Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8742/24
Номер провадження 1-кс/711/2394/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року м. Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши в режимі відеоконференцзв`язку у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання прокурора Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 , подане в рамках кримінального провадження №0000224 від 13.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Котовськ, Одеської обл., громадянина України, з повною вищою освітою, який не є особою з інвалідністю, одруженого, командира військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «підполковник», учасника бойових дій, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням у кримінальному провадженні №0000224 від 13.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, про продовження строку тримання під вартою, відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що Черкаською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Центрального регіону підтримується публічне обвинувачення у кримінальному провадженні № 0000224 від 13.06.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

З обвинувального акту та матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на посаді командира вказаної військової частини, у військовому званні «підполковник», будучи військовою службовою особою, який у розумінні положень ст. ст. 31, 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, є начальником за військовим званням та за посадою для солдата ОСОБА_8 , в порушення вимог ст. 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 31, 32, 49, 58, 101, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які вимагають від нього, зокрема, вживати необхідних заходів до його зміцнення, показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників), піклуватися про підлеглих, дбати про здоров`я підлеглих, бути ввічливим і справедливим у ставленні до підлеглих, не принижувати їх честі і гідності, постійно виховувати підлеглих у дусі гуманізму та людяності, спираючись при цьому на загальновизнані принципи міжнародного права, ІНФОРМАЦІЯ_3 близько 23 год., більш точний час досудовим розслідуванням встановити не вдалося, перебуваючи в приміщенні кімнати відпочинку особового складу військової частини НОМЕР_1 на третьому поверсі ІНФОРМАЦІЯ_2, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де тимчасово дислокувався особовий склад вказаної військової частини, в тому числі, тимчасово проживав солдат ОСОБА_8 , який проходив військову службу за призовом під час мобілізації на посаді кухара їдальні взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , маючи на меті застосування насильства щодо підлеглого ОСОБА_8 , бажаючи продемонструвати останньому свою владу та перевагу над ним, шляхом застосування насильства підняти у військовому колективі особистий авторитет командира, перевищуючи владу і службові повноваження, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, на ґрунті раптово виниклого неприязного ставлення до потерпілого ОСОБА_8 , викликаного станом алкогольного сп`яніння останнього, в момент, коли потерпілий спав на ліжку, тобто, перебував в безпорадному стані, наніс йому невстановленим під час досудового розслідування твердим тупим предметом множинні удари по голові, тулубу та кінцівках, внаслідок чого у ОСОБА_8 виникли тілесні ушкодження - поєднана травма голови, тулуба та кінцівок, що ускладнилася розвитком шоку, а саме: закрита черепно-мозкова травма у вигляді: крововиливів під м`які мозкові оболонки, крововиливу в жирову клітковину правої щоки, забійної рани на верхній губі, крововиливу на внутрішній поверхні верхньої губи, садна на спинці носу, лобі та синця на правій виличній ділянці на правій щоці, а також: переломів 8,9,10,11,12 ребер з ліва, синця на лівій боковій поверхні грудної клітки, перелому правої ліктьової кістки, перелому лівої ліктьової кістки, перелому правої стегнової кістки, правої малогомілкової кістки, лівої малогомілкової кістки, п`ястної кістки четвертого пальця лівої кисті, п`ястної кістки другого пальця правої кисті, розривів міжкістковоп`ясткових зв`язок першого та другого пальців лівої кисті, синців на: правому стегні, правій кисті, лівому передпліччі, лівій кисті, лівій гомілці, правій гомілці та правому стегні; забійної рани на правій кисті, саден на правій кисті, синців на лівому плечі, животі та грудній клітці, які згідно висновку судово-медичної експертизи Звенигородського міжрайонного відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 05-9-02/143 від 26.08.2024, в сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та спричинили тяжкі наслідки у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_8 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 близько 23 год. 40 хв., більш точний час досудовим розслідуванням встановити не вдалося, в салоні автомобіля швидкої медичної допомоги по дорозі в лікарню.

За вказаним фактом 13.06.2024 розпочато кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000224 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

13.06.2024 ОСОБА_4 затриманий в порядку п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, фактичний час затримання 18 год. 48 хв.

14.06.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Котовськ, Одеської обл., українцю, громадянину України, з вищою освітою, на момент вчинення кримінального правопорушення - командиру військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «підполковник», учаснику бойових дій, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому - повідомлено про підозру у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Крім цього, 15.06.2024 слідчим суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави стосовно підозрюваного ОСОБА_4 строком на 60 днів, тобто до 11.08.2024.

07.08.2024 слідчим суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави стосовно підозрюваного ОСОБА_4 до 14.09.2024 включно.

У подальшому, 12.09.2024 слідчим суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави стосовно підозрюваного ОСОБА_4 до 10.11.2024 включно.

28.10.2024 процесуальним керівником у даному кримінальному провадженні змінено правову кваліфікацію дій підозрюваного ОСОБА_4 з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 5 ст. 426-1 КК України, у зв`язку з чим, останньому також повідомлено про зміну підозри.

05.11.2024 в порядку ст. 290 КПК України стороні захисту, зокрема підозрюваному ОСОБА_4 та його захисникам ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , надано доступ до матеріалів досудового розслідування та вручено обвинувальний акт разом з реєстром матеріалів досудового розслідування.

Того ж дня, на виконання вимог ст. ст. 283, 291 КПК України, прокурор звернувся з обвинувальним актом до Городищенського районного суду Черкаської області.

06.11.2024 до Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону надійшла ухвала Городищенського районного суду Черкаської області від 06.11.2024, згідно якої, суд призначив підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0000224 від 13.06.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, на 12 год. 30 хв. 18.11.2024, тобто, поза межами строку дії ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.09.2024 про продовження тримання під вартою щодо ОСОБА_4 .

Враховуючи, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснювалося слідчими СУ ГУНП в Черкаській області, подане клопотання підсудне Придніпровському районному суду міста Черкаси.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні належними та допустимими доказами, а саме:

- даними протоколів огляду місця події від 13.06.2024;

- даними протоколу затримання ОСОБА_4 від 13.06.2024;

- даними лікарського свідоцтва про смерть від 13.06.2024;

- показаннями свідка ОСОБА_9 від 13.06.2024 та від 02.07.2024;

- даними протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 від 13.06.2024;

- показаннями свідка ОСОБА_10 від 18.06.2024;

- показаннями свідка ОСОБА_11 від 21.06.2024;

- показаннями свідка ОСОБА_12 від 18.06.2024;

- показаннями свідка ОСОБА_13 від 13.06.2024;

- показаннями свідка ОСОБА_14 від 19.07.2024;

- показаннями свідка ОСОБА_15 від 23.07.2024;

- показаннями потерпілого ОСОБА_16 від 11.07.2024;

- даними висновку експерта № 05-1-08/293 від 12.07.2024;

- даними висновку експерта № 05-1-08/292 від 12.07.2024;

- показаннями свідка ОСОБА_17 від 26.07.2024;

- показаннями свідка ОСОБА_18 від 06.08.2024;

- показаннями свідка ОСОБА_19 від 08.08.2024;

- показаннями свідка ОСОБА_20 від 08.08.2024;

- показаннями свідка ОСОБА_21 від 08.08.2024;

- показаннями свідка ОСОБА_22 від 13.08.2024;

- показаннями свідка ОСОБА_23 від 13.08.2024;

- даними висновку експерта № 05-9-10/236 від 26.08.2024.

- іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Вказані матеріали свідчать про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років.

Оцінюючи особу обвинуваченого та обставини вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, сторона обвинувачення приходить до переконання в тому, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, заявлені раніше під час досудового розслідування не зменшилися, а тому є підстави для продовження запобіжного заходу виключно у вигляді тримання під вартою.

На переконання сторони обвинувачення, необхідність продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо останній буде залишатись на волі.

Метою застосування запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні;

- іншим чином перешкодити кримінальному провадженню;

- продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється та/або вчинити нове кримінальне правопорушення.

Обставинами, які дають підстави зробити висновки про те, що ризики зазначені в ст. 177 КПК України не зменшились є наступне.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 , буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки, у разі визнання винуватим, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років, а тому страх та невідворотність в майбутньому покарання за вчинене ним діяння може спонукати останнього, перебуваючи на волі, ухилитися (змінити місце проживання, у т.ч. шляхом виїзду за кордон тощо) від органів досудового розслідування, суду з метою уникнення покарання. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 не має постійного місця проживання за місцем, де вчинено кримінальне правопорушення та не має міцних соціальних зв`язків, що унеможливить здійснення прокурором контролю за поведінкою обвинуваченого. Разом з цим, ОСОБА_4 одразу після вчинення злочину залишив територію дислокації військової частини, не повідомив про вказаний випадок вище військове керівництво, орган досудового розслідування, орган військової служби правопорядку та відповідну прокуратуру, не дочекався приїзду правоохоронних органів та зник у невідомому напрямку.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що обвинувачений, перебуваючи на свободі може незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, зокрема очевидців події, які надали викривальні покази щодо вчиненого ним злочину, шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу з метою примушування їх до надання завідомо неправдивих показів або відмови від їх надання, що негативно вплине на хід досудового розслідування та судового розгляду. Перебуваючи на волі, ОСОБА_4 матиме змогу незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема на:

- свідків - понятих, які були присутні під час проведення слідчих дій та обізнані про обставини справи;

- свідків - військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які були безпосередньо очевидцями події та обізнані про обставини вчиненого кримінального правопорушення, у зв`язку з тим, що на даний час є реальні підстави вважати, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може на них незаконно впливати, шляхом підкупу, вмовлянням та/або застосуванням погроз та фізичного насильства, що перешкоджатиме об`єктивному розслідуванню кримінального провадження та судового розгляду, зокрема в частині відмови надання ним показань або зміни показань.

Крім того, свідки в кримінальному провадженні із числа військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 перебували у відносинах підлеглості з обвинуваченим ОСОБА_4 , оскільки останній для них був прямим начальником, у зв`язку з чим, крім іншого, мав дисциплінарний вплив щодо них.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 18.06.2024 № 475, підполковника ОСОБА_4 , командира НОМЕР_3 окремого зенітного кулеметного батальйону (військова частина НОМЕР_1 ), в порядку, визначеному п.п. 13 п. 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі - Положення) та на підставі ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.06.2024, звільнено із займаної посади і з 15.06.2024 зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , залишено в списках особового складу та на всіх видах забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до п.п. 13 п. 116 Положення, зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі, якщо стосовно військовослужбовців застосовано запобіжні заходи кримінального провадження у виді домашнього арешту або тримання під вартою чи за вироком суду застосовані такі покарання, як арешт або тримання в дисциплінарному батальйоні, до скасування чи зміни запобіжного заходу або до винесення судом вироку чи відбування покарання.

Згідно вимог абз. 9 п. 122 зазначеного Положення, військовослужбовці, які були відсторонені від посади, поновлюються на попередній або на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді, зокрема, в разі скасування відповідної ухвали слідчого судді під час досудового розслідування або суду під час судового провадження.

Враховуючи викладене, існує достатньо підстав вважати, що в разі скасування або зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , останній буде поновлений на посаді командира військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з чим, матиме реальну змогу впливати на свідків у кримінальному провадженні - військовослужбовців вказаної військової частини.

Крім того, за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 навіть перебуваючи в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» зберіг свій вплив на деяких військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , яким відомі обставини вчиненого ним кримінального правопорушення.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, може виразитися у створенні обвинуваченим, який обіймає керівну посаду у військовій частині НОМЕР_1 , штучних доказів та підбурюванні осіб, зокрема, з числа військовослужбовців своєї військової частини, які не були свідками кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним захисних версій, що підтверджується наявними вже на даний час матеріалами кримінального провадження, зокрема, показання деяких свідків суттєво різняться щодо важливих обставин кримінального провадження. Крім того, під час доставлення ОСОБА_8 до лікарні від підлеглих ОСОБА_4 як працівникам медичної установи, так і працівникам поліції була надана недостовірна інформація з приводу того, що потерпілого було знайдено перехожими за межами території, де він дислокувався. В подальшому ці особи змінювали показання, зокрема, під час розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 притягувався раніше до кримінальної відповідальності, зокрема, за вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 20.11.2017 ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено до покарання у виді позбавлення волі за: ч. 1 ст. 426 КК на строк 1 рік; ч. 1 ст. 121 КК на строк 6 років; ч. 4 ст. 296 КК на строк 4 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. На підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 08 жовтня 2015 року по 20 червня 2017 року включно, а з 21 червня по 20 листопада 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Застосовано до ОСОБА_4 положення ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» та повністю звільнено його від відбування призначеного покарання за цим вироком.

Незважаючи на те, що ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності та в силу ст. 88 КК України, він не має судимості, таке рішення суду не є реабілітуючим, тобто суд визнав факт вчинення ОСОБА_4 зазначених кримінальних правопорушень.

Неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у вигляді домашнього арешту полягає в тому, що ОСОБА_4 фактично буде перебувати поза межами виконання обов`язків військової служби, весь свій час буде використовувати на власний розсуд, матиме можливість безконтрольно спілкуватися, в тому числі за допомогою телефонних засобів зв`язку, зокрема, зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні, що об`єктивно може зашкодити встановленню істини у цій справі, а також є підстави вважати, що у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, обвинувачений змінить місце проживання (перебування), що може негативно вплинути на подальше проведення досудового розслідування.

На підставі викладеного прокурор просив слідчого суддю продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 без визначення застави строком на 60 днів.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в ньому та додані до нього докази. Додатково прокурор зазначив, що 28.10.2024 у даному кримінальному провадженні було змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення із ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 5 ст. 426-1 КК України, у зв`язку із чим ОСОБА_4 повідомлено про зміну підозри. 05.11.2024 обвинувальний акт відносно останнього скеровано до Городищенського районного суду м. Черкаси. 06.11.2024 на адресу Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону було утримано ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області про призначення кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України до підготовчого судового засідання на 18.11.2024. Проте, термін дії застосованого відносно обвинуваченого запобіжного заходу закінчується 10.11.2024, а тому його слід продовжити. Так, в ході досудового розслідування було зібрано достатньо доказів, на підставі яких ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України. Також, ризики встановлені при застосуванні запобіжного заходу ОСОБА_4 та при його продовженні, не втратили своєї актуальності та продовжують існувати. Зокрема просив суд врахувати те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років, а тому, усвідомлюючи тяжкість покарання, яка йому загрожує в разі визнання його винним у вчинені вказаного кримінального правопорушення, він може переховуватись від слідства та суду. Також, зазначав, що свідками вчинення даного злочину є військовослужбовці, які були безпосередньо підпорядковані підозрюваному, який мав на останніх дисциплінарний вплив. Наявність наданої стороною захисту в судовому засіданні копії наказу про звільнення ОСОБА_4 з займаної посади командира військової частини та зарахування у розпорядження командувача, не нівелює ризик впливу на свідків і не свідчить про те, що у разі звільнення з СІЗО, останнього знову не буде призначено на ту ж посаду. Окремо наголошував на тому, що проведеними негласними слідчими (розшуковими) діями зафіксовано спілкування ОСОБА_4 засобами телефонного зв`язку із військовослужбовцями ВЧ НОМЕР_1 та надання їм різного роду вказівок. Крім того, сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_4 зможе впливати на свідків, які були залучені до проведення слідчих (процесуальних) дій як поняті, а також на свідків, які були присутні про приведенні таких слідчих (процесуальних) дій. Зважаючи на це, а також на особу обвинуваченого, є обґрунтовані підстави вважати, що перебуваючи на волі останній, створюючи штучні докази, зможе чинити перешкоди слідству у встановленні всіх обставин вчинення кримінального правопорушення. На переконання сторони обвинувачення, ризик вчинити інше кримінальне правопорушення є досить обґрунтованим, зважаючи на обставини вчинення даного злочину, а також наявність обвинувального вироку відносно ОСОБА_4 , хоча відповідно до ст. 88 КК України останній вважається таким, що немає судимостей, проте даний факт не може лишатись поза увагою суду, оскільки ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні знову підозрюється у вчиненні насильницького злочину за аналогічних обставин. Жоден інший запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Також, враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, який призвів до загибелі людини, сторона обвинувачення просила не застосовувати щодо останнього альтернативний запобіжний захід у виді застави. На уточнююче питання слідчого судді прокурор вказав, що військовослужбовець ОСОБА_24 є свідком у даному кримінальному провадженні.

Захисник ОСОБА_5 , заперечувала проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, зазначивши за весь час досудового розслідування, а це п`ять місяців, ОСОБА_4 перебуває під вартою. Стороною обвинувачення не зібрано жодного доказу на підтвердження вини останнього, все обвинувачення ґрунтується виключно на показах свідка ОСОБА_9 , покази якого згідно висновку експерта є суперечливими та підтверджують, що він нічого не бачив. Кожного разу прокурор посилається на одні і ті ж обставини та ризики. На її переконання, запобігти ризикам, які існують за версією сторони обвинувачення, можна шляхом застосування інших заходів, а не продовження триманні під вартою. На даний час ОСОБА_4 змінено підозру, проте жодних доказів на позастатутні відносини її підзахисного матеріали кримінального провадження не містять. Наразі всі докази зібрано, ОСОБА_4 не чинив жодних перешкод, на свідків він не впливає та не спілкується з ними, нічого знищити, приховати чи спотворити не може. На її переконання, прокурор не довів що ризики не зменшились, а більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора або застосувати відносно ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на недоведеність та необґрунтованість пред`явленої його підзахисному підозри, а також відсутність ризиків, про існування яких сторона обвинувачення зазначає у своєму клопотанні. Також захисник зазначив, що сторона обвинувачення посилається на одні і ті ж підстави для продовження запобіжного заходу застосованого ОСОБА_4 . В той же час, слідством не було зібрано доказів, які б доводили вину останнього у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінується. Просив визначити стосовно ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав доводи своїх захисників. На уточнююче питання слідчого судді останній зазначив, що спілкується лише із ОСОБА_24 , за час перебування під слідством в нього погіршився стан здоров`я, а саме після контузії погіршився зір.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши копії матеріалів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання, а також надані стороною захисту, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріали зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також наявність доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

Виходячи зі змісту зазначених норм вбачається, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно до ч. 6 ст. 199 КПК України, - у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на даний час обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Згідно положень ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. ч. 5 ст. 426-1 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, оскільки санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років.

13.06.2024 ОСОБА_4 було затримано та 14.06.2024 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

15.06.2024 ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси стосовно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів, тобто до 11.08.2024.

02.08.2024 постановою керівника Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_25 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000224 від 13.06.2024 продовжено до трьох місяців, тобто до 14.09.2024.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.08.2024 ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строків досудового розслідування, тобто до 14.09.2024.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.09.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000224 від 13.06.2024 продовжено до п`яти місяців, тобто до 14.11.2024.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.09.2024 ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 10.11.2024.

28.10.2024 ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, а саме у застосуванні насильства щодо підлеглого, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене в умовах воєнного стану.

05.11.2024, відповідно до вимог ст.ст. 283, 291 КПК України, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000224 від 13.06.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України скеровано до Городищенського районного суду Черкаської області.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 06.11.2024 призначено підготовче судове засідання з розгляду кримінального провадження № 0000224 від 13.06.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України призначено на 12 год. 30 хв. 18.11.2024.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: даними протоколів огляду місця події від 13.06.2024; даними протоколу затримання ОСОБА_4 від 13.06.2024; даними лікарського свідоцтва про смерть від 13.06.2024; показаннями свідка ОСОБА_9 від 13.06.2024 та від 02.07.2024; даними протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 від 13.06.2024; показаннями свідка ОСОБА_10 від 18.06.2024; показаннями свідка ОСОБА_11 від 21.06.2024; показаннями свідка ОСОБА_12 від 18.06.2024; показаннями свідка ОСОБА_13 від 13.06.2024; показаннями свідка ОСОБА_14 від 19.07.2024; показаннями свідка ОСОБА_15 від 23.07.2024; показаннями потерпілого ОСОБА_16 від 11.07.2024; даними висновку експерта № 05-1-08/293 від 12.07.2024; даними висновку експерта № 05-1-08/292 від 12.07.2024; показаннями свідка ОСОБА_17 від 26.07.2024; показаннями свідка ОСОБА_18 від 06.08.2024; показаннями свідка ОСОБА_19 від 08.08.2024; показаннями свідка ОСОБА_20 від 08.08.2024; показаннями свідка ОСОБА_21 від 08.08.2024; показаннями свідка ОСОБА_22 від 13.08.2024; показаннями свідка ОСОБА_23 від 13.08.2024; даними висновку експерта № 05-9-10/236 від 26.08.2024; іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності..

Отже, на думку слідчого судді, висновки сторони обвинувачення щодо можливої причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, не є явно необґрунтованим чи очевидно недопустимим, тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність прокурором обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри зводились до оцінки доказів, зібраних та наданих до клопотання стороною обвинувачення.

При цьому правильність кваліфікації дій обвинуваченого, так само як і наявність чи відсутність в його діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду.

Разом з тим слідчий суддя зазначає, що на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину.

На даний час, ОСОБА_4 висунуто остаточне обвинувачення та матеріали кримінального провадження 05.11.2024 скеровано до Городищенського районного суду Черкаської області, підготовче судове засідання у вказаному кримінальному провадженні призначено на 18.11.2024, проте строк дії застосованого до ОСОБА_4 запобіжного заходу спливає 10.11.2024.

Відповідно до вимог ч.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Підставою для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатньо підстав вважати, що останній може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_4 переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинення підозрюваним інших злочинів. Наявність вказаних ризиків була врахована при застосуванні відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (ухвала слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.06.2024), які на час розгляду даного клопотання не зменшились та не змінились.

Так, існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду є актуальним, зважаючи на тяжкість ймовірного покарання, оскільки останній (враховуючи повідомлення про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України) на даний час обвинувачується, у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років. Крім того, до останнього не може бути застосовано положення ст. 75 КК України щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням, а тому, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність реального відбуття покарання, яке йому загрожує, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, підозрюваний може переховуватись від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Також, на переконання слідчого судді, продовжує існувати ризик впливу на свідків та потерпілого. Оцінюючим вказаний ризик слідчий суддя враховує встановлену кримінальним процесуальним законодавством процедуру отримання показань на стадії судового розгляду, відповідно до яких, свідки допитуються безпосередньо в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Отже зазначений ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідка та дослідження їх судом.

Крім того, слідчий суддя вважає, що ризик впливу обвинуваченим на свідків, які є військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , не втратив свою актуальність, що підтверджується протоколами за результатами проведених НСРД, які свідчать про спілкування ОСОБА_4 із свідками у даному кримінальному провадженні, зокрема ОСОБА_24 , які водночас є військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , а також про наявність відповідного авторитету як колишнього керівника серед військовослужбовців, які і надалі вирішують та узгоджують з ним питання, пов`язані з діяльністю військової частини та особового складу. Наведене свідчить про те, що обвинувачений може впливати на зазначених осіб, з метою зміни ними своїх показань, а тому слідчий суддя відкидає доводи сторони захисту щодо відсутності вказаного ризику.

Також, на переконання слідчого судді, перебуваючи на волі ОСОБА_4 може перешкоджати слідству іншим чином, оскільки використовуючи свій авторитет та колишню посаду, він матиме змогу створити штучні докази своєї невинуватості, а тому приймається слідчим суддею до уваги. Слідчий суддя вважає, що вказаний ризик хоч і мінімальний, проте є цілком обґрунтованим, зважаючи на зафіксоване в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій активне спілкування обвинуваченого з колишніми підлеглими з числа військовослужбовців ВЧ НОМЕР_1 .

При встановленні наявності ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя враховує обставини та мотиви інкримінованого в провину ОСОБА_4 злочину, а також аморальність дій суб`єкта кримінального правопорушення, як командира військової частини, які кваліфікуються останньому. Крім того, як встановлено з матеріалів долучених до клопотання, обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого проти життя та здоров`я людини, однак був звільнений від призначеного покарання, на підставі ЗУ «Про амністію 2016 року», в силу ст. 88 КК України є таким, що не має судимості. Проте, на думку слідчого судді, вказане вище свідчить про відсутність гарантій належної правомірної поведінки ОСОБА_4 та необхідність застосування до нього суттєвих заходів процесуального примусу.

Вказані доводи є обґрунтованими і вони, у сукупності з існуючими ризиками, виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .

Щодо доводів сторони захисту стосовно недоведеності належними доказами існування вказаних ризиків, то слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Отже, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення останнім зазначений дій.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зокрема застава, про який клопотала сторона захисту, не здатний забезпечити виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків та запобігання, встановленим у судовому засіданні ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

На підставі вищевикладеного, враховуючи вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, обставини кримінального правопорушення та тяжкість наслідків, що настали, слідчий суддя вважає, що задля забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та запобігання, встановленим у судовому засіданні ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, єдиним запобіжним заходом, спроможним досягнути мети його застосування в кримінальному провадженні є тримання під вартою, а тому такий запобіжний захід має бути продовжений на 30 днів, а саме до 07.12.2024 включно.

Даних щодо неможливості продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.

Слідчий суддя, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачає підстав для обрання альтернативного запобіжного заходу у виді застави, про що клопотала сторона захисту, оскільки ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, що потяглозагибель людини.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 199, 369-372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 , подане в рамках кримінального провадження №0000224 від 13.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України - задоволити частково.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів, а саме до 07 грудня 2024 року включно з утриманням в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» МЮУ.

Строк дії ухвали визначити до 07 грудня 2024 року включно.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, його захисникам, прокурору, направити до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» МЮУ.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою - з моменту вручення її копії.

Слідчий суддя: ОСОБА_1