Справа № 192/2897/24
Провадження № 1-кс/192/327/24
Ухвала

Іменем України

17 жовтня 2024 року

Слідчий суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

особи, яка подала скаргу, - ОСОБА_3 ,

представника особи, яка подала скаргу, - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у селищі Солоному Солонянського району Дніпропетровської області скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_4 , на постанову дізнавача сектору дізнання Відділення поліції № 9 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 21 вересня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000169 від 11.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:

09 жовтня 2024 року ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_4 , звернулась до суду із вказаною скаргою, у якій просить:

поновити строк на оскарження постанови дізнавача СД ВП №9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенант поліції ОСОБА_5 від 21.09.2024 про закриття кримінального провадження №0000169 від 11.09.2024р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України;

скасувати постанову дізнавача СД ВП №9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 21.09.2024 року про закриття кримінального провадження №0000169 від 11.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Скарга обґрунтовується тим, що 10.09.2024 до Відділення поліції № 9 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області звернулась ОСОБА_3 із заявою про навмисне нанесення їй тілесних ушкоджень. За вказаною заявою 11 вересня 2024 було порушено кримінальне провадження № 0000169 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Досудове розслідування здійснював дізнавач ОСОБА_5 , який 21.09.2024 виніс постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Дана постанова про закриття кримінального провадження є незаконною, оскільки не було надано належної правової оцінки обставинам кримінального правопорушення, винесена передчасною.

У скарзі зазначається, що у ході досудового розслідування було встановлено, що 08 вересня 2024 року близько 17:00 громадянка ОСОБА_3 перебувала за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . На момент події ОСОБА_6 проживала у зазначеній квартирі разом зі своїм громадянським чоловіком ОСОБА_7 зазначений час, перебуваючи в коридорі біля свого житлового приміщення, ОСОБА_3 зіткнулася з громадянкою ОСОБА_8 , яка вийшла з квартири АДРЕСА_2 і почала висловлювати претензії стосовно закритого туалету на поверсі гуртожитку, підвищуючи голос та вживаючи нецензурні вислови в адресу ОСОБА_3 . Після цього до квартири АДРЕСА_3 , де мешкала ОСОБА_3 , хтось постукав у двері. Відчинивши, ОСОБА_6 побачила в коридорі громадянку ОСОБА_9 та її чоловіка ОСОБА_10 , які почали в її бік висловлюватися нецензурною лайкою. Без дозволу, проникнувши до приміщення, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 схопили ОСОБА_6 за руку та намагалися силоміць витягти її з кімнати в коридор. ОСОБА_6 , у свою чергу, чинила опір і намагалася залишитися в приміщенні. Після цього ОСОБА_13 взяла з підлоги кімнати металеву палицю, приблизно 50 см завдовжки, та почала наносити удари по лівій та правій руці ОСОБА_3 , завдавши близько 10 ударів. ОСОБА_6 намагалася заспокоїти ОСОБА_9 та відібрати у неї металеву палицю, проте це їй не вдалося. У цей час, з метою самозахисту та припинення неправомірних дій з боку ОСОБА_14 , а також з метою уникнення подальшого нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 взяла дерев`яну качалку і почала відбиватися. Конфлікт припинився лише після того, як сусіди, які стали свідками події, повідомили про намір викликати поліцію. Після цього ОСОБА_13 та ОСОБА_15 покинули місце події у невідомому напрямку.

У скарзі також зазначається, що між потерпілою ОСОБА_3 та ОСОБА_16 , її чоловіком ОСОБА_17 , а також ОСОБА_8 тривалий час існують неприязні стосунки. Упродовж тривалого періоду зазначені особи неодноразово висловлювали в бік ОСОБА_3 та її громадянського чоловіка ОСОБА_18 погрози та образи, що мали систематичний характер. Крім того, ОСОБА_15 неодноразово погрожував фізичною розправою над чоловіком потерпілої ОСОБА_19 . Такі погрози не залишилися без уваги і були зафіксовані під час телефонних розмов, що підтверджується наявними аудіозаписами, які можуть бути надані в рамках розслідування, а також пропонувались для залучення до матеріалів справи, але залишені дізнавачем без уваги. Вищенаведені обставини також підтверджуються допитаними в якості свідків свідченнями сусідів: ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 . Згідно з висновком спеціаліста судово-медичного експерта від 10.09.2024, № 2768 Відділу комісійних судово-медичних експертиз та експертизи потерпілих, обвинувачених та інших осіб, у потерпілої ОСОБА_3 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синців на верхніх та лівій нижній кінцівці, глибоких саден на пальцях лівої стопи, що спричинені від дії твердого тупого предмету (предметів), можливо в термін, на які вказує обстежена. За своїм характером, виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень. Будь-яких висновків щодо походження тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_3 , в постанові дізнавача не міститься. За таких обставин можна зробити висновок, що вказана постанова дізнавачем винесена передчасно. У постанові дізнавача зазначено, що, аналізуючи матеріали провадження та показання свідків, встановити факт умисного нанесення тілесних ушкоджень громадянці ОСОБА_3 не вдалося. На думку дізнавача, доказів, які б безпосередньо підтверджували факт навмисного спричинення шкоди ОСОБА_3 за обставин, викладених у матеріалах справи, не виявлено. З огляду на це, дізнавач прийшов до висновку про закриття кримінального провадження №0000169 від 11 вересня 2024 року за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку з відсутністю в діях складу кримінального правопорушення. Така правова оцінка була надана, незважаючи на наявність свідчень і обставин, які, здавалося б, могли б викликати іншу правову кваліфікацію ситуації. Під час дізнання дізнавачем не виконані слідчі дії, направлені на встановлення всіх обставин отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_3 Дізавачем не опитані інші свідки - мешканці поверху гуртожитку, де відбувались події, а саме: ОСОБА_23 та ОСОБА_24 . Дізнавачем не приєднано до матеріалів справи електронний запис розмови з ОСОБА_25 , фото фіксація та витяги з чартів месенджерів мешканців поверху, де відбувалось правопорушення, не була надана правова оцінка іншим матеріалам, котрі маються у потерпілої ОСОБА_3 , та які прямо вказують на осіб, причетних до цього побиття. Дізнавач з метою встановлення механізму утворення тілесних ушкоджень не призначив додаткову судову медичну експертизу. Дізнавач, маючи в своєму розпорядженні судово-медичний висновок щодо ступеню тяжкості тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 , та їх локалізацію взагалі не надав правової оцінки обставинам справи та діям кривдників потерпілої. Також, під час проведення дізнання, дізнавач не встановив жодних обставин, котрі підлягають доказуванню, відповідно до ст. 91КП України. Дізнавачем під час дізнання була допитана потерпіла ОСОБА_3 , а також свідки з боку останньої: ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , також було призначено та проведено судово-медичну експертизу від 18.09.2024, № 2854е ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи», згідно з якою у потерпілої ОСОБА_3 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: 14-ти синців на задньо-зовнішній поверхні лівого плеча у середній третині, на зовнішній поверхні лівого плеча у нижній третині, на задній поверхні лівого передпліччя, починаючи від середньої до нижньої третини, на тильній поверхні лівої кисті в проекції 1-ї п`ясної кістки, на задній поверхні правого плеча у середній третині та інші тілесні ушкодження верхніх та лівій нижній кінцівці, глибоких саден на пальцях лівої стопи, що спричинені від дії твердого тупого предмету (предметів).

У скарзі зазначається, що під час дізнання були встановлені всі особи, котрі приймали участь конфлікті, а також свідки, котрі бачили сам конфлікт та побиття ОСОБА_3 , але дізнавачем не в повній мірі були з`ясовані обставини, за яких потерпіла отримала тілесні ушкодження, та не надана юридична оцінка свідченням. З матеріалів кримінального провадження № 0000169 вбачаються протиріччя між показами потерпілої ОСОБА_3 , свідків з її боку ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та свідків з боку правопорушників (осіб які чинили неправомірні дії): ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 . З цього приводу, дізнавачем ОСОБА_5 не було проведено необхідних слідчих дій, а саме додаткового допиту свідків з боку потерпілої щодо нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , одночасного допиту потерпілої ОСОБА_3 та свідків: ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , дізнавачем не було розв`язане питання № 3 поставлене ним в постанові про призначення судово-медичної експертизи від 13.09.2024р., а саме: «Чи могли утворитися виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 при вказаних нею обставинах в протоколі допиту потерпілого?», оскільки у підсумках експерта зазначено відповідь: «Оцінка свідчень щодо обставин спричинення тілесних ушкоджень не належить до компетенції судово-медичного експерта, а є прерогативою судово-слідчих органів». Дізнавачем не було проведено відтворення обстановки обставин подій на місці за участю судового експерта з метою підтвердження чи спростування показів потерпілої ОСОБА_3 та свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 .

У судовому засіданні брали участь особа, яка подала скаргу, та її представник скаржника, які скаргу підтримали.

Ні дізнавач, ні прокурор в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду скарги судом повідомлялись.

Оскільки, з огляду на правила, визначені ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, слідчий суддя постановив здійснювати розгляд скарги за відсутності прокурора та дізнавача.

Заслухавши пояснення представника скаржниці, її представника, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно із витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 вересня 2024 року до Відділення поліції № 9 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області надійшли матеріали за заявою ОСОБА_3 про те, що 08.09.2024 близько 17 год 00 хв у селищі Дослідному по АДРЕСА_1 невстановлена особа у ході сварки спричинила легкі тілесні ушкодження заявниці. 11 вересня 2024 року були внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зареєстроване кримінальне провадження № 0000169 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 125 КК України.

21 вересня 2024 року дізнавач сектору дізнання Відділення поліції № 9 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 закрив вказане кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

У матеріалах кримінального провадження наявний лист від 23.09.2024 № 43.9-15534, адресований ОСОБА_3 , за змістом якого вона повідомляється про закриття кримінального провадження, як додаток до листа вказана копія постанови про закриття кримінального провадження, однак докази направлення зазначеного листа відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Враховуючи, що посилання скаржника на те, що оскаржувана постанова була отримана 30 вересня 2024 року, не спростоване, скарга подана до суду 09 жовтня 2024 року, тобто в межах десятиденного строку, встановленого законом, то слідчий суддя доходить висновку, що строк на оскарження постанови не пропущений.

Перевіряючи обґрунтованість постанови про закриття кримінального провадження, прийнятої 21 вересня 2024 року, слідчий суддя зазначає, що відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами частин 1, 2 ст. 9КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, визначені статтею 91 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого (ч. 1ст. 92 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Аналіз наведених правових приписів дає підстави для висновку, що для прийняття рішення дізнавач повинен був зібрати докази, перевірити їх, оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За змістом оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження було допитано потерпілу ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_29 , ОСОБА_26 , ОСОБА_28 . Також у постанові зазначається, що в ході досудового слідства було надане доручення оперуповноваженим щодо встановлення можливих свідків та очевидців події, встановлення камер відеонагляду на місці вчиненого кримінального правопорушення, встановлення особи, причетної до вчиненого кримінального правопорушення, встановлення місцезнаходження ОСОБА_23 , однак за результатами вказаного доручення можливі свідки та очевидці події відсутні, інформація, котра б становила оперативний інтерес, відсутня. Далі у постанові дізнавач наводить положення ст. 62 Конституції України, посилається на ст. 125 КК України, ст. 11, 284, ч. 1 ст. 2 КПК України, вказує, що ст.ст. 84, 85, 86, 17 КПК України, дізнавач зазначає, що аналізуючи матеріали кримінального провадження, показання свідків, підтвердити факт завдання умисних тілесних ушкоджень ОСОБА_3 не надається можливим, доказів, які прямо б вказували на те, що ОСОБА_3 за обставин, викладених, викладених в матеріалах кримінального провадження, були навмисно спричинені тілесні ушкодження, не встановлено. Дізнавач вказує, що в ході досудового розслідування умисність завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_3 встановити не надалося, що підтверджує відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування було допитано потерпілу ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , ОСОБА_21 .

Було відібрано пояснення від ОСОБА_20 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 .

У матеріалах кримінального провадження наявні висновок спеціаліста судово-медичного експерта № 2768, за змістом якого 10 вересня 2024 року було проведено судово-медичне обстеження ОСОБА_3 , та висновок експерта № 2854е, складеного за результатами судово-медичної експертизи, проведеної з 16 по 18 вересня 2024 року, згідно з підсумками яких у неї виявлені тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень,що мають незначні скороминущі наслідки.

У матеріалах кримінального провадження є заява ОСОБА_3 про наявні у неї матеріали, які, на її думку,вказують на осіб, причетних до побиття. Проте реакцією дізнавача на вказану заяву є повідомлення дізнавачем потерпілої, що за результатами розгляду заяву приєднано до матеріалів кримінального провадження.

У матеріалах кримінального провадження зокрема відсутня інформація про проведення огляду місця події, допит як свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , проведення одночасних допитів, вжиття достатніх заходів для встановлення інших свідків, у рапорті оперуповноважений лише констатує, що в ході проведення слідчих (розшукових) дій було здійснено виїзд до с-ща Дослідного, АДРЕСА_4 , однак можливих свідків та очевидців події не встановлено, камери відеонагляду відсутні, інформації, котра б становила оперативний, не отримано.

У постанові про закриття кримінального провадження дізнавач не надав оцінки показанням потерпілої, свідків, та висновкам експерта з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатні та взаємозв`язку. Дізнавач не спростував доводів потерпілої про завдання їй тілесних ушкоджень та належним чином не обґрунтував свої висновки. Зі змісту постанови не зрозуміло, на підставі чого дізнавач зробив висновок про відсутність у діянні складу кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що дізнавач не вичерпав можливостей отримання доказів у кримінальному провадженні, не вжив всіх передбачених процесуальним законом заходів задля встановлення об`єктивної істини в кримінальному провадженні та не дослідив всіх обставини кримінального провадження, а тому така постанова є передчасною та підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 2, 9, 26, 303 307 КПК України, суд

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача сектору дізнання Відділення поліції № 9 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 21 вересня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000169 від 11.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1