Справа № 202/9377/24
Провадження № 1-кп/202/1657/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особа, відносно якої

розглядається клопотання ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Індустріального районного суду м.Дніпропетровська клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000614 від 27 травня 2024 рокувідносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України-

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2024 року до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000614 від 27 травня 2024 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що 24 травня 2024 року, близько 14:00 годині, ОСОБА_4 , перебуваючи на першому поверсі у приміщенні другого під`їзду корпусу АДРЕСА_1 , побачив на міжсходинковому майданчику у кутку велосипед марки «Mustang Princess», рожевого кольору, діаметр коліс 16, рама та вилка виготовлена зі сталі Hi-ten; задня втулка, передня втулка, крила, багажник та руль виготовлені зі сталі та хрому, зі світловідбивачами, дзвінком, дзеркальцем та двома підтримуючими від падіння колесами.

У подальшому, знаходячись у вказаних місці та час, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані неосудності, тобто не усвідомлюючи своїх дій та не маючи змоги керувати ними внаслідок психічний розлад у формі виражених розладів особистості та поведінки спричинений органічним ураженням головного мозку, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, наблизився до велосипеду марки «Mustang Princess», що стояв на міжсодинковому майданчику на першому поверсі другого під`їзду корпусу АДРЕСА_1 , після чого взяв вказаний велосипед та, утримуючи його при собі, покинув місце скоєння суспільно небезпечного діяння, відкотивши його до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 .

Своїми діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 1400 гривень.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчиненого ОСОБА_4 діяння.

Законний представник за захисник ОСОБА_4 підтримали клопотання прокурора.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Згідно з п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Судом встановлено, що на час вчинення інкримінованого ОСОБА_4 дій ст.51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» передбачала настання адміністративної відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати (ч.1 ст.51) та повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню (ч.2 ст.51). При цьому, викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Таким чином, у травні 2024 року кримінальна відповідальність наставала за таємне викрадення чужого майна на суму, яка перевищувала 248,10 грн.

Однак, станом на даний час ст.51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» діє в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024, та передбачає настання адміністративної відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч.1 ст.51) та дію, передбачену частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна у травні 2024 року повинна наставати виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 2481 грн.

Відповідно до ч.2 ст.4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Також відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За такого, оскільки Законом України від 18.07.2024 № 3886-IX пом`якшена кримінальна відповідальність через підвищення розміру вартості майна - предмета кримінального правопорушення до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тому він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання чинності таким законом.

Таким чином, внесені Законом України від 18.07.2024 № 3886-IX зміни до ст.51 КУпАП призвели до декриміналізації діяння щодо викрадення майна, вартість якого станом на час його викрадення шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у зв`язку з чим дія вказаного Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння кримінальним правопорушенням меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Отже, у зв`язку з декриміналізацією станом на даний час кримінальна відповідальність передбачена за таємне викрадення у травні 2024 року чужого майна на суму, яка перевищує 2481 грн. (2481 х 50% х 2).

При цьому стаття 1 Кримінального кодексу України кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням. Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.

При цьому ст.93 Кримінального кодексу України встановлює, що примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст.92 КК України).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що до ОСОБА_4 не повинні застосовуватись примусові заходи медичного характеру у зв`язку із декриміналізацією суспільно небезпечного діяння, яке йому інкримінується, при вирішенні вказаного питання суд вважає за необхідне застосувати аналогію процесуального закону.

Згідно пред`явленого клопотання ОСОБА_4 інкримінується викрадення майна у травні 2024 року в сумі 1400 грн., що становить менше ніж 2481 грн. (нижній поріг вартості майна, викрадення якого передбачає кримінальну відповідальність), внаслідок чого вчинене ним діяння на теперішній час не належить до кримінальних правопорушень і тому не передбачає настання кримінальної відповідальності, що в свою чергу тягне неможливість застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру.

Таким чином, оскільки під час здійснення судового провадження щодо розгляду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, законний представник та особа, стосовно якої розглядається клопотання, надали згоду на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, суд вбачає наявність підстав для закриття кримінального провадження.

Долю речових доказів судом не вирішується відповідно до ч.9 ст.100 КПК України, оскільки вони суду не надавалися та судом не досліджувалися.

Процесуальні витрати підлягають віднесенню на рахунок держави.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись статтями 284, 370, 374, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження, зареєстроване 27 травня 2024 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000614 у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, закрити на підставі пункту 4-1 частини першої статті 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі 200 (двісті) гривень - віднести на рахунок держави.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1