1Справа № 335/4532/24 1-кп/335/603/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за адресою: м.Запоріжжя, вул. Перемоги, 107-Б, кримінальне провадження, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002521від 16.12.2023 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освіту, студента 1-го курсу ДНЗ «Запорізький будівельний центр професійно-технічної освіти», офіційно не працевлаштованого, інваліда з дитинства 2 групи, не одруженого, малолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 України, -

ВСТАНОВИВ:

15.12.2023 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Daewoo Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Перемоги, у напрямку від пр. Маяковського до вул. Михайла Гончаренка в м. Запоріжжя. При цьому швидкість руху керованого ОСОБА_5 автомобілем становила 86.25 км/год - 91.59 км/год, що значно перевищує максимально дозволену швидкість руху на даній ділянці дороги - 50 км /год.

В цей же час, пішохід ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , рухаючись зліва направо за ходом руху водія, по позначеному дорожньою розміткою та дорожніми знаками нерегульованому пішохідному переході.

Під час руху поблизу буд. АДРЕСА_2 , водій ОСОБА_5 , діючи в порушення вимог г п. 12.4, 12.9б Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_7 , натомість продовжував рух з перевищенням меж дозволеної швидкості руху, внаслідок чого вчасно зупинити керований ним транспортний засіб не зміг та допустив наїзд передньою лівою частиною кузова керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_7 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримала поєднану травму голови, тулуба та кінцівок, яка супроводжувалася крововиливами під м`яку оболонку головного мозку, множинними переломами ребер справа, ушкодженнями легенів, печінки, переломами правої плечової кістки, кісток тазу, гомілок. Травма у своєму перебігу супроводжувалася шоком, а в подальшому - жировою емболією судин малого кола кровообігу середньо-важкого ступеню, серозною пневмонією, порушенням діяльності нервової, дихальної, серцево-судинної систем та поліорганною недостатністю, що спричинило смерть останньої.

У діях водія автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 вбачаються невідповідності вимогам п. п. 12.4, 12.9б Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями, відповідно до яких:

- 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.»;

- 12.9б «Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 12.7...».

Невиконання водієм ОСОБА_5 вимог п. п. 12.4, 12.9б Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями, знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

Такі дії ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілої.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю, фактичні обставини справи, що викладені у обвинувальному акті не оспорював, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій. Зокрема пояснив, що в 15 грудня 2023 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, керуючи транспортним засобом «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить його знайомому, з його дозволу, він рухався по вулиці Перемоги у напрямку від пр. Маяковського до вул. Михайла Гончаренка в м. Запоріжжя. Освітлення на вулиці було погане та недостатнє. На зупинці КНП «Міської лікарні №6», він відчув удар і одразу помітив розбите лобове скло, думаючи, що це хтось кинув камінь у його скло, він вийшов з машини та помітив, що біля передньої частини машини лежить непритомна жінка. ОСОБА_5 одразу зателефонував до швидкої допомоги та залишився на місці ДТП. Коли приїхала швидка та поліція, потерпілу відвезли до лікарні, а його забрали для проходження медичного огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння. Згодом його відвезли до лікарні, оскільки в нього був зламаний ніс. На питання сторін кримінального провадження зазначив, що швидкість перед пішохідним переходом він не зменшив, дуже шкодує через скоєне, добровільно відшкодував сину загиблої, який визнаний потерпілим у даному провадженні, моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн., відносно матеріальної шкоди зазначив, що її виплачуватиме страхова компанія.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що загибла була його мати, її вже не повернути, а обвинувачений ще молодий, тому, на його думку, покарання без позбавлення волі, буде достатнім для нього. Вважає, що це і так йому вже буде уроком на все життя. Моральна шкода обвинуваченим відшкодована, а за матеріальною буде звертатися до страхової компанії.

Покази обвинуваченого ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого,з`ясуванням думки потерпілого та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого та інших документів, які містять відомості щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 , який не оспорював фактичні обставини справи, повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у вчиненому, дослідженими письмовими документами, які суд визнає належними та допустимими доказами у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд керується положеннями ст.ст. 65-67 КК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 та ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Обираючи вид та міру покарання суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд приймає до уваги, що скоєне кримінальне правопорушення, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

ОСОБА_5 раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, є інвалідом ІІ групи з дитинства, волонтером благодійного фонду, за місцем стажування характеризується позитивно.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування моральної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд також враховує думку прокурора, потерпілого ОСОБА_4 , які при призначенні покарання вважають, що умовного строку покарання буде достатньо для обвинуваченого та його виправлення.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості та обґрунтованості покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах, установлених санкцією ч.2 ст.286 КК України, у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами та застосувати ст.75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків відповідно до ст.76 КК України.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення та характеру допущених обвинуваченим ОСОБА_5 порушень вимог Правил дорожнього руху України, які призвели до тяжких наслідків - смерті пішохода ОСОБА_7 , суд дійшов висновку про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 положень ст.69 КК України судом не встановлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не застосовувався та підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Відповідно до положень ч.4 ст.174 КПК України у зв`язку з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд ухвалив скасувати арешт на автомобіль «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2023 року.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Суд, на виконання вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування за проведення експертиз на загальну суму 12 873,76 грн.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 371, 374, 381, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 ( два) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 у період іспитового строку наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Відповідно до ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку.

Відповідно до положень ч.4 ст.174 КПК України скасувати:

- арешт на автомобіль «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2023 року.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- автомобіль «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2023 року після вступу вироку в законну силу, повернути законному власнику;

- диск DVD-R із відеозаписом події ДТП залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз в загальній сумі 12 873 (дванадцять тисяч вісімсот сімдесят три) грн. 76 коп.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, протягом протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку в день його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1