Справа № 478/1319/24 Провадження № 1-в/478/365/2024
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 жовтня 2024 року. Казанківський районний суд Миколаївської області, в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про приведення вироків у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Киселівка, Снігурівського району, Миколаївської області, та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, громадянина України, засудженого: 07.05.2024 року Вознесенським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі,
У вересні 2024 року начальник Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» звернувся до суду із вказаним поданням відносно засудженого ОСОБА_4 , в якому просив суд вирішити питання щодо приведення вироку Вознесенського районного суду Миколаївської області від 07.05.2024 року, вироку Баштанського районного суду Миколаївської області від 18.09.2023 року, вироку Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 08.02.2021 року та вироку Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 05.11.2019 року у відповідність до Закону України « Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».
Подання обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 було засуджено вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 05.11.2019 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 357 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Цим же вироком, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 було звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в 2 роки 6 місяців.
Вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 18.02.2021 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та шляхом часткового складання покарань визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання цим вироком, було частково приєднано невідбуте покарання за вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 05.11.2019 року і за сукупністю вироків визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 9 місяців.
За вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 18.09.2023 року, ОСОБА_4 було засуджено за вчинення кримінальних правопорушень. передбачених ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України до 3 років позбавлення волі. Цим же вироком на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 18.02.2021 року ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді 3 років 9 місяців позбавлення волі.
Вироком Вознесенського районного суду Миколаївської області від 07.05.2024 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, призначено покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. Цим же вироком, на підставі ч. 1 ст. 71,72 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі за вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 18.09.2023 року, яка становить 5 місяців 22 дні та визначено остаточне покарання у виді 1 року позбавлення волі.
09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна), який поліпшує становище засудженого скасовуючи кримінальну відповідальність за вчинені ним діяння крадіжки.
В судовому засіданні прокурор подання підтримав частково, просив звільнити засудженого ОСОБА_4 за епізодами таємного викрадення майно.
В судове засідання інші учасники судового провадження не з`явились, згідно поданої заяви засуджений просив суд провести розгляд подання без його участі.
Виходячи з абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Розглянувши подання, дослідивши матеріали особової справи, судом встановлено наступне.
Судом встановлено, що вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 05.11.2019 року ОСОБА_4 було засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 357 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Цим же вироком, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 було звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в 2 роки 6 місяців.
Вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 18.02.2021 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та шляхом часткового складання покарань визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання цим вироком, було частково приєднано невідбуте покарання за вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 05.11.2019 року і за сукупністю вироків визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 9 місяців.
За вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 18.09.2023 року, ОСОБА_4 було засуджено за вчинення кримінальних правопорушень. передбачених ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України до 3 років позбавлення волі. Цим же вироком на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 18.02.2021 року ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді 3 років 9 місяців позбавлення волі.
Вироком Вознесенського районного суду Миколаївської області від 07.05.2024 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. призначено покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. Цим же вироком, на підставі ч. 1 ст. 71,72 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі за вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 18.09.2023 року, яка становить 5 місяців 22 дні та визначено остаточне покарання у виді 1 року позбавлення волі.
Встановивши наведені обставини. суд враховує наступне.
Відповідно до з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.
Відповідно п. 2 ч. 2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини 3 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч. 1 ст. 62 КК України), 11, 13, 13-2 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Тобто, за змістом наведеного вище, суд має повноваження звільнити особу від призначеного покарання, в тому числі з підстав усунення караності діяння, за яку особу було засуджено.
09.08.2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).
Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частиною 1 ст. 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Встановлені судом обставини у справі свідчать, що ОСОБА_4 відбуває покарання призначене за вироком Вознесенського районного суду Миколаївської області від 07.05.2024 року ОСОБА_4 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. Цим же вироком, на підставі ч. 1 ст. 71,72 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі за вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 18.09.2023 року, яким ОСОБА_4 було засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України до 3 років позбавлення волі.
Тобто, фактично, на теперішній час ОСОБА_4 відбуває покарання не пов`язані зі ст. 185 КК України.
За встановлених обставин суд враховує, що за результатами усунення кримінального діяння він уповноважений звільнити засудженого від відбування покарання, проте не може приводити вироки суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення у випадку декриміналізації діянь, за які особа була засуджена, фактично є скасуванням або зміною вироку, що виходить за межі повноважень суду, який не ухвалював зазначений вирок, на стадії його виконання.
За таких обставин подання виправної колонії про приведення вироків Березнегуватського районого суду Миколаївської області від 05.11.2019 року та від 18.02.2021 року, за якими ОСОБА_4 та вироків Вознесенського районного суду Миколаївської області від 07.05.2024 року та Баштанського районного суду Миколаївської області від 18.09.2023 року до нового законодавства не може бути задоволеним.
Таким чином, суд, керуючись ст.ст. 74, 537, 539 КПК України, -
В задоволенні подання начальника Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про приведення вироків у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя