Справа № 209/7924/24
Провадження № 1-кп/209/327/24
В И Р О К

Іменем України

29 жовтня 2024 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду у місті Кам`янське Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000182, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.08.2024 року, щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, маючого вищу освіту, не працюючого, який має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно із судовим наказом Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19.11.2018 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання своєї малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі частини всіх видів доходу, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 18 жовтня 2018 року до досягнення дитиною віку повноліття.

Однак, ОСОБА_3 , якому було відомо про обов`язковість виконання зазначеного рішення суду та необхідність сплати аліментів, діючи всупереч вимогам Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, Конституції України та Сімейного Кодексу України, став на шлях злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання малолітної дитини.

Так, ОСОБА_3 , будучи фізично здоровим для того, щоб працювати та виконувати рішення суду, не маючи намір надавати кошти на утримання доньки, тобто маючи прямий кримінально-протиправний умисел на ухилення від сплати аліментів на утримання малолітної доньки, будучі офіційно працевлаштованим у період часу з 18 жовтня 2018 року по 01 липня 2019 року, з 23 листопада 2020 року по 12 вересня 2022 року у Державному професійно-технічному навчальному закладі «Кам`янський центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів» на посаді юрисконсульта та щомісячно отримуючи заробітну плату, добровільно аліменти на утримання доньки не сплачував.

У подальшому, ОСОБА_3 , прожовжуючи свій кримінально-протиправний умисел на ухилення від сплати аліментів на утриманння малолітньої доньки, будучи фізично здоровим для того, щоб працювати та виконувати рішення суду, не маючи намір надавати кошти на утримання доньки, тобто маючи прямий кримінально-протиправний умисел на ухилення від сплати аліментів на утримання малолітної доньки, до центру зайнятості з метою пошуку роботи чи отримання допомоги по безробіттю не звертався, у період часу з 13 вересня 2022 року по 30 червня 2024 року включно офіційно не працював, аліменти на утримання малолітньої доньки не сплачував, будь-якої допомоги на утримання доньки у негрошовій формі не надавав, участі у вихованні доньки не брав та станом на 30 червня 2024 року, згідно з довідкою про заборгованість з аліментів, виданою Дніпровським ВДВС у місті Кам`янське Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), допустив заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 207515,16 гривень.

Таким чином, у період часу з 18 жовтня 2018 року по 30 червня 2024 року ОСОБА_3 злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що призвело до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів у розмірі, що сукупно склав суму виплат за 5 років 8 місяців відповідних платежів, а саме у розмірі 207515,16 гривень.

ОСОБА_3 обвинувачується у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), що кваліфікується за ч. 1 ст. 164 КК України.

Зазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками судового провадження.

В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, де зазначено, що ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, про що мається відповідна заява, а тому, відповідно до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додані: письмова заява обвинуваченого ОСОБА_3 , яка складена в присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості у вчиненні кримінального проступку за ч. 1 ст. 164 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні за його відсутності; письмова заява потерпілої ОСОБА_5 , яка складена в присутності представника потерпілого- адвоката ОСОБА_7 , відповідно до якої остання згодна зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку суду, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, та згодна з розглядом обвинувального акта судом у спрощеному провадженні без проведення розгляду в судовому засіданні.

Суд, перевіривши матеріали кримінального провадження, вважає, що при проведенні досудового розслідування порушень вимог КПК України вчинено не було, право на захист ОСОБА_3 було йому роз`яснено та дотримано, сумнівів у добровільності відповідних заяв обвинуваченого та потерпілої у суду не виникає, у зв`язку з чим перешкод для здійснення розгляду кримінального провадження у спрощеному провадженні судом не встановлено.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, згідно ст.ст. 381, 382 КПК України, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Так, при призначенні виду та міри покарання ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України виходить із загальних засад призначення покарання, та враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальними проступком, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, дані про його особу, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, посередню його характеристику за місцем проживання, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому щире каяття, а також відсутність обставин, що його обтяжує.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді пробаційного нагляду, оскільки саме покарання, яке полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції обвинуваченого від суспільства в даному випадку є необхідним та достатнім, виконає мету призначеного покарання та буде найбільш сприятливим для перевиховання ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі, запобіжні заходи, не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 381-382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років пробаційного нагляду, з покладенням таких обов`язків:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу).

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії, з урахуванням положень ч. 1 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1