Провадження №1-кп/761/3909/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2024 року місто Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження №0003925 від 30 вересня 2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Бережниця Дубровицького району Рівненської області, громадянина України, з середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

29 вересня 2024 року приблизно о 19:40 годині, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на пішохідній доріжці за адресою: АДРЕСА_2 , умисно спричинив старшому інспектору з превентивної комунікації Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 , легкі тілесні ушкодження у вигляді опіку обох очей, під час виконання ним службових обов`язків, а саме під час несення останнім служби з охорони громадського порядку в центральній частині міста Києва, за наступних обставин.

29 вересня 2024 року приблизно о 14:30 годині, старший інспектор з превентивної комунікації Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 , приступив до виконання своїх службових обов`язків з охорони громадського порядку в центральній частині міста Києва по вул. Хрещатик.

В подальшому, 29 вересня 2024 року приблизно о 19:30 годині, ОСОБА_5 , перебуваючи неподалік станції метро «Хрещатик», розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснював охорону громадського порядку, став розбиратись у конфліктній ситуації щодо нанесення тілесних ушкоджень невстановленими особами, іншому невідомому йому чоловіку - ОСОБА_3 , який на той час перебував в автомобілі швидкої медичної допомоги. Надалі, ОСОБА_5 , підійшов до припаркованого автомобіля швидкої медичної допомоги, з метою розбору в ситуації та надання допомоги ОСОБА_3 , однак останній через задні двері автомобіля вийшов на вулицю та став швидко рухатись в напрямку Майдану Незалежності у м. Києві. Після чого, ОСОБА_5 з іншими працівниками поліції, перебуваючи у форменому одязі з всіма знаками розрізнення, встановленими для поліції, стали наздоганяти ОСОБА_3 з метою розбору в конфліктній ситуації, яка склалась та встановлення анкетних даних останнього, які на той час їм були не відомі, при цьому кричали вслід ОСОБА_3 , що вони працівники поліції та просили останнього зупинитись, але останній продовжив втікати від працівників поліції.

В подальшому, 29 вересня 2024 року приблизно о 19 годині 40 хвилин, ОСОБА_5 догнав ОСОБА_3 , та перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , зупинив останнього біля підземного переходу через вул. Хрещатик у м. Києві. Однак ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи, що перед ним знаходиться саме працівник правоохоронного органу, який виконує свої службові обов`язки з охорони громадського порядку, відразу нічого не пояснюючи, бажаючи чинити активний опір працівнику правоохоронного органу, розуміючи протиправний характер своїх дій, повернувся до ОСОБА_5 , обличчям та тримаючи в руках металевий аерозольний балончик сльозогінно-дратівної дії «Терен 4М», який містив отруйну речовину подразливої дії, розпилив її в обличчя старшому інспектору з превентивної комунікації Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді опіку обох очей, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, під час виконання ним службових обов`язків.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.345 КК України, а саме: умисне заподіянні працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні повністю визнав вину в інкримінованому злочині та пояснив, що вчинив його за обставинами, викладеними в обвинувальному акті та встановленими в судовому засіданні. Пояснив, що у вересні 2024 року він проживав в м. Києві та працював будівельником за наймом. 29.09.2024 року у вечірній час він знаходилися біля станції метро «Хрещатик» та разом зі знайомими хлопцями вживав пиво. При цьому вживання алкоголю йому категорично заборонено через перенесену тяжку черепно-мозкову травму, оскільки це впливає на об`єктивне сприйняття зовнішньої обстановки. Приблизно о 19:00 годині між його компанією та незнайомими хлопцями виник конфлікт, під час якого хтось ударив його в шелепу, чим спричинив травмування. Обставини припинення конфлікту він не пам`ятає, але йому була надана медична допомога в автомобілі швидкої допомоги, який був припаркований поруч. При цьому були присутні працівники поліції, які з`ясовували обставини його травмування, але з їх питань він зробив висновок, що саме його намагаються звинуватити у бійці і він почав втікати. Працівники поліції його переслідували, а він, з метою уникнення затримання, дістав з кишені одягу балончик з газом дратівної дії (перцевий) та розпилив його в обличчя невідомому працівнику поліції, при цьому речовина також потрапила і йому в очі, та він був затриманий працівниками поліції. У скоєному щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду справи за відсутності потерпілого, суд дійшов висновку про можливість з`ясувати всі обставини справи, розглянути справу за відсутності потерпілого відповідно до ст.325 КПК України.

Прокурор та обвинувачений в судовому засіданні вважали за можливе розглянути зазначене кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

За таких обставин, суд вважає недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежується допитом обвинуваченого в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України та дослідженням характеризуючих матеріалів. При цьому, суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники процесу зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом встановлено, що наявні підстави для визнання винуватості обвинуваченим, оскільки з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що при досудовому розслідуванні зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, а тому визнання обвинуваченим винуватості є цілком виправданим.

Оцінивши в сукупності всі докази у справі, в межах обраного обсягу та порядку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 винний у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного ним злочину, ту обставину, що тяжких наслідків від скоєного не настало, особу обвинуваченого, а саме: відношення обвинуваченого до скоєного ним злочину, який усвідомив неправомірність вчиненого ним діяння і критично оцінює скоєне, готовий нести відповідальність.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Обираючи ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує обставини, які пом`якшують покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який має молодий вік, раніше не судимий, повністю визнав себе винним у вчиненому, приніс вибачення потерпілому, який їх прийняв, має незадовільний стан здоров`я через наслідки тяжкої черепно-мозкової травми, проживає в сім`ї, має постійне місце проживання та реєстрації, працює за наймом, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.2 ст.345 КК України із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України та встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, що є достатнім для того, щоб він в умовах здійснення контролю за поведінкою довів своє виправлення.

Суд переконаний, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Цивільний позов відсутній.

Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст.124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним за ч.2 ст.345 КК України, та призначити покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст.75, ст.76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

У відповідності до п.1, п.2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти повноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 у виді домашнього арешту до набрання вироку законної сили залишити без змін.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15.10.2024 року на майно, а саме: балончик сльозогінно-дратівної дії «Терен 4М».

Речові докази: пакет, в якому знаходиться металевий аерозольний балончик сльозогінно-дратівної дії «Терен 4М», - знищити (квитанція №558/SHEV_ZAGAL/2024/133010/1).

Речові докази: 2 (один) DVD-R диски з відеозаписами, зберігати у справі.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати у зв`язку із залученням експерта в розмірі 2387 (дві тисячі триста вісімдесят сім) гривень 70 копійок (висновок експерта від 10.10.2024 №СЕ-19/111-24/57766-НЗПРАП).

На вирок суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва.

Суддя ОСОБА_1