Справа № 135/1431/24
Провадження № 1-кп/135/147/24
ВИРОК

іменем України

18.11.2024 м. Ладижин Вінницької області

Ладижинський міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області кримінальне провадження № 0000081 від 01.10.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною середньою освітою, непрацюючого, військовозобов`язаного, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3

18 серпня 2024 року близько 18:00 ОСОБА_3 , перебуваючи на АДРЕСА_2 , незаконно, без мети збуту, придбав наркотичний засіб два кущі дикорослої рослини коноплі, які зірвав та переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

У зазначеному місці проживання ОСОБА_3 шляхом обривання листя руками та його подрібнення незаконно, без мети збуту, виготовив наркотичний засіб, обіг якого обмежено, канабіс загальною масою 21,02 г (у перерахунку на висушену речовину).

Зазначений наркотичний засіб він незаконно, без мети збуту, зберігав за місцем свого проживання, а також використовував за допомогою пристроїв, виготовлених із фрагментів полімерних пляшок та металевих предметів із отворами. На стінках цих предметів містився наркотичний засіб екстракт канабісу, загальною масою 0,766 г (у перерахунку на суху речовину).

Вказані наркотичні засоби ОСОБА_3 незаконно, без мети збуту, зберігав за місцем свого проживання до 07:33 26 жовтня 2024 року, коли вони були виявлені та вилучені працівниками поліції під час обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 25 жовтня 2024 року.

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

12.11.2024 між прокурором Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

При вирішенні питання про укладення даної угоди прокурором враховано наступні обставини:

- беззаперечне визнання ОСОБА_3 своєї винуватості в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, щире розкаяння у скоєному, а також надання правдивих та детальних показань щодо обставин своєї кримінально-протиправної діяльності.

- характер і тяжкість висунутого ОСОБА_3 обвинувачення, зокрема, належність кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується до кримінального проступку, а також спричинення шкоди внаслідок їх вчинення лише державним та суспільним інтересам;

- наявність суспільного інтересу у швидкому судовому провадженні, яке забезпечить повне, своєчасне та невідворотне покарання ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення;

Відповідно до угоди, обвинувачений ОСОБА_3 повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі висунутого йому обвинувачення, зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість в обсязі висунутого йому обвинувачення у судовому провадженні.

Сторони угоди узгодили покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 3 роки з покладенням на останнього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України.

Згідно з угодою ОСОБА_3 згоден на призначення вказаного покарання.

Відповідно до угоди, сторонам відомо та зрозуміло, що у відповідності до вимог статті 473 КПК України наслідком укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора і підозрюваного є обмеження їх права на оскарження вироку згідно з положеннями частини четвертої статті 394 та частини третьої статті 424 КПК України, а для підозрюваного також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України.

В угоді сторонами обумовлено наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Суд доходить до висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості, виходячи з наступного.

1. ОСОБА_3 підтримав укладення угоди, вказав, що зробив це добровільно. Повідомив, що беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні. Розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, що зазначене в угоді. Зазначив, що він цілком розуміє, що він має право на справедливий судовий розгляд, проте не бажає скористатися цим правом. Також повідомив суду, що наслідки укладення та затвердження угоди йому були роз`яснені та зрозумілі, вид та покарання йому відомі, це покарання є узгодженим між ним та прокурором, він не заперечує проти застосування до нього цього покарання, йому роз`яснено порядок та строки виконання покарання.

Захисник ОСОБА_5 повідомила, що здійснювала захист обвинуваченого під час досудового слідства, в тому числі під час укладення угоди. Повністю підтвердила зазначені її підзахисним дані.

2. Прокурор ОСОБА_4 угоду підтримав, зазначив про її добровільність. Повідомив, що розглядуване кримінальне правопорушення належить до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угоди про визнання винуватості. Зазначив суду обставини, які ним було враховано при укладенні угоди про визнання винуватості, що фактично відповідають змісту самої угоди. Зазначив про відсутність потерпілих та шкоди, завданої правопорушенням.

3. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо, зокрема, кримінальних проступків (пункт 1 частини четвертої статті 469 КПК України).

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам (абзац п`ятий частини четвертої статті 469 КПК України).

Відповідно до частини 7 статті 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

3.1. Судом встановлено, що угоду укладено у провадженні щодо кримінального проступку. Прокурором вірно кваліфіковано дії ОСОБА_3 за частиною 1 статті 309 КК України, що з`ясовувалось та підтверджено у судовому засіданні.

Тобто, підстав для відмови у затвердженні угоди, через її невідповідність вимогам закону немає, оскільки правова кваліфікація дій обвинуваченого, яка є вірною, дозволяє укладення угоди про визнання винуватості.

3.2. Умови угоди відповідають інтересам суспільства.

Зі змісту диспозиції статті 309 КК України вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, є кримінальним правопорушенням у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та посягає на суспільні інтереси і встановлений порядок управління.

Суспільний інтерес - інтерес суспільства або усередненого представника цієї спільноти, пов`язаного із забезпеченням його благополуччя, стабільності, безпеки та сталого розвитку.

В даному випадку суспільний інтерес полягає у швидкому судовому провадженні, яке забезпечить повне, своєчасне та невідворотне покарання ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що умови угоди відповідають інтересам українського суспільства.

3.3. Умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

3.4. Судом не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним.

Сторони угоди, а також захисник ОСОБА_5 , підтвердили добровільність її укладення, походження ініціативи її укладення саме від обвинуваченого. Відсутність будь-яких скарг з його боку. У суду не виникло жодних сумнівів у добровільності укладення угоди про визнання винуватості.

3.5. Виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є цілком можливим.

На підозрюваного обов`язки щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншими особами, не покладаються.

3.6. Судом встановлено фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_3 .

Вивченням обвинувального акту та угоди про визнання винуватості з`ясовано, що існують підстави стверджувати, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України. Фактичні обставини, описані у обвинувальному акті, формулювання обвинувачення, вказане в угоді, підтвердження ОСОБА_3 цих обставин, дають можливість суду дійти висновку існування фактичних підстав для визнання ним винуватості.

Отже, угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону. Підстав для відмови у її затвердженні немає.

Щодо покарання.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення.

За вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК України сторони домовились призначити покарання у виді пробаційного нагляду строком на 3 роки з покладенням на ОСОБА_3 обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень статей 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за статтею 12 КК України, особливостей і обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_3 у судовому засіданні дійсно щиро розкаявся у вчиненому.

Отже, цю обставину суд вважає такою, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 та знижує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.

Обставин, передбачених статтею 67 КК України, які б обтяжували покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Мотиви ухвалення інших рішень.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Процесуальні витрати.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням: судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/102-24/21309-НЗПРАП від 29.10.2024 в розмірі 3183 грн 60 коп., судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/102-24/21310-НЗПРАП від 31.10.2024 в розмірі 3979 грн 50 коп.; судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/102-24/21311-НЗПРАП від 05.11.2024 в розмірі 11938 грн 50 коп., а всього на загальну суму 19101 грн 60 коп., підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Заходи забезпечення.

Відповідно до ч. 3 ст. 174 КПК України, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд вирішує питання щодо арештованого майна.

З огляду на те, що судом відповідно до положень ст. 100 КПК України прийнято рішення стосовного арештованого майна, а тому захід забезпечення кримінального провадження, а саме арешт на тимчасово вилучене майно, накладений ухвалою слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 29.10.2024, підлягає скасуванню.

Речові докази.

На підставі п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК речові докази наркотичні засоби, слід знищити, як майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом.

На підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК речові докази суху речовину зеленого кольору, яка не являється наркотичним засобом, що міститься у 12 поліетиленових пакетиках, два фрагменти полімерних пляшок та два металевих наперстки, слід знищити, як майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення за якими мобільні телефони не були предметом кримінального правопорушення та не використовувались для його вчинення, вказані речові докази підлягають поверненню власнику (законному володільцю).

Враховуючи викладене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374, 474 та 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 12 листопада 2024 року у кримінальному провадженні № 0000081 від 01.10.2024, укладену між прокурором Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за яким призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 12 листопада 2024 року покарання у виді пробаційного нагляду строком на 3 (три) роки.

На підставі п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту постановки засудженого ОСОБА_3 на облік органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням: судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/102-24/21309-НЗПРАП від 29.10.2024 в розмірі 3183 грн 60 коп., судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/102-24/21310-НЗПРАП від 31.10.2024 в розмірі 3979 грн 50 коп.; судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/102-24/21311-НЗПРАП від 05.11.2024 в розмірі 11938 грн 50 коп., а всього на загальну суму 19101 (дев`ятнадцять тисяч сто одну) грн 60 коп.

Захід забезпечення кримінального провадження, а саме арешт на тимчасово вилучене майно, накладений ухвалою слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 29.10.2024 скасувати.

Речові докази по справі, після набрання вироком законної сили, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, а саме:

- наркотичний засіб обіг якого обмежено канабіс, масою 21,02 г (у перерахунку на висушену речовину), який поміщено до спеціального пакету 200246217; наркотичний засіб обіг якого обмежено екстракт канабісу, масою 0,766 г (у перерахунку на суху речовину), який поміщено до спеціального пакету експертна служба МВС України № 5875050; суху речовину зеленого кольору, яка не являється наркотичним засобом, що міститься у 12 поліетиленових пакетиках, яку поміщено до спеціального пакету експертна служба МВС України № 6066962; два фрагменти полімерних пляшок та два металевих наперстки на стінках яких міститься нашарування речовини темного кольору, які поміщено до спеціального пакету Національна поліція України головне слідче управління 7259982, - знищити;

- мобільний телефон марки SAMSUNG бордового кольору, моделі М-31, та мобільний телефон марки SAMSUNG моделі А-30 блакитного кольору, які поміщено до спеціального пакету Національна поліція України слідче управління CRI 1061791, - повернути ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя