Романівський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А
04 жовтня 2024 року смт. Романів
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у придбанні права на майно шляхом обману (шахрайство), вчиненому в особливо великих розмірах, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 190 КК України, та у підбурюванні до несанкціонованої зміни інформації, яка оброблюється в автоматизованих системах, особою, яка має право доступу до неї, за попередньою змовою групою осіб, що заподіяло значну шкоду, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 27, частиною 3 статті 362 КК України.
Слідчим також зазначено, що арешт належного ОСОБА_5 майна необхідний для забезпечення можливості відшкодування завданої кримінальними правопорушеннями шкоди та виконання кримінального покарання у виді конфіскації майна, що передбачене санкцією частини 5 статті 190 КК України.
З урахуванням положень частини 2 статті 172 КПК України розгляд клопотання проведено за відсутності власника майна підозрюваного ОСОБА_5 .
В ході розгляду клопотання прокурор просив його задовольнити, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, забезпечить належне виконання покарання у виді конфіскації майна, у разі його призначення судом.
Дослідивши надані матеріали клопотання, заслухавши пояснення прокурора, слідчий суддя дійшов висновку, що воно підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини 2 статті 131 КПК України, одним із заходів кримінального провадження є арешт майна.
Згідно частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
На підставі частини 5 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно до частини 10 статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до частини другої статті 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з частиною 11 статті 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Як вбачається з матеріалів клопотання 18.09.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру в тому числі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 190 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відповідність клопотання слідчого вимогам статей 170-172 КПК України та наявність підстав для арешту.
Частиною 11 статті 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно інформації територіального сервісного центру МВС № 1842 (на правах відділу, АДРЕСА_4 від 19.09.2024 встановлено, що за ОСОБА_5 зареєстровано наступні транспортні засоби: TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2017 року випуску, сірого кольору, VIN № НОМЕР_2 , дата реєстрації 28.09.2022; NISSAN X-TRAIL, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2010 року випуску, сірого кольору, VIN № НОМЕР_4 , дата реєстрації 28.01.2022; ВАЗ-2121, реєстраційний номер НОМЕР_5 , 1988 року випуску, білого кольору, VIN № НОМЕР_6 , дата реєстрації 28.07.2016 року.
У поданому клопотанні слідчий просить при застосуванні арешту позбавити ОСОБА_5 , як власника майна, права відчуження зазначеного майна.
Матеріали провадження свідчать, що на цій стадії кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх відчуження, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя, вважає у цьому випадку співрозмірним накладення арешту на указане майно із встановленням заборони його відчуження для забезпечення можливої конфіскації як виду покарання.
Зазначений спосіб накладення арешту не призведе до надмірного втручання у право особи.
При цьому негативних наслідків, у тому числі третім особам від встановлення такої визначеної законом заборон щодо цього майна, слідчий суддя не вбачає.
З урахуванням викладеного, з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, з метою забезпечення завдання арешту, слідчий суддя приходить до переконання про можливість задоволення клопотання слідчого.
Керуючись статтями 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції № 5 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 задовольнити.
Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом позбавлення його права на відчуження такого майна як:
транспортний засіб - TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2017 року випуску, сірого кольору, VIN № НОМЕР_2 , дата реєстрації 28.09.2022;
транспортний засіб - NISSAN X-TRAIL, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2010 року випуску, сірого кольору, VIN № НОМЕР_4 , дата реєстрації 28.01.2022;
транспортний засіб - ВАЗ-2121, реєстраційний номер НОМЕР_5 , 1988 року випуску, білого кольору, VIN № НОМЕР_6 , дата реєстрації 28.07.2016.
Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СВ Відділення поліції № 5 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 .
Ухвала про арешт виконується негайно.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення до Житомирського апеляційного суду.

Якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1