ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/2035/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2024 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001443 за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тараща Білоцерківського району Київської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого генеральним директором ПП « ОСОБА_3 », неодруженого, тимчасово непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду м. Києва, у відповідності до вимог ст. ст. 291, 302 КПК України, надійшло вказане кримінальне провадження.

При цьому до обвинувального акту з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні, додані: письмові заяви обвинуваченого ОСОБА_2 , складена в присутності захисника ОСОБА_4 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; матеріали досудового розслідування. Також вказана заява обвинуваченого ОСОБА_2 містить відомості щодо беззаперечного визнання останнім своєї винуватості.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні відповідає вимогам ст. 302 КПК України, і тому підлягає задоволенню.

Вивчивши в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт та додані до нього матеріали, судом встановлено наступне.

Так, 27.09.2024 приблизно о 22 год. 00 хв., ОСОБА_2 , знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на балконі та в цей час у нього виник раптовий умисел, спрямований на вчинення грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, ОСОБА_2 , маючи зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння почав голосно виражатись нецензурною лайкою в бік мешканців будинку, а саме: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , чим тривало порушував спокій вказаних осіб.

В подальшому ОСОБА_2 , не реагуючи на неодноразові зауваження свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з мотивів явної неповаги до суспільства, демонструючи власну зверхність та байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокійний відпочинок громадян і дотримання поведінки в побуті, усвідомлюючи, що його дії відбуваються в умовах очевидності для інших людей, діючи умисно, з особливою зухвалістю, перебуваючи на балконі кв. АДРЕСА_2 та тримаючи в руках мисливську гладкоствольну зброю - Ремінгтон-870, 12 калібр, № НОМЕР_1 , здійснив два постріли, чим порушив громадський порядок.

Таким чином ОСОБА_2 вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, і його дії кваліфікуються за ч. 1 ст. 296 КК України.

Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи та характер злочинного діяння, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав у повному обсязі.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Судом також враховуються і дані про особу обвинуваченого ОСОБА_2 , який працює, негативних характеристик не має, на спеціальних обліках не перебуває.

При цьому суд враховує положення ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Також, відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З огляду на викладене суд вважає, що покарання у виді штрафу призначено бути не може, оскільки воно не відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_2 кримінального правопорушення та його суспільній небезпеці, внаслідок м`якості.

Крім того, ЄСПЛ у своїх рішеннях зазначав, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним» («Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року). У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Враховуючи наведене суд вважає, що покарання у виді обмеження волі, яке полягає в триманні засудженого в кримінально-виконавчій установі відкритого типу, не відповідатиме принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації, та не буде адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Разом з тим, суд, не вбачаючи підстав для можливості виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання вважає, що необхідним та достатнім є призначення покарання у виді пробаційного нагляду з покладенням відповідних обов`язків, визначених ст. 59-1 КК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369-371, 381-382 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 роки.

Згідно ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_2 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації ; 4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу); 5) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_2 , згідно з ч. 1 ст. 49-2 КВК України, обчислювати з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази по справі, а саме:

- предмет, який зовні схожий на мисливську рушницю, який поміщено до поліетиленового пакету чорного кольору, опечатано клейкою стрічною НПУ із пломбою № NPP - 0135257; предмет, який зовні схожий на мисливську рушницю, який поміщено до поліетиленового пакету чорного кольору, опечатано клейкою стрічною НПУ із пломбою № NPP - 0135258; предмет, який зовні схожий на мисливську рушницю, який поміщено до поліетиленового пакету чорного кольору, опечатано клейкою стрічною НПУ із пломбою № NPP - 0135259, які передано на зберігання до СКОЗ Дарницького УП ГУНП у м. Києві - передати на потреби ЗСУ.

- два дозволи на зброю та посвідчення мисливця на ім`я ОСОБА_2 , які передано на зберігання до СКОЗ Дарницького УП ГУНП у м. Києві - повернути ОСОБА_2 ;

- 11 предметів зовні схожих на набої, які передано на зберігання до СКОЗ Дарницького УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 313) - передати на потреби ЗСУ;

- 236 предметів схожих на набої до мисливської зброї, які передано на зберігання до СКОЗ Дарницького УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 314) - передати на потреби ЗСУ.

Вирок може бути оскаржений з урахуванням особливостей, передбачених ч. 1 ст. 394 КПК України до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення, а обвинуваченим - з дня отримання копії вироку.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя