Дата документу 31.10.2024 Справа № 334/7282/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/7282/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/429/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 - в режимі відеоконференції,

обвинуваченого ОСОБА_10 - в режимі відеоконференції,

обвинуваченої ОСОБА_11 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_12 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

прокурор Дніпровської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_12 звернувся до Запорізького апеляційного суду із клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що слідчим суддею Ленінського районного суду м.Запоріжжя 12 вересня 2020 року щодо обвинуваченого ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Ухвалою слідчого судді від 05 листопада 2020 року строк тримання під вартою продовжений до 11 грудня 2020 року, а ухвалою від 10 грудня 2020 року - до 14 грудня 2020 року. У подальшому під час судового розгляду ухвалами Ленінського районного суду м.Запоріжжя щодо ОСОБА_10 продовжувався запобіжний захід у виді тримання під вартою, в останнє 16 червня 2021 року по 14 серпня 2021 року.

Разом з цим, встановлено, що ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 03 серпня 2021 року під час розгляду клопотань, пов`язаних із забезпеченням заходів кримінального провадження, задоволено клопотання прокурора ОСОБА_13 та ОСОБА_10 тимчасово залишено в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» до закінчення розгляду цього провадження. Підставою для ухвалення вказаного рішення стало те, що Хортицьким районним судом м.Запоріжжя 29 червня 2021 року ухвалено вирок, яким ОСОБА_10 визнано винним та засуджено до позбавлення волі на строк 4 роки.

Відповідно до інформації ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» від 02 серпня 2024 року, кінець строку відбування покарання ОСОБА_10 за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29 червня 2021 року за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки закінчується 10 вересня 2024 року.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду 09 вересня 2024 року було задоволено клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 у виді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» строком до 07 листопада 2024 року.

Наразі апеляційний розгляд у цьому кримінальному провадженні за апеляційними скаргами сторони захисту триває.

Під час обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 було встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які наразі не зменшились та продовжують існувати.

Відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Прокурор вважає, що ОСОБА_10 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та невідворотність покарання за його вчинення, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, чим перешкоджатиме встановленню істини по справі.

Так, взявши до уваги обставини та характер вчинення кримінального правопорушення, характеризуючи дані стосовно ОСОБА_10 , який раніше був неодноразово засуджений за вчинення умисних тяжких злочинів, пов`язаних, у тому числі, із застосуванням насильства до потерпілого, ніде не працює та не має джерела прибутку, прокурор вважає також, що наявний ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_10 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім того, при обранні запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, обвинувачений ОСОБА_10 може незаконно впливати на свідків у цьому провадженні, одним з яких є вже колишня дружина обвинуваченого ОСОБА_14 , згідно з показаннями якої, наданими суду першої інстанції, під час спільного життя ОСОБА_10 неодноразово застосовував до неї заходи фізичного впливу та після його затримання вживав заходи щодо зміни нею показань про фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, що є ризиком, передбаченим п.3 ч.1 ст.177 КПК України. При цьому, на даний час провадження за апеляційними скаргами сторони захисту, у тому числі обвинуваченого ОСОБА_10 , який стверджує, що умисне вбивство ОСОБА_15 скоїли саме його дружина ОСОБА_14 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , а не він разом з ОСОБА_11 , що суперечить дослідженим матеріалам кримінального провадження, не розглянуто.

На підставі досліджених матеріалів кримінального провадження сторона обвинувачення приходить до висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_10 необхідно продовжити обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Отже, прокурор вважає, що ОСОБА_10 є особою, схильною до вчинення кримінальних правопорушень та в разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, користуючись безконтрольністю, останній має реальну можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, також він не працює та не має джерела постійного доходу.

У зв`язку із зазначеними вище обставинами сторона обвинувачення вважає, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, не буде ефективним та не зможе забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а тому відсутні підстави для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що недостатні для запобігання наявним ризикам та виконання обвинуваченим покладених процесуальних обов`язків.

Окрім цього, згідно з положенням ч.4 ст.183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо особи, яка вчинила злочин із застосуванням насильства, погрози його застосування, що призвело до смерті потерпілого, суд має право не визначати розмір застави, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.177 та ст.178 КПК України.

Підсумовуючи викладене, з метою забезпечення апеляційного перегляду провадження, як складової кримінального провадження, з урахуванням зазначених у клопотанні ризиків, у тому числі переховування від суду, під тиском тягаря можливого відбування покарання, призначеного судом першої інстанції за вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_10 , прокурор вважає, що обвинуваченому необхідно продовжити строк дії обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, без визначення розміру застави.

Прокурор підтримала подане клопотання та додатково зазначила, що в минулому судовому засіданні щодо ОСОБА_10 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Наразі апеляційний розгляд триває. На думку прокурора, ризики, зазначені у клопотанні, не зменшились та продовжують існувати, а саме: ризики того, що обвинувачений ОСОБА_10 може переховуватись від суду, здійснювати незаконний вплив на свідка у провадженні, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення. У зв`язку із зазначеним, прокурор просила задовольнити клопотання про продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_10 у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Обвинувачений ОСОБА_10 заперечував проти задоволення вищевказаного клопотання та просив замість застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, дозволити йому вступити до лав ЗСУ. Також зазначив, що він не має ані наміру, ані бажання переховуватись від суду та здійснювати будь-який вплив на свідка, оскільки розуміє ступінь своєї відповідальності. Крім того, обвинувачений звернув увагу колегії суддів на те, що перед його затриманням він також ніде не переховувався, а перебував за місцем свого проживання. Обвинувачений зазначив, що, навпаки, має зацікавленість у розгляді цього провадження. Він тривалий час перебуває під вартою, а хотів би замість цього бути корисним Державі в цей час. Додатково обвинувачений зазначив, що наразі він не перебуває у шлюбі зі свідком ОСОБА_14 , просив колегію суддів звернути на це увагу.

Захисник обвинуваченого-адвокат ОСОБА_9 заперечувала проти задоволення вищевказаного клопотання прокурора. Зазначила про те, що обвинувачений вже тривалий час перебуває в ізоляції від суспільства, проте жодним чином за весь цей час він навіть не намагався здійснювати вплив на свідка у провадженні. Захисник не погоджується з існуванням зазначених у клопотанні прокурора ризиків та підтримує бажання обвинуваченого вступити до лав ЗСУ, у зв`язку з чим просить змінити йому запобіжний захід на домашній арешт або відразу відправити до лав ЗСУ.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_11 підтримав клопотання прокурора. Вважав недоцільним на цій стадії кримінального провадження вирішувати питання щодо надання дозволу ОСОБА_10 вступити до лав ЗСУ, оскільки це не відповідає вимогам закону.

Обвинувачена ОСОБА_11 та потерпіла ОСОБА_7 підтримали клопотання прокурора.

Заслухавши думку учасників провадження; обговоривши доводи клопотання прокурора та перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить таких висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.405 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених главою 31 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч.ч.1,2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений статтею 199 КПК України.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою розглядається згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно з вимогами ст.ст.177,178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Так, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене суворе покарання виключно у виді позбавлення волі на тривалий строк - від десяти до п`ятнадцяти років, або довічне позбавлення волі.

Ухвалений щодо ОСОБА_10 обвинувальний вирок суду законної сили не набрав, оскільки оскаржується стороною захисту, в т.ч. обвинуваченим ОСОБА_10 Апеляційне провадження ще не завершене.

Вказаним вироком питання щодо запобіжного заходу стосовно ОСОБА_10 не вирішувалось.

Разом з тим, до Запорізького апеляційного суду надійшла інформація з ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)», згідно з якою строк відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_10 за попереднім вироком закінчується 10 вересня 2024 року.

09 вересня 2024 року колегією суддів Запорізького апеляційного суду було задоволено клопотання прокурора ОСОБА_6 та обрано щодо ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» без визначення розміру застави, строком на 60 днів, починаючи з 09 вересня 2024 року по 07 листопада 2024 року включно.

Колегія суддів вважає, що на теперішній час ризики, на які посилається прокурор у клопотанні, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, є доведеними та продовжують існувати, з огляду на ступінь тяжкості та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_10 кримінального правопорушення, суворість покарання, що загрожує останньому у разі набрання вказаним вироком законної сили, чого обвинувачений не може не усвідомлювати, останній не працевлаштований, жодні особи на його утриманні відсутні, міцних соціальних зв`язків він не має, раніше обвинувачений неодноразово судимий за вчинення умисних кримінальних правопорушень, в т.ч. тяжких.

Апеляційне провадження не завершено з об`єктивних причин.

Всі обставини у сукупності свідчать про необхідність у продовженні стосовно обвинуваченого на цій стадії провадження запобіжного заходу.

При цьому, на переконання колегії суддів, інші окрім тримання під вартою запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання встановленим ризикам з підстав, наведених вище.

Окрім того, згідно зі сформованою практикою Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства (Рішення в справі «Летельє проти Франції»).

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». В рішенні Суду у вищезгаданій справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

За викладених обставин у сукупності колегія суддів дійшла висновку, що запобіжний захід саме у виді тримання обвинуваченого під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання обвинуваченим покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України. Як вже зазначено вище, застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого ОСОБА_10 буде недостатнім для запобігання встановленим ризикам.

Колегія суддів, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, а також положення п.п.1,2 ч.4 ст.183 КПК України, при продовженні щодо обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не визначає розмір застави, оскільки останній обвинувачується у злочині, вчиненому із застосуванням насильства, який спричинив загибель людини.

Питання щодо надання дозволу обвинуваченому вступити до лав ЗСУ колегія суддів не вирішує, оскільки це не передбачено вимогами кримінального процесуального законодавства, в т.ч. статтею 616 КПК України, якою встановлено порядок скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи прокурора є переконливими, а тому подане прокурором клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 199, 405 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_12 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», без визначення розміру застави, строком на 60 днів, а саме до 29 грудня 2024 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4