Березівський районний суд Одеської області
13.08.2024
Справа № 494/1039/24
Провадження № 1-кп/494/103/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.08.2024 року Березівський районний суд Одеської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Березівці кримінальне провадження №0000008 від 20.05.2024 року з угодою про примирення за обвинуваченням,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Березівка Одеської області, громадянки України, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 197-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

при невстановлених обставинах, не пізніше квітня 2024 року у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на самовільне будівництво будівлі на самовільно-зайнятій земельній ділянці у межах прибережно-захисної будівлі на самовільно зайнятій земельній ділянці у межах прибережно-захисної смуги регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» на відстані 5 метрів від урізу води на території АДРЕСА_2 площею 45,9 кв. м. за координатами: 5199985.916 м/4187134.486; 5199988.898 м/4187134.635; 5199990.332 м/ 4187130.700; 5199990.565 м/4187130.746; 5199990.887 м/ 4187123.936; 5199985.721 м/ 4187123.706; 5199985.566 м/ 4183129.591; 5199996.456 м /4187130.403.

З метою реалізації свого злочинного умислу, діючи умисно, самовільно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у порушення вимог ст. 13,14 Конституції України, ч.3 ст. 79, ч. 1 ст211 Земельного кодексу України, ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», маючи умисел на самовільне будівництво будівель на самовільно зайнятій вищевказаній земельній ділянці, за відсутності будь-яких правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку та дозвільних документів на будівництво там будівель, у не встановлений слідством час, але не раніше квітня 2024 року, ОСОБА_4 здійснила самовільне зайняття вказаної земельної ділянки та з метою подальшого самовільного будівництва завезла туди будівельні матеріали.

У продовження своїх злочинних дій самовільно, ОСОБА_4 із залученням мешканців села Златоустове ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яким не повідомила про протиправність своїх дій, шляхом будівництва з дерев`яних дощок (брусів) без улаштування фундаменту звела тимчасову розбірну споруду альтанку, нижня частина якої по периметру оббита дерев`яною огорожею, а з задньої сторони азбестоцементними листами (шифером). Покрівля улаштована шляхом накриття азбестоцементними листами (шифером).

Умисними, протиправними діями, пов`язаними з нецільовим використанням земельної ділянки, ОСОБА_4 спричинила шкоду Березівській міській раді Одеської області на суму 2291,41 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 1297-1 КК України, тобто самовільному будівництві будівель на самовільно зайнятій земельній ділянці.

31.05.2024 між представником потерпілого ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_4 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 471 КПК України укладено угоду про примирення.

Згідно даної угоди представник потерпілого та підозрювана дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.3 ст. 197-1 КК України. ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Сторони угоди домовились щодо призначення ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого санкцією ч.3 ст. 197-1 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих доходів громадян.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, не заперечував з приводу затвердження угоди та призначення обвинуваченому узгодженого покарання.

Представник потерпілого також просила вказану угоду з обвинуваченою затвердити.

ОСОБА_4 беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 197-1 КК України, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просила затвердити угоду про примирення.

Вислухавши думку учасників підготовчого судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 197-1 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів. Потерпілим від даного кримінального правопорушення є Березіська міська рада Одеської області, яка претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченої не має, так як ОСОБА_4 було відшкодовано заподіяні нею збитки.

Представник потерпілого та підозрювана добровільно уклали угоду про примирення, зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України та закону. Підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України - відсутні.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з представником потерпілого угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені ч.5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

За таких обставин суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні самовільного будівництва будівель на самовільно зайнятій земельній ділянці, а тому її дії правильно кваліфіковано за ч.3 ст. 197-1 КК України.

Обвинувачена раніше не судима, покарання, яке пропонується в угоді, є покаранням у межах санкції ч.3 ст. 197-1 КК України. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої не встановлено.

При таких обставинах, суд вважає за можливе затвердити угоду про примирення між підозрюваною та представником потерпілого і призначити узгоджений сторонами вид та розмір покарання обвинуваченій, яке є необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Судом роз`яснено ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до відповідальності, встановленої законом.

Речові докази по справі відсутні, кримінальним правопорушенням матеріальна шкода в розмірі 2291,41 грн. обвинуваченою відшкодована, цивільний позов не заявлений, процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367,370,371,374,473,474,475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення, укладену 31 травня 2024 року між представником потерпілого Березівської міської ради Одеської області ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000008 від 20.05.2024 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 197-1 КК України та призначити їй узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України з врахуванням обмеження права оскарження відповідно до ст.473 КПК України, до Одеського апеляційного суду протягом тридцятиднів з дня його проголошення.

Учасники судового провадженнямають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1