Справа № 461/8141/24
Провадження № 1-в/461/249/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2024 м. Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» про приведення вироку у відповідність до нового закону,

В С Т А Н О В И В :

засуджений ОСОБА_4 , який відбуває покарання у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)», звернувся до суду зі клопотанням приведення вироку у відповідність до Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Представник Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання, причини неявки суду не повідомив.

Засуджений ОСОБА_4 , який брав участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, подане ним клопотання підтримав та просить його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні щодо клопотання підтримав. Вважає, що наявні підстави для приведення вироків у відповідність до чинного законодавства. Зокрема, у зв`язку зі частковою декриміналізацією вчинених ОСОБА_4 діянь за ч.4 ст.185 КК України, та за наявності трьох вироків відносно нього, просить визнати ОСОБА_4 засудженим за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.07.2024 ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Заслухавши думку прокурора, засудженого, дослідивши матеріали клопотання, зокрема особову справу, суд приходить до такого висновку.

Згідно зі ч. 1 ст.539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

У пункті 1 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57,частини першої статті 58,частини першої статті 62 Кримінального кодексу України),11,13,13-2частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74Кримінального кодексу України.

У частинах 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів клопотання та встановлено під час судового розгляду, засуджений ОСОБА_4 неодноразово судимий, зокрема:

- вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 02.08.2023 у справі № 447/1032/23 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання: за ч. 1 ст. 309 КК України - у виді 1 (одного) року обмеження волі; за ч. 4 ст.1 85 КК України - у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі; за ч.1 ст.125 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі. Відповідно до цього вироку, строк відбування покарання ОСОБА_4 визначено рахувати з моменту вступу вироку в законну силу та звернення такого до фактичного виконання. Вирок набрав законної сили 15.01.2024. Згідно зі зазначеним вироком, ОСОБА_4 10.02.2023 вчинив таємне викрадення чужого майна крадіжку (крадіжку), в умовах воєнного стану, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 358,50 грн. Також, відповідно до цього вироку, ОСОБА_4 незаконно придбав наркотичний засіб канабіс, а також зберігав такий без мети збуту. Окрім цього, ОСОБА_4 умисно заподіяв легке тілесне ушкодження потерпілій.

- вироком Миколаївського районного суду м. Львова від 07.05.2024 у справі № 447/711/24 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.382, ч.4 ст.185, ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 263, ст. 395 КК України, та призначено покарання: за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді 5(п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі; за ч.1 ст.395 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень; за ч. 1 ст. 263 КК України - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 382 КК України - у виді 1 (одного) року позбавлення волі; за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України - у виді 5(п`яти) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України вирішено до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 02.08.2023 у справі 447/1032/23, який набрав законної сили 15.01.2024, та призначено остаточне покарання у виді 5(п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання 05.03.2024. Відповідно до цього вироку, ОСОБА_4 22.12.2023 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану, на загальну суму 332,50 грн. Окрім цього, ОСОБА_4 , 30.12.2023 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану, на загальну суму 332,50 грн. Окрім цього, ОСОБА_4 21.02.2024 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умоваї воєнного стану, на загальну суму 349,17 грн. Окрім цього, ОСОБА_4 06.02.2024 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану, на загальну суму 404,64 грн. Окрім цього, ОСОБА_4 12.01.2024 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану, загальною вартістю 353,19 грн. Також, відповідно до цього вироку, ОСОБА_4 умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили. Окрім цього, ОСОБА_4 , відповідно до цього вироку, незаконно придбав та носив вогнепальну зброю без передбаченого законом дозволу. Також, як вбачається з цього вироку, ОСОБА_4 самовільно залишив місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, щодо якого встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі,

- вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.07.2024 у справі № 456/2463/24 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч.4 ст.185 КК України, та призначено йому покарання: за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі; за ч.1 ст.357 КК України - у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, ОСОБА_4 визначено покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання з покаранням, призначеного вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 07.05.2024, ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_4 вказано обчислювати з 05.03.2024. Так, згідно зі зазначеним вироком, ОСОБА_4 , 29.02.2024 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану, на загальну суму 331,66 грн. Окрім цього, 09.02.2024 ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану, на загальну суму 795,27 грн. Окрім цього, 29.02.2024 ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану, на загальну суму 398,00 грн. Окрім цього, 01.03.2024 ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану, на загальну суму 325,99 грн. Окрім цього, 01.03.2024 ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану, на загальну суму 418, 02 грн. Окрім цього, 01.03.2024 ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану, на загальну суму 2 916,55 грн. Окрім цього, 01.03.2024 ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану, на загальну суму 315, 60 грн. Також, відповідно до цього вироку, ОСОБА_4 привласнив офіційний документ, з корисливих мотивів.

Таким чином, встановлено, що засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)» за вироком Стрийського міськрайонного суду м. Львова від 01.07.2024, до якого на підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 07.05.2024, до якого, у свою чергу, на підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 02.08.2023.

Звертаючись до суду зі зазначеним клопотанням, засуджений ОСОБА_4 покликається на декриміналізацією вчинених діянь та на підставі цього просить звільнити його від відбування покарання чи пом`якшити призначене покарання.

Щодо декриміналізації вчинених діянь засудженого ОСОБА_4 , суд зазначає таке.

На час, до якого відносяться інкриміновані за ч. 4 ст. 185 КК України обвинуваченому ОСОБА_4 діяння, діяли положення ч. 1 ст. 51 КУпАП у редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна» №1449-VI від 04.06.2009 (далі - Закон України №1449-VI від 04.06.2009), згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 3 ст. 51 КУпАП у редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009).

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом169.1.1 пункту 169.1 статті 169розділуIVцьогоКодексудля відповідного року.

Відповідно до підпункту169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

У положеннях ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

У нормах КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 51 КУпАП у редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009 у 2023 році на час, до якого відносяться інкриміновані ОСОБА_4 діяння за ч. 4 ст.185 КК України, крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 268 грн 40 коп. Якщо вартість викраденого майна перевищувала 268 грн 40 коп, то наставала кримінальна відповідальність.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 51 КУпАП у редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009 у 2024 році на час, до якого відносяться інкриміновані ОСОБА_4 діяння за ч. 4 ст. 185 КК України, крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 302 грн 80 коп. Якщо вартість викраденого майна перевищувала 302 грн 80 коп, то наставала кримінальна відповідальність.

З 09.08.2024 набув чинності Закон України № 3886-IX від 18.07.2024, яким статтю 51 КУпАП викладено у новій редакції. Зокрема, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП у редакції Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 2 ст. 4 КК України).

Згідно з ч. 6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

У частині 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи зазначені зміни до законодавства, а також положення наведеної вище ч. 2 ст. 4 КК України та ч. 1 ст. 5 КК України, таємне викрадення чужого майна вартістю до 2684,00 грн у 2023 році та до 3028,00 грн у 2024 році, до яких відносять інкриміновані ОСОБА_4 діяння, кваліфікувалися б за ч. 1ст. 51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки.

З огляду на наведене, слід привести у відповідність до чинного законодавства вироки відносно ОСОБА_4 , таким чином:

- оскільки, згідно з вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 02.08.2023 у справі № 447/1032/23 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні крадіжки 10.02.2023 на загальну суму 358,50 грн, а кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна у 2023 році настає за крадіжку вартістю понад 2684 грн, а отже, ОСОБА_4 підлягає звільненню від призначеного покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений. Відтак слід вважати ОСОБА_4 засудженим вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 02.08.2023 у справі № 447/1032/23 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.309 та ч. 1 ст. 125 КК України, зі призначенням покарання: за ч.1 ст.309 КК України - 1 (один) рік обмеження волі; за ч. 1 ст. 125 КК України штраф у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання - 1 (один) рік обмеження волі.

- щодо вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 07.05.2024 у справі № 447/711/24, слід зазначити таке. Оскільки ОСОБА_4 вказаним вироком визнано винуватим, серед іншого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185 КК України, а саме за крадіжки у 2023 році та 2024 році (4 епізоди) та закінчений замах на крадіжку у 2024 році (1 епізод), однак суми викраденого майна щодо кожного з епізодів не досягла порогу кримінальної відповідальності за таємне викрадення чужого майна станом на момент вчинення, а отже, ОСОБА_4 підлягає звільненню від призначеного покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений. Відтак, слід вважати ОСОБА_4 засудженим вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 07.05.2024 у справі № 447/711/24 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.382, ч. 1 ст. 263, ст. 395 КК України, зі призначенням покарання: за ч.1 ст.395 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень; за ч. 1 ст. 263 КК України - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 382 КК України - у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання - 3 (три) роки позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 02.08.2023 у справі № 447/1032/23, більш суворим покаранням, яке призначено цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (три) роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до вказаного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 02.08.2023 у справі № 447/1032/23 та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання - 3 (три) роки 1 (один) місяць позбавлення волі;

- щодо вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.07.2024 у справі № 456/2463/24, суд зазначає таке. Оскільки ОСОБА_4 вказаним вироком визнано винуватим, серед іншого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185 КК України, а саме за крадіжки у 2024 році (7 епізодів), однак суми викраденого майна щодо кожного з епізодів не досягла порогу кримінальної відповідальності за таємне викрадення чужого майна станом на момент вчинення, а отже, ОСОБА_4 підлягає звільненню від призначеного покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений. Відтак, слід вважати ОСОБА_4 засудженим Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.07.2024 у справі № 456/2463/24, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, зі призначенням покарання: за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ч. 4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням, яке призначено вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.07.2024 у справі № 456/2463/24, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (три) роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до вказаного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 07.05.2024 у справі № 447/711/24 та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання - 3 (три) роки 2 (два) місяці позбавлення волі.

Враховуючи наведене вище, у зв`язку зі декриміналізацією вчинених ОСОБА_4 діянь за ч. 4 ст.185 КК України, та за наявності трьох вироків відносно нього, ОСОБА_4 слід вважати засудженим за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.07.2024 у справі № 456/2463/24 за ч. 1 ст. 357 КК України, зі застосуванням ч.1, ч. 4 ст. 70 та ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Керуючись ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 369-372, 376, п. 13 ч. 1 ст. 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.07.2024 у справі № 456/2463/24 за ч. 1 ст. 357 КК України, зі застосуванням ч. 1, 4 ст. 70 та ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 05.03.2024.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлений 13.11.2024.

Суддя ОСОБА_5