КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №355/133/24Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/5428/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження, сформованого з кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003846, по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 19 серпня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 19 серпня 2024 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 до 17 жовтня 2024 року.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить оскаржувану ухвалу суду скасувати, вважаючи її незаконною.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом першої інстанції продовжено застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою за відсутності доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України. При цьому зазначає, що судом не наведено обґрунтування неможливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі.

За доводами апелянта, судом належним чином не враховано особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, має постійне місце реєстрації та проживання, за яким характеризується позитивно, на його утриманні перебувають матір та неповнолітня сестра.

Просить також врахувати стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 , який потребує хірургічного лікування, що підтверджується медичною документацією.

За результатами апеляційного перегляду просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали контрольного провадження та проаналізувавши апеляційні доводи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд у відповідності до вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою, з огляду на наступне.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів сформованого контрольного провадження, на розгляді Баришівського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003846 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, в якому здійснюється судовий розгляд.

В ході судового розгляду прокурором подано клопотання про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою з огляду на продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Зокрема, за доводами прокурора, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що обвинувачений ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років із конфіскацією майна. Окрім цього обвинувачений не одружений, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків. Наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що обвинувачений ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, що має істотне значення для встановлення обставин вчиненого кримінального правопорушення, оскільки на даний момент в ході досудового розслідування не встановлено місцезнаходження викрадених у потерпілої ОСОБА_9 речей та грошових коштів. За доводами прокурора, ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що обвинувачений ОСОБА_8 може незаконно впливати на потерпілу та свідків у вказаному проваджені, які надавали викривальні покази щодо нього, оскільки йому відомо їх місце проживання, роботи, а відтак обвинувачений, перебуваючи на свободі, матиме можливість незаконно впливати на них. Прокурор також просить врахувати, що обвинувачений ОСОБА_8 , хоч і в силу ст.89 КК України раніше не судимий, однак раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливо-насильницьких злочинів.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 19 серпня 2024 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 до 17 жовтня 2024 року.

В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що наведені у клопотанні дані, які підтверджуються матеріалами кримінального провадження, свідчать про продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні та ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, що має істотне значення для встановлення обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що ухваливши рішення про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд обґрунтовано врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , та інші обставини, передбачені ст.178 КПК України, які в сукупності можуть свідчити про існування ризиків переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, що має істотне значення для встановлення обставин вчиненого кримінального правопорушення та інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що застосування на даному етапі судового розгляду до обвинуваченого іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти існуючим ризикам та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, у тому числі щодо належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

В той же час суд апеляційної інстанції, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії судового розгляду, в межах апеляційного розгляду не може вдаватися до оцінки обґрунтованості висунутого обвинувачення, яке вже є предметом розгляду судом першої інстанції, а також вирішення питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочинів.

Апеляційні доводи сторони захисту, щодо стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 , який потребує хірургічного лікування, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, оскільки долучене захисником консультативне заключення від 12.03.2024 року свідчить лише про діагноз ОСОБА_8 , який лікарем встановлено дистанційно (зі слів матері пацієнта).

З огляду на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 19 серпня 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 до 17 жовтня 2024 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4