнаний ні потерпілим, ні цивільним позивачем, яким надані відповідні процесуальні права і обов`язки, щодо реалізації яких слідчий і прокурор мають відповідні зобов`язання.

Крім того, не можна вважати подану прокурором позовну заяву, як подану в інтересах держави, оскільки лікувальний заклад НКП «Міська клінічна лікарня №1» є не державною установою, а комунальною установою Одеської міської ради. В такому випадку НКП «Міська клінічна лікарня №1», як самостійний об`єкт господарювання, наділена правоздатністю і дієздатністю, які вправі реалізовувати самостійно.

Потерпілою ОСОБА_5 цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ч.2 ст.12, ст.46 КК України, ст.ст.126, 174, 284, 286, 288, 314 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

На підставі ст.46 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілою особою.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000095 від 15.01.2024 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - закрити.

Речові докази по справі - автомобіль марки «Lexus GX 470», р.н.з. НОМЕР_1 , передню бокову подушку безпеки автомобіля «Lexus GX 470», р.н.з. НОМЕР_1 після набрання ухвалою законної сили передати ОСОБА_3 ,

Речові докази по справі - цифровий носій інформації DVD-R диск з відеозаписом обставин ДТП, 2 цифрових носія інформації DVD-R диск з відеозаписом нагрудних камер співробітників поліції, після набрання ухвалою законної сили зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Скасувати арешти, накладені ухвалою слідчого суді від 22.01.2024 року на автомобіль марки «Lexus GX 470», р.н.з. НОМЕР_1 та ухвалою слідчого судді від 13.02.2024 року на передню бокову подушку безпеки автомобіля «Lexus GX 470», р.н.з. НОМЕР_1 .

Повернути прокурору позовну заяву, подану ним в інтересах НКП «Міська клінічна лікарня №1» про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_5 в сумі 11 833 грн. 57 коп.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 65 687 гривень 36 копійок.

На ухвалу учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд міста Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Суддя ОСОБА_1