Справа № 561/1312/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року с-ще Зарічне

Зарічненський районний суд Рівненської області в складі:

судді ? ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 (дистанційно),

його захисника ? адвоката ? ОСОБА_5 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Зарічне в режимі відеоконференції клопотання прокурора Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України

ВСТАНОВИВ:

11 листопада 2024 року прокурор ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним клопотанням, у якому просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк 60 діб без визначенням розміру застави.

В обґрунтування клопотання прокурор покликається на обґрунтовану підозру, продовження існування ризиків переховуватись від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, які виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини просив продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 просив обрати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Заслухавши доводи учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до такого висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_4 інкримінується дезертирство, тобто самовільне залишення 04 вересня 2024 року військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану (ч. 4 ст. 408 КК України).

Під час досудового розслідування щодо ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого в ході судового розгляду ухвалою суду від 17 вересня 2024 року продовжено до 15 листопада 2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення чи захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подано прокурором в межах строку, визначеного ч. 1 ст. 199 КПК України, а саме не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Це клопотання ОСОБА_4 отримав 09 листопада 2024 року, про що беззаперечно ствердив в суді.

Частиною 1 ст. 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

В силу ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Прокурор в судовому засіданні довів, що застосування більш м`яких запобіжних заходів (особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, застава) не зможуть забезпечити запобігання ризикам, зазначених у клопотанні.

Заявлений стороною обвинувачення ризик переховуватись від суду продовжує існувати з огляду на тяжкість вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення та покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років, яке йому загрожує. І хоча тяжкість покарання не є самостійною підставою для тримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Реальним залишається також ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 схильний до вчинення адміністративних та кримінальних правопорушень.

На переконання суду, такий запобіжний захід як домашній арешт, на застосуванні якого наполягає обвинувачений, не зможе запобігти заявленим стороною обвинувачення ризикам.

З урахуванням особи підозрюваного, беручи до уваги обставини вчинення кримінальних правопорушень, а також те, що ризики на які посилається сторона обвинувачення не зменшилися, та виправдовують подальше тримання ОСОБА_4 під вартою, суд вважає за можливе продовжити строк тримання під вартою для ОСОБА_4 про який просить прокурор.

За змістом ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які обвинувачуються у вчиненні дезертирства, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При цьому в силу абз. 8 ч. 4 ст. 184 КПК України під час воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177, 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, зокрема ст. 408 КК України (Дезертирство).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 з вересня 2023 року по день його затримання переховувався від слідства та суду, про своє місцеперебування командирів (начальників) інші державні органи не повідомляв, а тому доводи захисника про бажання ОСОБА_4 під час дії запобіжного заходу у вигляді застави підшукати військову частину для проходження служби є непереконливими.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, суд вважає за доцільне не визначати обвинуваченому розмір застави.

Керуючись ст. 176-178, 182, 183, 193-197, 199, 205, 315, 395 КПК України

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк шістдесят днів без визначення застави.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , утримувати в Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали до 09 січня 2025 року.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та надіслати ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Ухвалу суду може бути оскаржено безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1