У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.09.2024 Справа №607/20503/24 Провадження №1-кс/607/5642/2024

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 від 20.09.2024, погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 в кримінальному провадженні №0000114 від 09.03.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, громадянина України, із незакінченою вищою освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

-- за участю: прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 звернувся із клопотанням, яке погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0000114 від 09.03.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначення застави відносно підозрюваного ОСОБА_5 , яке мотивується наступним.

Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь - який час повернутися в Україну.

Верховною Радою України 24.02.2022 прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-IX, яким затверджено Указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який триває по даний час.

Згідно ч. 3 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводяться тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Згідно з ч. 8 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №1455, перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Згідно ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Порушенням державного кордону України є також перетинання його будь-якими технічними або іншими засобами без відповідного на те дозволу чи з порушенням встановленого порядку.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України №1199 від 03.08.1998 «Про контрольовані прикордонні району» (із змінами, внесеними згідно з Постановами КМУ №679 від 23.04.1999, № 890 від 04.08.2021), установлено контрольовані прикордонні райони в межах територій міст і районів, до яких віднесено Дністровський район Чернівецької області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в кінці березня 2024 року (точного часу та місця органом досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з метою реалізації злочинного плану, спрямованого на незаконне переправлення військовозобов`язаних громадян України через державний кордон України поза межами пункту пропуску в контрольованому прикордонному районі на околицях АДРЕСА_2 за грошову винагороду, при розмові з громадянином ОСОБА_9 дізнався про те, що останній, в порушення вимог Закону України «Про правовий режим воєнного стану», має намір незаконно виїхати за межі України. В цей час в ОСОБА_5 , який достовірно знав про встановлені на період дії воєнного стану правила перетину державного кордону України, виник злочинний умисел, направлений на організацію незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України поза межами пункту пропуску в контрольованому прикордонному районі на околицях АДРЕСА_2 з корисливих мотивів, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод. Після цього ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_9 про те, що за організацію перетину державного кордону України поза межами пункту пропуску під час дії на території України воєнного стану, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, останнім необхідно надати йому грошові кошти, на що ОСОБА_9 погодився. Надалі ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з метою реалізації злочинного плану, спрямованого на незаконне переправлення військовозобов`язаних громадян України через державний кордон України поза межами пункту пропуску в контрольованому прикордонному районі на околицях АДРЕСА_2 за грошову винагороду, передав особисті дані ОСОБА_9 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 для подальшої організації та сприяння незаконного перетину державного кордону України ОСОБА_9 31.03.2024 з метою подальшого незаконного перетину державного кордону України поза межами пункту пропуску, ОСОБА_9 за вказівкою ОСОБА_5 прибув в м. Тернопіль, де 02.04.2024 о 12:34 при зустрічі із останнім передав йому грошові кошти за організацію та сприяння йому в незаконному перетині державного кордону України поза межами пункту пропуску. В подальшому, упродовж 02.04.2024 03.04.2024 ОСОБА_8 , діючи відповідно до розробленого плану діяльності організованої групи та згідно з розподіленими ролями, з метою реалізації злочинного плану, спрямованого на незаконне переправлення невизначеної кількості осіб, а саме військовозобов`язаних громадян України, через державний кордон України поза межами пункту пропуску в контрольованому прикордонному районі на околицях АДРЕСА_2 за грошову винагороду, спільно із організатором ОСОБА_7 організував незаконний перетин державного кордону України, надав вказівки та поради ОСОБА_9 щодо незаконного перетину державного кордону України поза межами пункту пропуску, сприяв цьому порадами та усуненням перешкод. Після цього ОСОБА_10 , діючи відповідно до розробленого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 плану діяльності організованої групи та згідно з розподіленими ролями, з метою реалізації злочинного плану, спрямованого на незаконне переправлення невизначеної кількості осіб, а саме військовозобов`язаних громадян України, через державний кордон України поза межами пункту пропуску в контрольованому прикордонному районі на околицях АДРЕСА_2 за грошову винагороду, здійснив пошук водія та транспортного засобу, для перевезення ОСОБА_9 в контрольований прикордонний район на околицях АДРЕСА_2 за грошову винагороду, а саме ОСОБА_11 на автомобілі KIA K5, д.н.з. НОМЕР_1 . Надалі 04.04.2024 ОСОБА_11 , діючи відповідно до розробленого ОСОБА_7 плану діяльності організованої групи та згідно з розподіленими ролями, з метою реалізації злочинного плану, спрямованого на незаконне переправлення невизначеної кількості осіб, а саме військовозобов`язаних громадян України, через державний кордон України поза межами пункту пропуску в контрольованому прикордонному районі на околицях АДРЕСА_2 за грошову винагороду, на автомобілі KIA K5, д.н.з. НОМЕР_1 під власним керуванням завезла ОСОБА_9 в контрольований прикордонний район на околицях с. Вашківці Дністровського району Чернівецької області, При цьому ОСОБА_11 надала поради та вказівки ОСОБА_9 щодо часу, місця та способу перетину державного кордону України поза межами пункту пропуску, що надало можливість останньому 05.04.2024 незаконно перетнути державний кордон України.

Окрім того, в квітні 2024 року (встановити більш точний час та місце в ході досудового розслідування не виявилось можливим) ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , повторно, з метою реалізації злочинного плану, спрямованого на незаконне переправлення військовозобов`язаних громадян України через державний кордон України поза межами пункту пропуску в контрольованому прикордонному районі на околицях АДРЕСА_2 за грошову винагороду, при розмові з громадянами ОСОБА_12 та ОСОБА_13 дізнався про те, що останні в порушення вимог Закону України «Про правовий режим воєнного стану» мають намір незаконно виїхати за межі України. В цей час в ОСОБА_5 , який достовірно знав про встановлені на період дії воєнного стану правила перетину державного кордону України, виник злочинний умисел, направлений на організацію та сприяння у незаконному переправленні ОСОБА_12 та ОСОБА_13 через державний кордон України поза межами пункту пропуску в контрольованому прикордонному районі на околицях АДРЕСА_2 з корисливих мотивів. Після цього ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про те, що за організацію та сприяння у незаконному перетині державного кордону України поза межами пункту пропуску під час дії на території України воєнного стану, останнім необхідно надати йому грошові кошти, на що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 погодились. Надалі 17.04.2024 ОСОБА_5 , не будучи обізнаним з планом діяльності організованої групи, а діючи за попередньою змовою групою осіб спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з метою реалізації злочинного плану, спрямованого на незаконне переправлення військовозобов`язаних громадян України, через державний кордон України поза межами пункту пропуску в контрольованому прикордонному районі на околицях АДРЕСА_2 за грошову винагороду, передав особисті дані ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 для подальшої організації та сприяння незаконного перетину державного кордону України поза межами пункту пропуску ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . В подальшому 17.04.2024 ОСОБА_5 , не будучи обізнаним з планом діяльності організованої групи, а діючи за попередньою змовою групою осіб спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з метою реалізації злочинного плану, спрямованого на незаконне переправлення військовозобов`язаних громадян України через державний кордон України поза межами пункту пропуску в контрольованому прикордонному районі на околицях АДРЕСА_2 за грошову винагороду, надав вказівки та поради ОСОБА_12 та ОСОБА_13 щодо незаконного перетину державного кордону України поза межами пункту пропуску. Після цього ОСОБА_10 спільно із ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , діючи відповідно до розробленого останнім плану діяльності організованої групи та згідно з розподіленими ролями, з метою реалізації злочинного плану, спрямованого на незаконне переправлення невизначеної кількості осіб, а саме військовозобов`язаних громадян України, через державний кордон України поза межами пункту пропуску в контрольованому прикордонному районі на околицях АДРЕСА_2 за грошову винагороду, здійснили пошук водія та транспортного засобу, для перевезення ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в контрольований прикордонний район на околицях АДРЕСА_2 за грошову винагороду, а саме ОСОБА_11 на автомобілі KIA K5, д.н.з. НОМЕР_1 . Надалі 18.04.2024 ОСОБА_11 , діючи відповідно до розробленого ОСОБА_7 та ОСОБА_14 плану діяльності організованої групи та згідно з розподіленими ролями, з метою реалізації злочинного плану, спрямованого на незаконне переправлення невизначеної кількості осіб, а саме військовозобов`язаних громадян України, через державний кордон України поза межами пункту пропуску в контрольованому прикордонному районі на околицях АДРЕСА_2 за грошову винагороду, на автомобілі KIA K5, д.н.з. НОМЕР_1 під власним керуванням здійснила перевезення ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в Дністровський район Чернівецької області. При цьому, ОСОБА_11 , дорогою до кордону, надала поради та вказівки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 щодо часу, місця та способу перетину державного кордону України поза межами пункту пропуску. Того ж дня, рухаючись в сторону державного кордону України, у контрольованому прикордонному районі, поблизу м. Кельменці Дністровського району Чернівецької області, прикордонним загоном був зупинений транспортний засіб KIA K5, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_11 та здійснено затримання ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які перебували в салоні автомобіля.

20 вересня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України тобто в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями та сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів для усунення перешкод, вчинених за попередньою змовою групою осіб, повторно та з корисливих мотивів.

У клопотанні зазначено, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом про виявлення кримінального правопорушення від 08.03.2024; повідомленням про виявлення кримінального правопорушення від 10.06.2024 № 69/5/1/3-1849; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 09.03.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 12.09.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 11.09.2024; протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій у даному кримінальному провадженні.

Старший слідчий у клопотанні зазначає і підтримується в судовому засіданні прокурором, що відповідно до ст. 177 КПК України підставою для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке є умисним, тяжким злочином.

Метою застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; незаконно впливати на свідків, які йому відомі та інших підозрюваних; продовжувати вчинення інших кримінальних правопорушень; знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документів, які мають істотне значення та не віднайдені органом досудового розслідування.

Вищевикладене свідчить про неможливість запобігання наявним ризикам, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, забезпечення належного виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та її належну поведінку, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою

Приймаючи до уваги те, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні не завершено, проводяться слідчі (розшукові) дії по встановленню всіх обставин та осіб, які були задіяні до кримінального правопорушення, досудовим розслідуванням не встановлено даних, за допомогою яких би обґрунтовувалася можливість запобігти зазначеним ризикам будь-яким іншим із передбачених у КПК України запобіжних заходів, ніж обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави понад встановленого максимального розміру, а саме вісімсот тисяч гривень.

Враховуючи викладене, прокурор в судовому засіданні зазначає, що приймаючи до уваги вищенаведені ризики, тяжкість злочину, конкретні обставини їх вчинення та які вчинені у період воєнного стану у країні, просить клопотання задовольнити, застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді взяття під варту із визначенням застави у вказаному розмірі.

Під час розгляду клопотання захисник і підозрюваний заперечили викладені в клопотанні обставини та вимоги, просять відмовити у його задоволенні, посилаючись на його не обґрунтованість з мотивів, які надані ними в судовому засіданні, зокрема необґрунтованістю підозри і не доведеність долученими доказами до клопотання причетність ОСОБА_5 до дій, які йому інкримінуються у повідомленні про підозру, ОСОБА_5 не знайомий із іншими учасниками, він не входив до складу групи осіб і коштів ніяких не отримував. Тому, враховуючи виключно позитивні характеризуючі дані ОСОБА_5 , не притягнення до кримінальної відповідальності, в разі задоволення клопотання, просять застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, оскільки таким запобіжним заходом буде забезпечено належна процесуальна поведінка підозрюваного, а також уникнення ризиків, які нібито наявні.

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, з наведених у ньому підстав, підозрюваного та захисника, приходить до висновку, що клопотання старшого слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно задовольнити, відмовивши при цьому у задоволенні клопотання сторони захисту, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан; вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Частина 2 статті 177 цього Кодексу передбачає, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється обвинувачується.

Під достатніми доказами відносно акту повідомлення особи про підозру слід розуміти достовірні відомості, зібрані, перевірені і оцінені слідчим, прокурором у встановленому законом порядку, які в своїй сукупності приводять до єдиного висновку на даний момент розслідування про те, що конкретна особа вчинила кримінальне правопорушення, яке передбачене КК України, і не підлягає звільненню від відповідальності за нього. При цьому, повідомлення особи про підозру, повинно базуватися не на простій сукупності доказів, а на їх системі. Якщо немає системи доказів, а є лише окремі докази винуватості, що не узгоджуються з іншими, значить не можна приймати рішення про повідомлення особи про підозру.

Обґрунтованість повідомлення про підозру означає, що кожне положення, сформульоване в ній, ґрунтується на зібраних доказах.

Так, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке є тяжким злочином і санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з конфіскацією майна. При цьому, підозра у вчиненні ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення на даному етапі досудового розслідуванні підтверджується оголошеними та дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності, які долучені слідчим до клопотання.

Вказані докази в даному випадку є достатніми при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу, виходячи із системного аналізу зібраних доказів.

Водночас, вивченням особи ОСОБА_5 встановлено, що він має постійне місце проживання та реєстрації, не одружений, на утриманні дітей немає, офіційно не працевлаштований, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування підтверджено у клопотанні та відповідно і доведено в судовому засіданні прокурором наявність ризиків, передбаченого ст. 177 КПК України, для запобігання яких старший слідчий звернувся із клопотанням про застосування запобіжного заходу, а саме, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, його санкцію та неможливість звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності із застосуванням іспитового терміну можливість ухилення ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності при набутті статусу підозрюваного, продовжувати вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, будучи обізнаним у такому, можливість впливати на свідків та інших учасників кримінального правопорушення для зміни показань, матиме можливість сховати, знищити речі чи документи, які ще не віднайдені та матимуть істотне значення для кримінального провадження, а відтак і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

А тому, вищевказані обставини дають підстави вважати, що з урахуванням особи ОСОБА_5 та його поведінки, незважаючи при цьому на позитивні характеризуючі дані, при встановлених обставин вчинення кримінального правопорушення та його участі у цьому, вчинення яких мало місце саме в період дії воєнного стану на території України, що в сукупності становить загрозу для охоронюваних законом суспільних і державних інтересів, застосуванням іншого, більш м`якого із запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить уникнення виникнення вищевказаних ризиків.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в даному випадку відповідає обставинам вчиненого кримінального правопорушення і на даному етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує таке втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається у таких межах, зокрема, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину до від вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

При обставинах, які встановленні під час розгляду клопотання щодо обставин вчинення кримінального правопорушення та його наслідків, наявності обґрунтованих ризиків, майнового стану підозрюваного, вважаю, що розмір застави у визначених межах щодо тяжкого злочину не здатна забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків та уникнення ризиків, а тому слідчий суддя, керуючись наданим ч. 5 ст. 182 КПК України правом, прийшов до висновку про необхідність його збільшення і який не буде завідомо непомірним для нього.

Крім цього, застосовуючи запобіжний захід у вигляді застави, вважаю за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, які будуть гарантувати виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та забезпечать уникнення встановлених при розгляді клопотання ризиків у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 205, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання сторони захисту про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відмовити.

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 в кримінальному провадженні №0000114 від 09.03.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши ОСОБА_5 під варту із зали суду.

Датою закінчення строку дії ухвали вважати 23 год. 59 хв. 17 листопада 2024 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу у розмірі 250 (двісті п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 757 000 (сімсот п`ятдесят сім тисяч) гривень для внесення на депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26198838; отримувач: ТУ ДСАУ у Тернопільській області; Банк отримувача ДКСУ м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0003454; призначення платежу: застава за ОСОБА_5 у справі №607/20503/24 згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2024 року.

У випадку внесення застави, покласти на ОСОБА_5 строком до 23 год. 59 хв. 17 листопада 2024 року, наступні обов`язки:

-- з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора та суду;

-- не відлучатися за межі Тернопільської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-- не спілкуватися із свідками та підозрюваними у кримінальному провадженні;

-- здати до УДМСУ в Тернопільській області на зберігання паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд за кордон.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 .

Роз`яснити ОСОБА_5 , що якщо він, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебува є під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1