Справа № 583/5850/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2024 р. слідча суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Охтирка Сумської області клопотання заступника керівника Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000271 від 22.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

встановила:

На розгляд слідчої судді надійшло зазначене клопотання прокурора, відповідно до якого останній просить накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події 22.11.2024, а саме на речовину рослинного походження у вигляді шишок, що заходиться в полімерному зіп-пакеті та запакована до паперового пакунку № 1. Вимоги за клопотанням вмотивовані тим, що Охтирським районним відділом поліції Головного управління національної поліції в Сумській області проводиться досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню, в ході якого встановлено, що ОСОБА_4 зберігав без мети збуту речовину рослинного походження. Під час огляду місця події від 22.11.2024 ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції вказану у клопотанні речовину. Прокурор посилається на те, що вилучені речі мають значення у вказаному кримінальному провадженні в якості речових доказів, оскільки можуть бути об`єктами проведення експертних досліджень, а тому є необхідність у накладенні на них арешту.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, в письмовій заяві просить розглянути клопотання без його участі.

В даному випадку слідча суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі прокурора, без здійснення фіксації за допомогою технічних засобів.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідча суддя дійшла наступного висновку.

Встановлено, що згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань Охтирським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000271 від 22.11.2024 за відповідною правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 309 КК України за фактом зберігання без мети збуту ОСОБА_4 наркотичну речовину у вигляді шишок коноплі.

Згідно з протоколом огляду місця події від 22.11.2024, проведеного неподалік від СПД № 1 (с. Велика Писарівка) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції рослинну речовину, а саме шишки коноплі, які поміщені до прозорого полімерного зіп-пакета.

Постановою начальника сектору дізнання Охтирського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Сумській області ОСОБА_5 від 22.11.2024 вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000271 від 22.11.2024.

За положеннями ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 7 ч. 3 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно положень ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно вимог ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями ст.ст. 94, 132, 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

З наведеного вбачається, що розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст. ст.170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції.

З огляду на викладене, враховуючи, що вилучене майно, про накладення арешту на яке порушується питання у клопотанні, відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, слідча суддя вважає за необхідне клопотання задовольнити та накласти арешт на зазначене у клопотанні майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Керуючись ст.ст. 22, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідча суддя, -

ухвалила:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 22.11.2024, а саме на речовину рослинного походження у вигляді шишок, що заходиться в полімерному зіп-пакеті та запакована до паперового пакунку № 1, шляхом обмеження права користування, відчуження та розпорядження вказаним майном.

Виконання ухвали покласти на начальника сектору дізнання Охтирського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Сумській області ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідча суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1