Справа № 333/6655/23
Провадження № 1-кп/333/362/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, маючого середню-спеціальну освіту, який не має на утриманні малолітніх або неповнолітніх, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:

Згідно п. 2 постанови пленуму Верховного суду України №3 від 26.04.2002 Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами при вирішенні питання, чи є незаконними носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), а також носіння, виготовлення, ремонт або збут холодної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, судам необхідно керуватися Положенням про дозвільну систему (затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. N 576), Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998р. N 622 зі змінами, внесеними наказом від 13 квітня 1999 р. N 292 та іншими нормативними актами).

Порядок надання дозволів на носіння та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ №622 від 21.08.1998 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.10.1998 року за №637/3077 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів».

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 , у невстановлений час, наприкінці грудня 2022 року перебуваючи у Херсонський області, маючи прямий умисел направлений на незаконне придбання та зберігання вибухових речовин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, нехтуючи вищезгаданими нормативно правовими актами, незаконно придбав артилерійській порох, який згідно висновку експерта є двоосновним нітроцелюлозним (бездимним) порохом, придатний до вибуху при утворенні необхідних для цього умов, вагою 4,283 г.

Після чого, ОСОБА_5 переніс вказану вибухову речовину за місцем свого фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно зберігав при собі без передбаченого законом дозволу до моменту їх вилучення, а саме до проведення огляду місця події 10.06.2023 року.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_6 як скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за ознаками незаконного придбання та зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Під час судового розгляду ОСОБА_5 визнав свою вину повністю у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, і пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними, належними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказане кримінальне правопорушення і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок.

Додатково пояснив, що перебуваючи на військовій службі у Херсонській області наприкінці грудня 2022 року знайшов вибухівку, а потім перевіз вказану вибухову речовину за місцем свого фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно зберігав, у вчиненому розкаюється.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор і обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд дослідив матеріали: судових експертиз; що характеризують особу ОСОБА_6 та стосуються речових доказів.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 . відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, що підтверджується його поведінкою під час досудового розслідування та судового розгляду.

Обставини, обтяжуючі покарання ОСОБА_6 , . відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

Частина 2 статті 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації. При цьому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_8 кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України є тяжким злочином, його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого, характеризуючі особистість обвинуваченого обставини має постійне місце проживання та реєстрації, неодружений, має на утриманні неповнолітнього сина 2009 року народження, раніше не судимий.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Враховуючи особистість обвинуваченого, конкретні обставини кримінального провадження, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі з мінімальним строком, передбаченою відповідною санкцією.

З урахуванням вимог ст.75 КК України, суд дійшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та звільнення його від покарання з випробуванням.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні складають 3824,00 грн. за залучення експерта на проведення судових експертиз.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи, що процесуальні витраті, зазначені в обвинувальному акті документально підтверджені матеріалами кримінального провадження (довідками про витрати на проведення експертиз), тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченого зазначених витрат на користь держави.

Судом встановлено, що постановою ст. слідчого слідчого відділення відділу поліції №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 визнано речовими доказами латунну гільзу з маркуванням: «полный ЖН-546-1 152-57 152 Д 20 152-2СЗМ ДТ 3 16/1 36/78П 90-89 53», на донній частині з маркуванням « НОМЕР_1 », яка запакована до полімерного пакету та опечатано биркою, артилерійський порох приблизно 2 кг, який запаковано до картонної коробки та опечатано биркою.

Згідно п.п.3,4 ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, при цьому майно: що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом передається відповідним установам або знищується; майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання.

Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування № 0000919 від 10.06.2023 року: гільза від 152 мм артилерійського пострілу разом з первинним упакуванням, запаковані до сейф-пакету № 1949030, яка передана до камери зберігання речових доказів ВП № 4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, двоосновний нітроцелюлозний (бездимний) порох, придатний до вибуху при утворенні необхідних для цього умов, вагою 4,283 г. - знищено під час проведення експериментального випробування відповідно до акту знищення (знешкодження) вибухових матеріалів або таких, що їх нагадують від 28.07.2023 року № 18/198.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Керуючись ст. ст. 349 ч.3, 366-368, 370-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно вимог ст.76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 3824 (три тисячі вісімсот двадцять чотири) грн. 00 коп. за залучення експертів на проведення судових експертиз.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1