Справа № 346/5346/24
Провадження № 1-в/346/522/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації колонії ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції подання начальника державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)» Міністерства юстиції України про звільнення від покарання та пом`якшення покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Поручин, Бережанського району, Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з середньою спеціальною освітою, раніше судимого:

02.06.2021 року Чортківським районним судом Тернопільської області за ч.4 ст. 407 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, згідно з ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік;

14.11.2022 року Зборівським районним судом Тернопільської області за ч.2 ст. 185, ч.1 ст.304 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн, на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків призначено остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень та 3 (трьох) років позбавлення волі за вироком Чортківського районного суду Тернопільської області від 02.03.2021 року за ч.4 ст.407 КК України;

вироком Тернопільського апеляційного суду від 15.02.2023 року вирок Зборівського районного суду Тернопільської області від 14.11.2022 року щодо засудженого ОСОБА_5 в частині призначеного покарання - скасовано та ухвалено в цій частині новий вирок, яким призначено за ч.2 ст.185, ч.1 ст.304 КК України, на підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Чортківського районного суду Тернопільської області від 02.06.2021 року за ч.4 ст.407 КК України та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 два) місяці.

Початок стоку:31.03.2023 року

Кінець строку: 31.05.2026 року

ВСТАНОВИВ:

01.10.2024 року адміністрація ДУ «Коломийська виправна колонія (№ 41)» звернулася до суду із вказаним клопотанням, у якому посилається на те, що відповідно до ч. 1 ст. 5 Кримінального кодексу України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Оскільки Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року (набув чинності 09.08.2024 року), збільшені межі застосування Кодексу України про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, зокрема викрадення чужого майна, шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрата, вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. ОСОБА_5 засуджений вироком Тернопільського апеляційного суду від 15.02.2023 року за ч.2 ст.185, ч.1 ст.304 КК України, на підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Чортківського районного суду Тернопільської області від 02.06.2021 року за ч.4 ст.407 КК України та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 два) місяці.

Тому, враховуючи вищенаведене, подають клопотання відносно засудженого ОСОБА_5 для вирішення питання щодо приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ.

В судовому засіданні представник колонії клопотання підтримав, просить його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 просить клопотання задовольнити.

Прокурор проти задоволенні клопотання колонії не заперечила.

Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали, надані в обґрунтування клопотання, дійшов наступних висновків.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 з 20.04.2023 року відбуває покарання у ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)», за вироком Тернопільського апеляційного суду від 15.02.2023 року за ч.2 ст.185, ч.1 ст.304 КК України, на підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Чортківського районного суду Тернопільської області від 02.06.2021 року за ч.4 ст.407 КК України та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 два) місяці.

Відповідно до вироку Чортківського районного суду Тернопільської області ОСОБА_5 засуджений за ч.4 ст. 407 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, згідно з ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік.

Також судом встановлено, що ОСОБА_5 був засуджений вироком Зборівського районного суду Тернопільської області за ч.2 ст. 185, ч.1 ст.304 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн, на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків призначено остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень та 3 (трьох) років позбавлення волі за вироком Чортківського районного суду Тернопільської області від 02.03.2021 року за ч.4 ст.407 КК України.

Вироком Тернопільського апеляційного суду від 15.02.2023 року вирок Зборівського районного суду Тернопільської області від 14.11.2022 року щодо засудженого ОСОБА_5 в частині призначеного покарання - скасовано та ухвалено в цій частині новий вирок, яким призначено за ч.2 ст.185, ч.1 ст.304 КК України, на підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Чортківського районного суду Тернопільської області від 02.06.2021 року за ч.4 ст.407 КК України та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 два) місяці. Злочин вчинено 01.07.2021 року, вартість викраденого майна становить 990 грн. Покарання за вказаним вироком ОСОБА_5 не відбув.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Отже, після набрання чинності Закону України №3886-ІХ дрібним викраденням чужого майна вважається, зокрема, крадіжка, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на липень 2021 року становило 2379 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З огляду на наведене суд вважає необхідним застосувати у даній справі зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Так, судом встановлено, що станом на час вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а саме станом на 01.07.2021 р., два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становило 2379 грн.; В той час як вартість викраденого ОСОБА_5 майна складала 990 грн. відповідно, що виключає кримінальну відповідальність за ці діяння.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом №3886-ІХ, на підставі ст. 5 та ч.2 ст.74 КК України, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Тернопільського апеляційного суду від 15.02.2023 року за ч.2 ст.185 КК України.

Разом з цим, суд вважає за потрібне зазначити, наступне.

Як встановлено вироком Тернопільського апеляційного суду від 15.02.2023 року ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.304 КК України, на підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Чортківського районного суду Тернопільської області від 02.06.2021 року за ч.4 ст.407 КК України та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 два) місяці.

Звільнення ОСОБА_5 від покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння не впливає на остаточне покарання, призначене йому вироком Тернопільського апеляційного суду від 15.02.2023 року.

Отже, на даний час ОСОБА_5 є засудженим вироком Тернопільського апеляційного суду від 15.02.2023 року за ч.1 ст. 304, ч.4. ст. 407 КК, ч. 1 ст. 71 України до покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст. 336, 537, 539 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Подання задовольнити частково.

Засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання, призначеного вироком Тернопільського апеляційного суду від 15.02.2023 року за ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим вироком Тернопільського апеляційного суду від 15.02.2023 року за ч.1 ст. 304, ч.4. ст. 407, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 08.10.2024 року о 13:30 год.

Головуючий суддя : ОСОБА_1