Справа № 632/1081/24
провадження № 1-кс/632/130/24

У Х В А Л А

Іменем України

26 серпня 2024 р. м. Первомайський

Слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Первомайському Лозівського району Харківської області клопотання слідчого СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене із прокурором ОСОБА_3 , у кримінальному провадженню № 0000096 від 01 березня 2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Землянки Кегичівського району Харківської області, маючий базову середню освіту, офіційно не працюючого, неодруженого, який не є особою з інвалідністю, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей та батьків похилого віку, офіційно не зареєстрований, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 24.05.2000 Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 140 КК України 1960 року до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання на 2 роки; 15.02.2010 Балаклійським районним судом Харківської області за ст. 297, ст. 69 КК України до 6 місяців арешту; 18.01.2011 Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 26.01.2016 Балаклійським районним судом Харківської області ч. 3 ст. 279, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 70 КК України до 3 років позбавлення волі; 18.03.2016 Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі; 19.04.2016 Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 395, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі; 16.11.2020 Балаклійським районним судом Харківської області за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 08.01.2024 Дзержинським районним судом м. Харків за ч.2 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів громадян, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком 60 днів.

В обґрунтування поданого клопотання сторона обвинувачення під час судового розгляду зазначала про те, що станом на час звернення до слідчого судді із зазначеним клопотанням зібрано достатньо доказів, щоб стверджувати про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, що надає право, за переконанням сторони обвинувачення, звертатися до слідчого судді із клопотанням про застосування одного із запобіжних заходів.

Також, продовжив прокурор, що на даний час наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, в такій кількості, що не вбачається підстав вести мову про застосування іншого не пов`язаного із триманням під вартою запобіжного заходу.

Так, прокурор впевнений, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, оскільки розуміючи тяжкість кримінального покарання за вчинені кримінальні правопорушення може залишити місце свого мешкання, у тому числі шляхом виїзду за межі району, області. Також на думку прокурора, на сьогодні, в контексті з тим, що 24 лютого 2022 року російська федерація розпочала військову агресію проти України, існує як реальна можливість спрощеного режиму перетину кордону та отримання дозволу на проживання в багатьох країнах світу. Зауважив, що ОСОБА_5 може впливати на свідків та потерпілих, щоб останні змінили свої свідчення, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки підозрюваному відоме їх місце знаходження.

Прокурор переконаний, що більш м`які запобіжні заходи призведуть до продовження злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватись від органу досудового розслідування і суду, впливати на потерпілих, свідків, та, вчинення іншого кримінального правопорушення. При цьому, прокурор зауважив, що підозрюваний не має роботи, не має сім`ї, не має місця реєстрації, тому вести мову про стійкі соціальні зв`язки неможливо. Крім того, ОСОБА_5 , будучи підозрюваний у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами.

Сторона обвинувачення, посилаючись на викладені у клопотанні обставини, просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підозрюваний не заперечував проти обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому зазначив, що тимчасово мешкає у своєї знайомої, не має заробітку, що стало підставою вчинення протиправних дій.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить подальшого висновку.

СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000096 від 01 березня 2024 року щодо ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Зокрема, в ході досудового розслідування встановлено, що наприкінці січня 2024 року (точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_5 проходив повз будинок АДРЕСА_2 . Розуміючи що всередині вищевказаного будинку, доступ до якого обмежений стороннім особам, може знаходитись цінне майно, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на проникнення до вказаного житлового будинку, з метою таємного викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, створивши тим самим сприятливі умови для реалізації свого злочинного умислу, таємно, повторно, діючи в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 переліз через паркан на територію домоволодіння за вищевказаною адресою та шляхом розбиття вікна протиправно проник до будинку, де в одній із кімнат викрав вудилище фідерне марки «MEGASTRIKE W8» вартістю 512 грн. із котушкою марки «PHOENIX» моделі «RX 30» вартістю 150 грн. та спінінгове вудилище марки «GUANGWEI 600» вартістю 480 гривень, що належать ОСОБА_7 , спричинивши останньому матеріального збитку на загальну суму 1142 гривні. При цьому, знаходячись всередині вищевказаного домоволодіння, ОСОБА_5 усвідомив, що потрапив не до усіх його приміщень де може знаходитись цінне майно. Вийшовши з будинку та підійшовши до нього з іншого боку, ОСОБА_5 побачив двері, які ведуть в іншу частину будинку. Продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, із корисливого мотиву, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, повторно, діючи в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 із застосуванням фізичної сили, шляхом вибиття вхідних дверей, протиправно проник в приміщення житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , у якому в одній із кімнат побачив холодильник: марки ВЕКО CSU831020 та марки INDESIT SB 200 з яких за допомогою підручних засобів, таємно викрав компресор PZ90H1C, вартістю 783 грн., та компресор марки «Tecumseh» моделі «TNK 1352 YKS» вартістю 1100 гривень відповідно, а з іншої кімнати викрав пропановий газовий балон об`ємом 40 л вартістю 800 гривень та металеву варочну поверхню для печі розмірами: 70х40 см товщиною 15 мм. вартістю 1256,38 грн., що належать ОСОБА_8 , чим спричинив останньому матеріального збитку на загальну суму 3939,38 гривень. Після цього, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь, спричинивши ОСОБА_7 та ОСОБА_8 матеріальної шкоди на вищевказані суми.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

Крім того, 14 лютого 2024 року близько 04:40, ОСОБА_5 проходив повз територію зруйнованого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , на якій побачив холодильник та інше цінне майно. В цей час у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне проникнення до сховища з метою викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, створивши тим самим сприятливі умови для реалізації свого злочинного умислу, діючи в умовах воєнного стану, таємно, повторно ОСОБА_5 , шляхом віджиму металевої сітки, яка являється огорожею, проник на вищевказану територію домоволодіння, де в подальшому побачив холодильник марки Rainford KG-2262W, з якого, за допомогою підручних засобів, викрав компресор «ВОNO ЕКМ10-3-К К 600А» вартістю 713,33 гривень, подовжувачі «LEMANSO 16A LKM068» вартістю 577 грн. та «LEMANSO 16A 20 m» вартістю 426,87 гривень, а також візок вантажний господарський вартістю 463 грн., спричинивши ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 2180,2 грн.

Після цього, ОСОБА_5 поклав вищевказані речі на викрадений візок та вивіз з території домоволодіння, тим самим покинув місце вчинення злочину, обернувши викрадене на свою користь, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріального збитку на вищевказану суму.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану. У вчиненні кримінальних правопорушень підозрюється

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні доводи клопотання підтримав, зокрема зазначив, що всі три ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ст. 177 КПК України наразі існують та є актуальними.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні, усвідомлюючи значення такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, погодився із його застосуванням та обранням до нього.

Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_6 , в судовому засіданні, в цілому, погодилася із думкою підзахисного та з викладеним у клопотанні про застосування запобіжного заходу слідчим, проте вказала, що у клопотанні немає посилань на обґрунтування неможливості застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, а тому, вважає, що можна застосувати домашній арешт.

Вивчивши клопотання, заслухавши прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, дослідивши надані в обґрунтування клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що у провадженні ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000096 від 01 березня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

30 квітня 2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємних викрадень чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану.

Не вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_5 , за результатами розгляду даного клопотання слідчим суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів, зокрема:

- даними, які містяться у витягах з ЄРДР від № 0000096 від 01 березня 2024 року,

- протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_4 , під час якого, ОСОБА_10 , добровільно видала вудочку марки «MEGASTRIKE W8», вудочку марки «GUANGWEI 600», вудочку марки «FIGHTER STIPP» та котушку марки «PHOENIX» моделі «RX 30»;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 , який показав, що в нього в користуванні перебуває домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де останній з літа 2022 року залишив 3 вудочки, а саме: вудочка марки «MEGASTRIKE W8» з катушкою марки «PHOENIX», моделі «RX 30», вудочка марки «GUANGWEI 600», вудочка марки «FIGHTER STIPP»;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , яка показала, що переїхала 6 років тому в с. Берека при цьому віддала в користування домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , своєму онукові ОСОБА_11 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , який показав, що в колі його знайомих є Мендус ОСОБА_14 , який проживав у нього декілька днів наприкінці січня при цьому одного вечора останній пішов та через деяка годин повернувся із вудочками в руках, потім ранком забрав вудочки та пішов невідомому для остатнього напрямку. Крім того, ОСОБА_13 повідомив, що ОСОБА_15 часто йшов ввечері з дому та повертався на ранок з мішками, в яких були якісь речі, які він потім виносив їх в невідомому для нього напрямку;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , яка показала, що на початку лютого до неї звернувся раніше знайомий ОСОБА_16 , який запропонував їй придбати 3 вудочки з котушками, на що вона погодилась, при цьому узгодили ціну, після продажу вудочок вона останнього не бачила;

- протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 під час якого, ОСОБА_17 добровільно в присутності понятих видав 2 компресори до холодильника, газовий балон, варочну панель до газової печі;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , який показав, що він періодично проживав в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , та що в будинку стояли два холодильники ВЕКО CSU831020 та INDESIT SB 200. Крім того, повідомив, що в 2020 році проводились ремонтні роботи холодильника ВЕКО CSU831020, в зв`язку з поломкою компресора поставленому на ньому, майстер замовляв схожий компресор за характеристиками, та встановив модель PZ90H1C. Також, у вересні місяці 2023 року в будинок були придбаний газовий балон та всі складові до нього та металева варочна поверхня для печі;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_17 , який показав, що наприкінці лютого до нього на пункт прийому металу прийшов чоловік, який приніс із собою 2 компресори схожих на компресори від холодильника, а також газовий балон та варочну поверхню для печі, домовившись за ціну, він придбав в нього вищевказані речі та він пішов. Крім того, він знав, що чоловіка звати ОСОБА_18 ;

- протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 під час якого ОСОБА_17 добровільно в присутності понятих видав компресор до холодильника, візок вантажний та опалену мідь вагою 2.1 кг.;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_17 , який показав, що 14 лютого 2024 року до нього на пункт прийому металу прийшов чоловік, який приніс собою компресор до холодильника, візок вантажний та опалену мідь вагою 2.1 кг, домовившись за ціну, він придбав в нього вищевказані речі та він пішов. Крім того, він знав, що чоловіка звати ОСОБА_18 ;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 , яка показала, що у її власності є домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . 26.09.2023 в результаті ракетного обстрілу будинок за вищевказаною адресою було зруйновано, на теперішній час на території вказаного домоволодіння проходять відновлювальні роботи її родичами. 14.02.2024 року ОСОБА_19 , яка приходиться їй донькою, та ОСОБА_20 , який приходиться їй зятем, пішли на територію домоволодіння за вищевказаною адресою, де помітили, що певні речі лежать не на своїх місцях. Повернувшись до місця мешкання ОСОБА_20 , почав переглядати записи з відеокамер, які розміщені на території будинку, під час перегляду, яких він помітив невідомого чоловіка, який потрапив на територію домоволодіння 14.02.2024 та за допомогою лому та фізичної сили рук вирвав компресор із холодильника «Рейнфорд». В подальшому на території знайшов візок металевий який був придбаний 25.06.2022. Далі невідомий чоловік на вищезгаданій території домоволодіння знайшов 2 подовжувачі, які ОСОБА_20 придбав за кошти останньої. Далі всі вищезгадані речі невідомий чоловік поклав на візок та вивіз з території домоволодіння;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_20 , який показав, що 14.02.2024 він разом із дружиною ОСОБА_19 пішли на територію домоволодіння за АДРЕСА_3 , де помітили, що певні речі лежать не на своїх місцях. Повернувшись до місця мешкання, останній почав переглядати записи з відеокамер, які розміщені на території будинку, під час перегляду, яких він помітив невідомого чоловіка, який потрапив на територію домоволодіння 14.02.2024 та за допомогою лому та фізичної сили рук вирвав компресор із холодильника «Рейнфорд». В подальшому на території знайшов візок металевий який був придбаний 25.06.202. Далі невідомий чоловік на вищезгаданій території домоволодіння знайшов 2 подовжувачі, які він купував за кошти ОСОБА_9 . Далі невідомий чоловік поклав на візок та вивіз з території домоволодіння;

- протоколом пред`явлення речей для впізнання.

Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора, що повідомлена ОСОБА_5 підозра станом на час розгляду даного клопотання, повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п.175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певними кримінальними правопорушеннями, на даному етапі хоча і неможна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Разом з тим, частиною 1 статті 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації учасниками їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У тому числі, у ході судового засідання прокурор зобов`язаний доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, тобто у будь-якому разі, суд зобов`язаний з`ясувати наявність та характер ризиків, які обґрунтовують доцільність та правомірність подальшого обмеження прав людини у кримінальному провадженні, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Між тим, слід звернути увагу, що запобіжний захід не є мірою покарання, а спрямований на забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків; запобігання спробам будь-якого перешкоджання здійсненню кримінального провадження; забезпечення можливості виконання процесуальних рішень. При цьому одного лише посилання на можливість протидії підозрюваним досудовому розслідуванню є недостатнім, воно повинно підтверджуватись відповідними матеріалами, які містять незаперечні фактичні дані про таке. А спроби таким чином компенсувати недоліки та неповноту досудового розслідування шляхом жорсткості запобіжного заходу не можуть бути виправдані жодною метою.

Крім того, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням перебування особи під вартою, тому, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК України), інакше судові рішення щодо тримання під вартою не відповідатимуть вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК, оскільки в іншому випадку нівелюються вимога про дотримання законності у сфері обмеження права на свободу у кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід враховувати вимоги ст. 5 Конвенції, зокрема правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12 січня 2012 року у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом тривалого строку.

Отже, суд зобов`язаний враховувати обставини, перелік яких передбачений ст. 178 КПК України, для оцінки ризиків, які можуть слугувати поряд з підставами, визначеними ст. 177 КПК України, загальною підставою для тримання під вартою. Лише правова кваліфікація вчиненого, надана стороною обвинувачення, є недостатнім для цього і навіть наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення (правова позиція в рішенні ЄСПЛ у справі «Адам`як проти Польщі»)

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Отже, щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, суд вважає необхідним зазначити таке.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Щодо наявності ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, необхідно зазначити таке:

ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Слідчий суддя зазначає, що ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду обумовлюється можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами (ч. 4 ст. 185 КК України) санкція ч. 4 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а тому тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду, особливо на початкових етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом для підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, що узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26 червня 2001 року, заява № 33977/96), де зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, а також у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» (рішення від 25 квітня 2000 року, заява № 31315/96), відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Також у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

А отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховування від органу досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочинів, у яких підозрюється ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами, зокрема того, що ОСОБА_5 хоча не має постійного місця реєстрації. Хоча і має постійне місце мешкання, де проживає непостійно, однак не має джерел доходів та міцних соціальних зв`язків (не одружений, неповнолітніх дітей та батьків похилого віку на утриманні немає), які б забезпечили його належну процесуальну поведінку.

При встановленні наявності ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні - слід враховувати, встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 ст. 95 КПКУ країни). Наразі а ні потерпілі, а ні свідки по даному кримінальному провадженню не надавали своїх показів суду, а тому вищевказаний ризик має місце бути, враховуючи, що потерпілі та свідки проживають у м. Первомайський Харківської області.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинення іншого кримінального правопорушення, підтверджується тим, що ОСОБА_5 , раніше неодноразово судимий за кримінальні правопорушення проти власності, через незначний проміжок часу вчинив нові кримінальні правопорушення проти власності. Ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 26 червня 2024 року надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , з метою його приводу до Первомайського міськрайонного суду Харківської області для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, слідчий суддя погоджується із прокурором щодо наявності ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на запобігання яких покликані запобіжні заходи, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливу на потерпілих та свідків, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що з урахуванням характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, відсутність міцних соціальних відносин (холостий, не має дітей, зареєстрованого місця проживання, роботи, батьків похилого віку) вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на зазначене, те, що кримінальні правопорушення, у вчинені яких підозрюється ОСОБА_5 , є корисливими злочинами, є тяжкими злочинами, захист цього права має особливе суспільне значення, а отже у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав інтересів суспільства, слідчий суддя вважає, що для запобігання доведеним у суді ризикам, слід застосувати до підозрюваного саме такий запобіжний захід, про який просить сторона обвинувачення, незважаючи на виключний характер цього запобіжного заходу.

При цьому слідчий суддя зазначає, що при оцінці можливості застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Прокурором під час розгляду даного клопотання доведено наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, враховуючи в сукупності зазначені вище ризики, які, на думку суду, є досить вагомими і достатніми для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд доходить висновку, що клопотання слідчого СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене із прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , підлягає задоволенню, а саме, до підозрюваного ОСОБА_5 , слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», на 60 діб, але в граничних межах тривання досудового слідства, яке продовжено постановою прокурора до 26.09.2024 року включно.

Доводи захисника щодо можливості застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Між тим, відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи те, що злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 вчинені без застосування насильства, не спричинили загибель людини, запобіжний захід у вигляді застави йому раніше не обирався, слідчий суддя вважає за можливе визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах, зокрема: щодо особи, підозрюваного чи обвинуваченого у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_5 , його майновий стан, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе визначити заставу у мінімальному розмірі, а саме у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн.

Разом з тим, внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваною покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне у разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, за винятком випадків необхідності забезпечення особистої безпеки, у зв`язку з запровадженням правового режиму воєнного стану;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у вказаному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.131, 177, 178, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене із прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», з урахуванням строку досудового розслідування до 26 вересня 2024 року, включно.

Строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 рахувати з 26 серпня 2024 року.

Визначити ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУДСА України у Харківській області за такими реквізитами: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26281249; банк отримувача ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0006674; призначення платежу: застава у справі № 632/1081/24, пр. № 1-кc/632/130/24.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, за винятком випадків необхідності забезпечення особистої безпеки, у зв`язку з запровадженням правового режиму воєнного стану;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у вказаному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення підозрюваного з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Первомайського міськрайонного суду Харківської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, строк дії яких встановити до 26 вересня 2024 року, з моменту внесення застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний вважатиметься таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Первомайський відділ Лозівської окружної прокуратури Харківської області.

Строк дії ухвали до 26 вересня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 27 .08.2024 року

Суддя: ОСОБА_1