Справа № 308/9015/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

у складі учасників справи:

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4

ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8

кримінальне провадження 1-кп/308/776/24

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні зали суду в місті Ужгороді клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0001001, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02 вересня 2020 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Минай Ужгородського району Закарпатської області, українця за національністю, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст.189, ч.2 ст.255-1 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Озаричі Конотопського району Сумської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, не працюючого, раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.189, ч.1 ст.255-1 КК України,-

встановив:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001001, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02 вересня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст.189, ч.2 ст.255-1 КК України та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.255-1 КК України.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 вересня 2024 року обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продовжено раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії запобіжного заходу спливає 06.09.2024 року.

У підготовчому судовому засіданні прокурором подано до суду клопотання, в якому він просить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 враховуючи що строк запобіжного заходу спливає 06.09.2024 року.

Враховуючи, що дія запобіжного заходу на даний час спливає, а ризики які були підставою для його застосування на стадії досудового розслідування продовжують існувати і на стадії судового провадження, наявна необхідність у продовженні даного запобіжного заходу на час судового розгляду вказаного кримінального провадження.

Обґрунтовуючи мету та підстави застосування запобіжного заходу, прокурор зазначає про існування ризиків, визначених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Злочини, які інкримінуються ОСОБА_4 є особливо тяжкими і передбачають призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років та ОСОБА_5 є тяжкими і передбачають призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинувачених переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також ОСОБА_4 , будучи на волі матиме можливість застосувати насильство чи інший тиск сам, чи за участі своїх знайомих, до потерпілого, його знайомих, свідків, тобто наявний ризик, передбачений п.3 ч. 1 ст.177 КПК України. При оцінці доведеності даного ризику слід врахувати сам характер кримінального правопорушення, а саме спосіб його вчинення.

Крім цього, ОСОБА_4 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у поза процесуальні відносини із потерпілим та схиляти його до зміни даних слідству показань. Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

ОСОБА_5 особисто, чи шляхом використання зв`язків у кримінальному середовищі може незаконно впливати на потерпілого, а також його родичів та осіб яких необхідно встановити та допитати в якості свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою дачі, зміни ними показів на його користь. Також ОСОБА_5 , будучи на волі матиме можливість застосувати насильство чи інший тиск сам, чи за участі своїх знайомих, до потерпілого, його знайомих, свідків.

Крім цього, ОСОБА_5 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у поза процесуальні відносини із потерпілим та схиляти його до зміни даних слідству показань. Аналогічним чином ОСОБА_5 зможе впливати ще на понятих, експертів та спеціалістів, які залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз. Вказане свідчить про наявність ризику передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Знаходячись на волі, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 можуть перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для них неправдиві показання з метою створення алібі.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень з корисливих мотивів, на протязі тривалого часу відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, не маючи іншого джерела доходів, може продовжити свою злочинну діяльність.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення з корисливих мотивів, на протязі тривалого часу офіційно не працює, не маючи іншого джерела доходів, може продовжити свою злочинну діяльність, в обґрунтування чого слід зазначити, що він притягався до кримінальної відповідальності за корисливий злочини, зокрема був раніше засуджений 12.07.2018 року вироком Виноградівського районного суду за ч. 4 ст. 187 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 17.02.2021 Апеляційним судом у Львівській області вирок Виноградівського районного суду переглянуто, та призначено остаточне покарання 8 років 2 місці позбавлення волі, у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України був звільнений.

Зазначені факти свідчать про постійну стійку кримінально-протиправну поведінку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що дає підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачені продовжать свою злочинну діяльність та матимуть можливість вчиняти насильницькі дії відносно потерпілого ОСОБА_9 , його знайомих та родичів.

Таким чином, з метою запобігання вчинити обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 будь-якої з вищеописаних дій, виникла необхідність у продовженні застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому потреби судового провадження виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні подані клопотання підтримав, просив такі задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, вважає клопотання необґрунтованим, а ризики не доведеними.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_7 відносно задоволення клопотання просила відмовити, зазначила, що ризики прокурором необґрунтовані, як і не обґрунтовано неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Ризик впливу на потерпілого є неможливим, оскільки за твердженням прокурора останній перебуває закордоном, вплив на свідків та спеціалістів жодним чином не підтверджено. Вважає, що належним чином не враховано особу її підзахисного ОСОБА_4 , який має міцні соціальні зв`язки, сім`ю тобто батька та матір, постійне місце проживання. Тому просить застосувати відносно її підзахисного більш м`який запобіжний захід або визначити розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку своїх захисників, зазначив, що потерпілий закордоном, тому навіть як би він і хотів на нього впливати такої можливості не має, як не має потреби здійснювати будь який вплив.

Захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, просив застосувати до свого підзахисного більш м`який запобіжний захід, якщо суд прийде до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити розмір застави. Вважає клопотання необґрунтованим, ризики не доведеними.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала думку свого захисника.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши та оцінивши докази, якими обґрунтовуються клопотання, та матеріали справи в межах заявлених клопотань, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

На виконання вказаних вимог стороною обвинувачення подано клопотання про обрання відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про доцільність продовження відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з наступного.

Статтею 29 Конституції України регламентовано, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Аналізуючи за змістом наведені правові норми та враховуючи вище викладені обставини, суд, як суд встановлений законом для розгляду справи по суті, не має права на стадії підготовчого розгляду вирішувати такі питання - як обґрунтованість підозри чи вагомість доказів, а тому оцінуючи клопотання прокурора, бере лише до уваги той факт, що в передбаченому законом порядку судом, встановленим законом, було надано відповідні висновки - наявність обґрунтованої підозри та вагомість доказів саме для обрання запобіжного заходу, оскільки такі категорії, на відміну від ризиків, є незмінними протягом всього строку розгляду кримінального провадження.

Метою застосування запобіжного заходу, згідно з ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіряючи доводи клопотання сторони обвинувачення на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачують ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 189, як організатора у вимозі передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над потерпілим (вимаганні), вчиненого повторно та за попередньою змовою групою осіб, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, яке у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином, та за ч. 2 ст. 255-1 КК України, за умисне встановлення та поширення в суспільстві злочинного впливу, за відсутності ознак зазначених у ч. 5 статті 255 КК України, вчинене в установах виконання покарань, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої, яке у відповідності до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачують ОСОБА_5 на строк до 60 днів, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких його обвинувачують за ч. 2 ст. 189, а саме: вимаганні передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над потерпілим, вчиненого повторно та за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, яке у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином, та за ч. 1 ст. 255-1 КК України, за умисне встановлення та поширення в суспільстві злочинного впливу, за відсутності ознак зазначених у ч. 5 статті 255 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років з конфіскацією майна, яке у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином, отже, наявний ризик щодо можливості переховування обвинуваченими від органів досудового розслідування та/або суду, зважаючи на вид та розмір покарання, яке загрожує останнім у разі визнання їх винними у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень останні можуть переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 особисто, чи шляхом використання зв`язків у кримінальному середовищі можуть незаконно впливати на потерпілого, а також його родичів та свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою дачі, зміни ними показів на їх користь, шляхом тиску та залякувань, тобто наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. При оцінці доведеності даного ризику слід врахувати сам характер кримінального правопорушення, а саме спосіб його вчинення - вимога передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над потерпілим, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Крім цього, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з урахуванням відомих їм обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможуть вступати у поза процесуальні відносини із потерпілим та схиляти його до зміни даних слідству показань. Аналогічним чином ОСОБА_5 та ОСОБА_4 можуть впливати ще на понятих, експертів та спеціалістів, які залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз. Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень з корисливих мотивів, на протязі тривалого часу відбував покарання у вигляді позбавлення волі, не маючи іншого джерела доходів, може продовжити свою злочинну діяльність На цей час йому пред`явлено обвинувачення у цьому кримінальному провадженні щодо тяжкого та особливо тяжкого злочину.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення з корисливих мотивів, на протязі тривалого часу офіційно не працює, не маючи іншого джерела доходів, може продовжити свою злочинну діяльність, в обґрунтування чого слід зазначити, що він притягався до кримінальної відповідальності за корисливий злочини, зокрема був раніше засуджений 12.07.2018 року вироком Виноградівського районного суду за ч. 4 ст. 187 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 17.02.2021 Апеляційним судом у Львівській області вирок Виноградівського районного суду переглянуто, та призначено остаточне покарання 8 років 2 місці позбавлення волі, у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України був звільнений.

Зазначені факти свідчать про постійну стійку кримінально-протиправну поведінку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що свідчить про свідоме небажання останніх ставати на шлях виправлення, що дає підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачені можуть продовжити свою злочинну діяльність та матимуть можливість вчиняти протиправні дії відносно потерпілого ОСОБА_9 , його знайомих та родичів та підтверджує наявність ризику передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Що ж стосується ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, який передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, то суд не вбачає обґрунтованих підстав для існування цього ризику, окрім припущень прокурора, на що вже звертав увагу у своїх попередніх ухвалах про продовження строку запобіжного заходу.

З огляду на викладене судом встановлено, що на цей час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на цей час не зменшилися, оскільки суд, після скасування попереднього вироку, знаходиться лише на стадії підготовчого судового провадження.

Згідно з п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

На виконання вказаних вимог суддею враховуються: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у разі визнання їх винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, вік та стан здоров`я обвинувачених, сімейний стан, відсутність на утриманні в обвинувачених осіб, як потребують такого утримання, останні не працюють, тобто відсутність на думку суду міцних соціальних зв`язків.

Доводи захисників про те, що є достатньо доказів та підстав, які свідчать про те, що запобіжний захід обвинуваченим може бути змінений на більш м`який без шкоди для реалізації завдань кримінального провадження, а також про те, що прокурором не доведено існування будь-яких ризиків того, що більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених, не знайшли свого підтвердження та спростовуються вищенаведеними доводами.

Судом, не встановлено обставин, які би свідчили про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За таких обставин, суд бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачені і не мають на меті ухилятися від суду, впливати на потерпілого чи свідків, а також порушувати процесуальні обов`язки іншим чином, однак, обставини, за яких вчинено кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і задля їх запобігання на даному єтапі кримінального провадження буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 184, 186, 194, 196, 199, 376, 392 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу обраного відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів тобто до 28 грудня 2024 року включно.

Продовжити дію запобіжного заходу обраного відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строком на 60 днів тобто до 28 грудня 2024 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам та прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 04 листопада 2024 року о 16.30 год.

Суддя ОСОБА_1