Справа № 362/4598/24
Провадження № 1-кп/362/554/24
ВИРОК

Іменем України

17.09.2024 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі

головуючої-судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (у режимі відео конференції),

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Василькові Київської області кримінальне провадження № 0001046 від 27.05.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, українець, громадянин України, освіта середня, розлучений, працює без укладення трудової угоди різноробом, розлучений, зареєстрований у АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 , у силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_6 мешкає у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , тобто вони пов`язані між собою спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, перебуваючи у родинних стосунках протягом тривалого часу.

Однак тривалий час ОСОБА_4 систематично вчиняє стосовно матері ОСОБА_6 домашнє насильство, що виражається у висловлюваннях в її адресу образ грубою нецензурною лайкою, залякувань, застосуванні фізичного та психологічного насильства, чим принижує її гідність, спричиняє емоційну невпевненість та побоювання за свою безпеку у потерпілої, що призводить до її психологічних страждань. Таким чином, протягом 2023 2024 за вчинення вищевказаних дій щодо ОСОБА_4 було складено адміністративні протоколи за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме: 02.04.2023, 21.04.2023, 18.11.2023 та 02.02.2024, після чого ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП Васильківським міськрайонним судом Київської області. Незважаючи на це, ОСОБА_4 продовжив вчинення умисних систематичних дій, направлених на вчинення домашнього насильства стосовно матері та вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

Так, 24.05.2024 близько 20:30 год. ОСОБА_4 перебував за вищезазначеною адресою та висловлював щодо матері ОСОБА_6 образи грубою нецензурною лайкою, залякування та психологічне насильство щодо останньої. Внаслідок вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_4 у ОСОБА_6 виникли зміни в психоемоційному стані у вигляді стадії психоемоційної напруги з підвищеною тривожністю, погіршеним настроєм, станом за здоров`я та безпеку якого призводить до погіршення її соціального функціонування та зниження якості поточного життя. Домашнє насильство з боку ОСОБА_4 відносно ОСОБА_6 призводить до психологічних страждань.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою він перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.

30.06.2024 у вказаному кримінальному провадженні між потерпілою ОСОБА_6 та ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 на підставі ст. ст. 468-469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення, за змістом якої ОСОБА_4 зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України. Сторони узгодили, що покарання обвинуваченому за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.

У судовому засіданні ОСОБА_4 , позицію якого підтримав його захисник, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, визнав повністю, підтвердив, що кримінальне правопорушення вчинив за обставин, викладених в обвинувальному акті та угоді про примирення, просив суд затвердити угоду та призначити йому узгоджену міру покарання.

Потерпіла у судове засідання не прибула. Скерувала на адресу суду заяви, де вказує, що особисто ініціювала укладення цієї угоди, наслідки укладення та затвердження угоди їй зрозумілі та просить затвердити укладену угоду, а судовий розгляд проводити без її участі .

Прокурор у судовому засіданні наголосив, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, угода є добровільною, відповідає інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, просив затвердити угоду про примирення і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 12 КК України кримінальне правопорушення за ст. 126-1 КК України відноситься до нетяжкого злочину, що в силу вимог ч. 3 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні, а також суд установив, що угода у цьому кримінальному провадженні укладена за ініціативою потерпілої у відповідності до вимог ч. 1 ст. 469 КПК України.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє: свої права, передбачені ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом, а потерпілий, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався у тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім того, судом встановлено, що угода про примирення укладена у відповідності до положень ч. 1 ст. 469 КПК України.

При перевірці угоди про примирення на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним або сторони не примирилися, узгоджене сторонами покарання відповідає санкції ст. 126-1 КК України.

На підставі наведеного, переконавшись, що укладення угоди є добровільним, умови угоди відповідають вимогам ст. 471 КПК України, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, характеру і тяжкості обвинувачення, враховуючи особу винного, який без негативних характеристик за місцем проживання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, у силу ст. 89 КК України раніше не судимий, наявність обставин, які пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину), відсутність обставин, що його обтяжують, суд вважає можливим відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 1 ст. 475 КПК України, ч. 3 ст. 56 КК України, затвердити угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 за участі захисника ОСОБА_5 та призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Підстави для застосування ст. 69 КК України відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався, цивільний позов не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 373-374, 393, 395, 468-469, 471, 473, 475, 532 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про примирення по кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001046 від 27.05.2024, що була укладена 30.06.2024 року між потерпілою ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Вирок суду на підставі угоди про примирення може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області лише з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1