Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 1-кп/733/62/24
Єдиний унікальний №733/225/24
Ухвала

Іменем України

21 жовтня 2024 року м.Ічня Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши з власної ініціативи питання щодо виправлення описки в ухвалі Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2024 року, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного Реєстру досудових розслідувань 21.06.2023 року за №0000056 за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2024 року кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченої за ч. 2 ст. 191 КК України, закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

У повному тексті ухвали допущена помилка, а саме: не повно викладені фактичні обставини кримінального правопорушення (злочину), які були встановлені досудовим розслідуванням.

Учасники судового провадження в судове засідання не з`явились. Неприбуття у судове засідання осіб не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Враховуючи те, що описка є технічною, допущена помилково, внаслідок помилки при комп`ютерному наборі тексту ухвали, суд вважає, що дана описка підлягає виправленню.

Виправлення зазначеної описки в ухвалі суду не зачіпає суті судового рішення, не змінює його змісту, не обтяжує становища обвинуваченої , а лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин.

Керуючись ст. 379 КПК України

УХВАЛИВ:

Внести виправлення в ухвалу Ічнянського районного суду від 16 жовтня 2024 року у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_3 за ч.2 ст.191 КК України та викласти мотивувальну частину ухвали після слів: Від прокурора ОСОБА_4 надійшло клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження наступним чином:

«Рішенням першої сесії Парафіївської селищної ради Прилуцького району сьомого скликання від 30 листопада 2015 року визначено повноваження селищного голови ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» селищний голова є головною посадовою особою територіальної громади села, розпорядником бюджетних коштів, використовує їх лише за призначенням, визначеним радою, укладає від імені територіальної громади, ради та її виконавчого комітету договори відповідно до законодавства, а з питань, віднесених до виключної компетенції ради, подає їх на затвердження відповідної ради.

Таким чином, ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді Парафіївської селищного голови з 30.11.2015 по 19.11.2020, виконувала організаційно- розпорядчі та адміністративно-господарські функції, тобто була службовою особою.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді Парафіївської селищної голови, 16.08.2019, знаходячись у своєму робочому кабінеті за адресою: АДРЕСА_1 уклала з ФОП ОСОБА_5 договір № 5-24 АП на розробку містобудівної документації «Архітектурно-планувальні рішення Генерального плану с. Іваниця, Ічнянського району Чернігівської області (орієнтовною площею 870 га)».

Вартість робіт, згідно з п. 2.1.1 договору становить 179 970 грн.

Відповідно до п. 2.1.2 робота, передбачена договором здійснюється етапами. Види і зміст робіт щодо розробки документації Виконавцем, вимоги щодо них та строки виконання основних етапів таких робіт визначаються календарним планом виконання робіт, який є додатком до Договору.

Згідно з п. 2.1.3 договору завершення і передача матеріалів виконаних робіт здійснюється Виконавцем в терміни визначені календарним планом та оформлюється актами здачі-приймання виконаних робіт.

У подальшому, ОСОБА_3 , цього ж дня, 16.08.2019, знаходячись у своєму робочому кабінеті за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою розтрати бюджетних коштів Парафіївської селищної ради, виділених з місцевого бюджету, достовірно знаючи, що роботи за договором № 5-24 АП від 16.08.2019 з розробки містобудівної документації ФОП ОСОБА_5 не виконані, в супереч п.п. 4,5,6,7 ч.8 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та постанови КМУ від 25.05.2011 №555 «Про затвердження порядку проведення громадських слухань щодо проектів містобудівної документації на місцевому рівні» не повідомила ла через місцеві медіа про початок розроблення генерального плану населеного пункту та визначають порядок і строк внесення пропозицій до нього фізичними та юридичними особами; не організувала проведення громадського обговорення проекту генерального плану; не забезпечила попередній розгляд проекту генерального плану населеного пункту архітектурно-містобудівною радою відповідного рівня; не узгодила проект генерального плану населеного пункту з органами місцевого самоврядування, що представляють інтереси суміжних територіальних громад, не оприлюднила інформацію про проведення громадських слухань на офіційному веб-сайті за п`ять робочих днів до визначеної дати проведення громадських слухань, підписала акти здачі- прийняття виконаних робіт № 1 (перший етап) та № 2 (другий етап) до договору № 5-24 АП.

Відповідно до п. 2.1.4 розрахунок за виконані роботи кожної стадії Замовник здійснює протягом 5 банківських днів з моменту прийняття виконаних робіт відповідного етапу.

На підставі актів виконаних робіт № 1 (перший етап) та № 2 (другий етап) від 16.08.2019, які містять завідомо неправдиві відомості про обсяг виконаних робіт, Парафіївською селищною радою грошовими переказами у безготівковій формі, за рахунок коштів місцевого бюджету здійснено перерахування грошей у сумі 135 587 грн. та 44 383 грн. на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_5 № НОМЕР_1 , що підтверджується платіжними дорученнями №856 від 23.08.2019 та №857 від 23.08.2019 в загальній сумі 179 970 грн., внаслідок чого Парафіївській селищній раді відповідно до висновку судово-економічної експертизи №СЕ-19/125-23/8113-ЕК від 10.08.2023 заподіяно збитків на суму 179 970,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 , зловживаючи своїм службовим становищем, розтратила бюджетні кошти виділені з місцевого бюджету Парафіївської селищної ради на розробку містобудівної документації «Архітектурно- планувальні рішення Генерального плану с. Іваниця, Ічнянського району Чернігівської області (орієнтовною площею 870 га) на загальну суму 179 970,00 грн. ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.191 КК України, а саме: у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем».

На момент звернення з даним клопотанням згідно статті 12 КК України злочин передбачений ч.2 ст.191 КК України, за яким обвинувачується ОСОБА_3 відноситься до середньої тяжкості. Беручи до уваги час вчинення інкримінованого діяння (16.08.2019 року) обвинувачена ОСОБА_3 має бути звільнена від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 п.3 ст.49 КК України, а відкрите провадження закрито.

Представник потерпілого - Парафіївської селищної ради не заперечив щодо задоволення клопотання .

Так, за обвинувальним актом ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 16.08.2019 року , перебуваючи на посаді Парафіївського селищного голови, знаходячись на своєму робочому місці, за адресою : АДРЕСА_1 уклала з ФОП ОСОБА_5 договір №5-24 на розробку містобудівної документації «архітектурно-планувальні рішення Генерального плану с.Іваниця Ічнянського району Чернігівської області (орієнтованою площею 870 га). , вартість робіт , згідно з п.2.1.1 договору становить 179970,00 грн.

Вказані умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.191 КК України як розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Суд, в порядку визначеному КПК України, роз`яснив обвинуваченій ОСОБА_3 суть обвинувачення за ч.2 ст.191 КК України, підстави звільнення від кримінальної відповідальності, які є нереабілітуючі, та право заперечувати проти закриття кримінального провадження.

Обвинувачена ОСОБА_3 підтримала клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.191 КК України згідно п.3 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, що є нереабілітуючою підставою, на судовому розгляді обвинувального акту не наполягає та закриття кримінального провадження підтримує.

Захисник ОСОБА_6 підтримав внесене клопотання в повному обсязі з викладених у ньому підстав.

Прокурор підтримав заявлене клопотання та вважає його таким, що підлягає задоволенню, строки давності за ч.2 ст.191 КК України є закінченими.

Вислухавши думку учасників, доводи клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000056 від 21.06.2023, суд приходить до такого висновку.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ст.285 КПК України). Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання (ч.4 ст.286 КПК України)

Згідно обвинувального акту датою вчинення обвинуваченою ОСОБА_3 , кримінального правопорушення за ч.2 ст.191 КК України є 16.08.2019 року.

Відповідно до ч.2 ст.191 КК України привласнення, розтрата або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем - карається обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на той самий строк з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років

Згідно з ч.4 ст.12 КК України (в редакції на час події) нетяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

У відповідності до положень п.3 ч.1 ст.49 КК України (в редакції на час події) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину .

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" № 12 від 23.12.2005, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, тобто суд, встановивши наявність всіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але важливо, - до набрання вироком суду законної сили, та Постанови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі № 552/5595/18 (провадження № 51-5289км19), звільнення від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо. Невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Таким чином, враховуючи, що із дня вчинення обвинуваченою ОСОБА_3 інкримінованого їй кримінального правопорушення за ч.2 ст.191 КК України (16.08.2019) минуло більше п`яти років, у даному кримінальному провадженні, за відсутності переривання та зупинення перебігу строків давності, встановлено наявність підстав для застосування положень п.3 ч.1 ст.49 КК України та звільнення обвинуваченої від кримінальної

відповідальності за ч.2 ст.191 КК України, у зв`язку із чим кримінальне провадження № 0000056 від 21.06.2023 року, підлягає закриттю на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

В ухвалі про закриття кримінального провадження цивільний позов не розглядається.

Судові витрати за проведення судової економічної експертизи віднести за рахунок держави.

Речові докази відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст. ст. 1, 3, 12 ч.3, 44, 49 ч.1 п.3, 122 ч.1 КК України, ст. ст. 284 ч.2 п.1, 314, 350, 372, 376, 292, 393, 395, 532 КПК України

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_4 - задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Ічня Чернігівської області, українку, громадянку України, з вищою освітою, пенсіонерки за віком, раніше не судимої , жительки АДРЕСА_2 , звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.191 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України (в редакції на час події).

Кримінальне провадження № 0000056 відомості 21.06.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (судова справа № 733/225/24, провадження № 1-кп/733/62/24), за обвинуваченням ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, закрити.

Арешт майна , накладений ухвалою слідчого судді №742/ 3558/23 від 10 січня 2024 року скасувати.

Ухвала може бути оскаржена.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Дана ухвала є невід`ємною частиною ухвали суду від 16 жовтня 2024 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її винесення.

Cуддя ОСОБА_1