Справа № 473/4400/24
Номер провадження 1-в/473/265/2024
У Х В А Л А

іменем України

"19" серпня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , представника Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)» ОСОБА_4 , засудженого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Вознесенська подання начальника Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)» ОСОБА_6 відносно засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Аджамка Кіровоградського району Кіровоградської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, утриманців не має, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, засудженого 02.04.2018 Кіровським районним судом м. Кіровограда за п.4 ч.2 ст.115 КК України до 14-ти років позбавлення волі,

- про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в:

До суду від Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)» надійшло подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

В судовому засіданні представник установи виконання покарань подання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення даного подання. Вважав, що засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення. Вказав, що засуджений покарання відбуває з 2016 року, однак, працювати почав лише з 2019; вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, але відповідних висновків не зробив, оскільки мав стягнення, в т.ч., за неодноразове зберігання браги. Щодо наявних у засудженого стягнень, зазначив, що два з них погались по строкам.

Засуджений ОСОБА_5 просив суд звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання. Пояснив, що давно не бачив маму, планує звільнитися та влаштуватися на роботу, допомогати матері. Щодо стягнення з нього матеріальної та моральної шкоди за вироком суду зазначив, що відшкодування не здійснено; має намір відкодовувати шкоду після звільнення. Вину визнає, кається.

З`ясувавши думки учасників провадження, вивчивши матеріали подання та особової справи засудженого, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.ч. 2, ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув встановлену законом частину призначеного судом покарання.

При цьому, основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання - виправлення засудженого.

Згідно з ч.1 ст.6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою КК України, тобто, є не обов`язком суду, а правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом встановлено, що вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.04.2018 ОСОБА_5 засуджений за п.4 ч.2 ст.115 КК України до 14-ти років позбавлення волі; ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 17.09.2018, у строк покарання, на підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувано строк попереднього ув`язнення з 23.05.2016 по 17.09.2018 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання - 23.05.2016, кінець - 27.01.2028.

Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 23.05.2016; в Державній установі «Вознесенська виправна колонія (№72)» - з 01.11.2018. Фактично відбув три чверті строку призначеного покарання.

Загалом за період відбування покарання має 16 заохочень (за підсумками роботи в 2019-2024 роках), та 5 стягнень, які знято та погашено у встановленому законом порядку (останнє - в травні 2022 року).

Працевлаштований доглядачем за сільськогосподарськими тваринами, згідно договору від 17.04.2024 до 31.12.2024. Приймає участь в суспільно-корисному житті відділення та програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Фізкультура і спорт». Під час відбування покарання характеризується позитивно.

За характером спокійний та врівноважений. У відносинах із засудженими неконфліктний. Дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи. Підтримує зв`язок із рідними. У скоєному злочині, зі слів засудженого, розкаюється.

На думку суду, головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Висновок про те, що засуджений довів своє виправлення, передбачає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.

Згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Так, протягом періоду відбування покарання засуджений ОСОБА_5 заохочувався 16 разів та мав 5 стягнень у доган та суворих доган за неодноразове зберігання заборонених речей та вживання спиртовмісних речовин, що підтверджується відповідною довідкою від 29.07.2024, наявною в матеріалах справи. Хоча зазначені стягнення є знятими та погашеними, проте, вони характеризують поведінку засудженого за час відбування покарання, та з урахуванням положень ст.6 КВК України, не можуть свідчити про готовність останнього до самокерованої правослухняної поведінки.

На переконання суду, наявність 16-ти заохочень та відсутність станом на даний час у засудженого ОСОБА_5 діючих стягнень самі по собі не можуть бути достатньою підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки не доводять виправлення засудженого та сумлінність його поведінки протягом всього строку відбування покарання.

Хоча засуджений ОСОБА_5 відбув встановлену законом частину строку покарання, проте, враховуючи дані про його особу, суд не вбачає підстав для застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення.

Відтак, за вказаних обставин, суд дійшов висновку, що дане подання є необгрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.81 КК України, ст.154 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні подання начальника Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)» ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - в той же строк з моменту отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1