печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві у кримінальному провадженні № 0001205, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.08.2019, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі та закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Печерського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження № 0001205 від 27.08.2019 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він, керуючи 26.08.2019 о 16 годині 37 хвилин технічно справним автомобілем марки «OPEL ASTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись по вулиці Київській, поблизу ТЦ «ЕПІЦЕНТР», що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бровари вулиця Київська, 253, зі сторони міста Чернігова в напрямку до міста Києва, та діючи в порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 (д) Правил дорожнього руху України, відповідно до яких «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; та для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний: д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху) - проявив особисту необережність та недбалість до забезпечення вимог безпеки дорожнього руху, належним чином не стежив за дорожньою обстановкою та своєчасно не відреагував на її зміну, та грубо порушуючи вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху» - перед початком виконання маневру перестроювання з крайньої правої смути для руху в напрямку міста Києва праворуч до заїзного карману зупинки громадського транспорту, належним чином не переконався в безпечності своїх дій та в момент зміни напрямку свого руху допустив зіткнення з мотоциклом марки «YOKO HT250-3А», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , що рухався позаду в попутному з ним напрямку з більшою швидкістю.

В подальшому водій ОСОБА_7 від зіткнення з автомобілем «OPEL ASTRA», реєстраційний номер НОМЕР_3 , допустив виїзд некерованого мотоциклу «YOKO НТ250-3А», реєстраційний номер НОМЕР_2 , за межі проїзної частини, де на тротуарі скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому латерального виростка правої великогомілкової кістки, перелому верхньої ості правої лопатки та струсу головного мозку, а пішохід ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді 3ЧМТ, струсу головного мозку, підапоневротичної гематоми потиличної ділянки голови, перелом стернального кінця лівої ключиці, а також множинні садна та забої тулуба, кінцівок та м?яких тканин шийного відділу хребта, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Грубе порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 1.5, 2.3 д), 10.1 Правил дорожнього руху України перебуває у прямому причинному зв?язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні 11.04.2024 звернувся до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні 14.06.2024 адвокат ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 підтримали позицію, що викладена у зазначеному клопотанні.

Судом роз`яснені обвинуваченому правові наслідки закриття кримінального провадження із нереабілітуючих підстав, наголошено, що він має право на здійснення кримінального провадження на загальних підставах, при цьому ОСОБА_6 вказав, що йому зрозуміла підстава звільнення від кримінальної відповідальності, здійснення судового розгляду в загальному порядку він не бажає, така позиція є добровільною.

Прокурор вважав наявними підстави для задоволення клопотання.

Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились, причини неприбуття не повідомили, жодних заяв на адресу суду не направили. Цивільні позови в провадженні не заявлено.

Обвинувачений, його захисник та прокурор вважали можливим розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження без участі потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

З урахуванням позицій сторін, судом визнано можливим здійснити розгляд справи за такої явки учасників.

Вислухавши позиції сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали справи, суд надходить наступних висновків.

Згідно зі ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 285 КПК України, відповідно до якої особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальний актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частиною 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення діяння) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі;

3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції, що діє на час постановлення ухвали) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, на час вчинення відповідного діяння було злочином невеликої тяжкості, за яке було передбаченого покарання у вигляді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. Тобто, в даному випадку строк давності становив три роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, на час постановлення ухвали є нетяжким злочином, за який передбачено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років. Відповідно, у даному випадку строк давності становить також три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

З огляду на вказане в даному випадку підлягають застосуванню норми Кримінального кодексу України, що діяли на час вчинення діяння.

Відповідно до позиції Верховного Суду, що викладена в ухвалі від 14 вересня 2020 року в справі № 493/1843/16-к, матеріально-правовою підставою застосування інституту давності вважається істотне зменшення суспільної небезпечності вчиненого злочину внаслідок спливу певного проміжку часу, що суттєво позначається на досягненні мети покарання.

Досягнення мети кари і виправлення особи, яка вчинила злочин, загального і спеціального попередження іноді стає або взагалі неможливим, або просто зайвим. Тому недоцільним є і притягнення особи до кримінальної відповідальності. Внаслідок цього ст. 49 КК України встановлює строки давності, тобто строки, після закінчення яких особа не може бути піддана кримінальній відповідальності за раніше вчинений злочин. Закінчення цих строків є підставою обов`язкового і безумовного звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Факт визнання чи невизнання особою своєї винуватості у даному випадку не має значення для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави. Таке звільнення є обов`язком, а не правом суду, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 5 ст. 49 КК України.

ОСОБА_6 в межах строків давності притягнення до кримінальної відповідальності нового кримінального правопорушення не вчинив, що вбачається з довідки № .

Судом в даному випадку не встановлено обставин, з якими закон пов`язує переривання чи зупинення перебігу строку давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

Виходячи з фактичних обставин справи, так як вони викладені в обвинувальному акті, подія кримінального правопорушення мала місце 26.08.2019, відтак на даний час сплинув передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України трирічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим суд, за наявності згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстав, визначених ст. 49 КК України, приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 30.08.2019 у справі № 752/17915/19 накладено арешт на автомобіль марки «Opel» модель «Astra», д. н. з. « НОМЕР_3 », який на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; на мотоцикл марки «Yoko» модель «НТ250-3А», з д. н. з. « НОМЕР_2 », який на праві власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Оскільки в даному провадженні судом прийнято рішення про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, вказаний захід забезпечення підлягає скасуванню.

Питання про порядок розподілу судових витрат, в тому числі на залучення експертів на стадії досудового розслідування, у разі закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, вирішено Верховним Судом.

Так, відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12.09.2022 у справі №203/241/17, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Стягнення процесуальних витрат з обвинуваченого можливе за наявності таких підстав: визнання особи винною у вчиненні злочину (обвинувальний вирок суду), факт понесення процесуальних витрат (документально підтверджені витрати), залучення експерта саме стороною захисту.

Крім того, згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й відповідно закриття кримінального провадження відносно неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК).

В такому випадку, керуючись засадами справедливості та враховуючи загальнодозвільний тип правового регулювання кримінального провадження, наявність факту понесення органом досудового розслідування матеріальних витрат, пов`язаних зі здійсненням кримінального провадження, не може бути приводом для стягнення з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, таких витрат.

Що ж стосується стягнення судом саме процесуальних витрат за проведення експертиз, то важливе значення у механізмі їх розподілу в кримінальному провадженні набуває питання про те хто призначав експертизу та за чиєю ініціативою вона проводилась, а також чи входить проведення експертизи до сфери службових обов`язків залученого експерта, чи є експерт співробітником державних експертних установ.

Отже, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, зокрема документально підтверджені витрати на проведення експертизи, необхідно стягувати з особи, відносно якої здійснювалося кримінальне провадження, у разі: 1) ухвалення щодо неї обвинувального вироку; 2) у разі залучення експерта саме стороною захисту.

З урахуванням вищенаведеного, положень ч. 1 ст. 126 КПК України, суд надходить до висновку про необхідність віднесення процесуальних витрат за залучення експерта на стадії досудового розслідування в сумі 42 788 грн. 29 коп. (висновки експертів № 38744/21-52 від 27.01.2022 в сумі 6864 грн. 40 коп., № 37726/37727/37728/729-733/734-735/736-738 від 17.02.2022 в сумі 25 483 грн. 95 коп., № СЕ-19/111-20/42414-ІТ від 21.09.2020 в сумі 1961 грн. 40 коп., № 23-3/281 від 26.11.2019 в сумі 3768 грн. 24 коп., № 12-1/2100 від 18.10.2019 в сумі 2512 грн. 16 коп., № 12-1/2099 від 18.10.2019 в сумі 2198 грн. 14 коп. ) на рахунок держави.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов в провадженні не завлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 44, 49 КК України, ст. ст. 284, 285, 286, 288, 369-372, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження № 0001205, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.08.2019, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України - закрити.

Процесуальні витрати за залучення експерта на стадії досудового розслідування в сумі 42 788 грн. 29 коп. (висновки експертів № 38744/21-52 від 27.01.2022 в сумі 6864 грн. 40 коп., № 37726/37727/37728/729-733/734-735/736-738 від 17.02.2022 в сумі 25 483 грн. 95 коп., № СЕ-19/111-20/42414-ІТ від 21.09.2020 в сумі 1961 грн. 40 коп., № 23-3/281 від 26.11.2019 в сумі 3768 грн. 24 коп., № 12-1/2100 від 18.10.2019 в сумі 2512 грн. 16 коп., № 12-1/2099 від 18.10.2019 в сумі 2198 грн. 14 коп. ) - віднести на рахунок держави.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 30.08.2019 у справі № 752/17915/19 на автомобіль марки «Opel» модель «Astra», д. н. з. « НОМЕР_3 », який на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та мотоцикл марки «Yoko» модель «НТ250-3А», з д. н. з. « НОМЕР_2 », який на праві власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Речові докази:

- автомобіль марки «Opel» модель «Astra» з д. н. з. « НОМЕР_3 », який на праві власності належить ОСОБА_6 , - залишити у власника ОСОБА_6 ;

- мотоцикл марки «Yoko» модель «НТ250-3А», з д. н. з. « НОМЕР_2 », який на праві власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - залишити у власника ОСОБА_7 ;

-карту пам`яті з адаптером марки «ADATA» формату micro-SD та оптичний диск формату DVD-R марки «EMTEC», - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов не заявлено.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи діб з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1