В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 936/847/24

Провадження № 1-кп/936/122/2024

11.09.2024 селище Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в складі судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , її захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Скадовськ, Херсонської області, зареєстованої в АДРЕСА_1 , мешканки АДРЕСА_2 , громадянки України, раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, попередньо знаючи, що 24 лютого 2022 року у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та який в подальшому неодноразово продовжувався, крайній раз строк дії воєнного стану в Україні Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 6 травня 2024 року №271/2024 продовжено до 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, 17 липня 2024 року приблизно в 19:00 годині, перебуваючи на території селищного парку в АДРЕСА_3 , викрала раніше вживаний мобільний телефон ТМ «iPhone X» 4/64 GB білого кольору, що знаходився на березі річки «Вича», вартість якого згідно висновку експерта становить 4300,00 гривень, власником якого є ОСОБА_6 , внаслідок чого спричинила потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 4300,00 гривень.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненому визнала повністю, щиро розкаялася, підтвердила обставини вчинення нею кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті.

Потерпілий ОСОБА_6 під час судового розгляду пояснив, що претензій до обвинуваченої не має, оскільки викрадене майно йому повернуто. Просив суд обрати ОСОБА_4 міру покарання, не пов`язану з позбавленням волі.

Враховуючи, що обвинувачена повністю визнала свою вину, суд у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України визнає недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставини справи, які ніким не оспорюються.

Суд належним чином проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у скоєнні злочину, і її дії вірно кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченій, у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винуватої та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, суд враховує, що метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженої та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачена ОСОБА_4 вчинила тяжкий злочин.

З досліджених даних про особу обвинуваченої встановлено, що вона раніше не судима, на обліку на наркологічному та психіатричному обліку у КНП "Воловецька центральна лікарня Воловецької селищної ради" не перебуває, орган місцевого самоврядування по місцю фактичного проживання відомостями про особу не володіє, з потерпілим примирилася.

Згідно з ст.66 КК України обставинами справи, що пом`якшують покарання, є щире каяття обвинуваченої.

Обтяжуючих обставин справи згідно ст.67 КК України немає.

З досудової доповіді Мукачівського районного сектору філії Державної установи "Центр пробації" в Закарпатській області від 10.09.2024 року вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі, для окремих осіб оцінюється як середній. Дослідження інформації, що характеризує особу за місцем проживання/навчання/роботи, умов її життєдіяльності, відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення нею повторного кримінального правопорушення, а також її імовірної небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства. У разі прийняття судом рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним, крім обов?язків, передбачених частиною 1 статті 76 КК України, покласти на особу додаткові обов?язки, передбачені частиною 3 статті 76 КК України, зокрема: не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, з метою застосування загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України, виходячи з принципів необхідності та достатності призначеного покарання, попередження вчинення нових злочинів, з урахуванням позиції прокурора, який не просив міру покарання, пов`язану з реальним позбавленням волі, потерпілого, який також не наполягав на суворій мірі покарання, суд приходить висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства, а тому приймає рішення про звільнення її від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальних витрат немає.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту залишити без змін в межах строку дії ухвали слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області ОСОБА_7 від 23.07.2024 №936/809/24.

Суд, керуючись ст.ст. 371, 374 КПК України,

У Х В АЛ И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України і призначити їй покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Згідно з ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на два роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1 ст 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Речовий доказ- раніше вживаний мобільний телефон ТМ «iPhone X» 4/64 GB білого кольору, що переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 - повернути йому ж.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту ОСОБА_8 - ОСОБА_9 не змінювати в межах строку дії ухвали слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області ОСОБА_7 від 23.07.2024 №936/809/24 -до 20.09.2024 включно.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний термін з часу його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1