Справа № 334/1449/21
Номер провадження № 1-кп/334/564/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали об`єднаного кримінального провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має повну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, який не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 01.10.2021 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 125 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.,

- 17.03.2023 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст. 190 КК України до 200 годин громадських робіт,

- за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ленінського районного суду м.Запоріжжя знаходяться матеріали об`єднаного кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч.4 ст.185 КК України.

Згідно обвинувальних актів ОСОБА_4 обвинувачується в наступному.

Так, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого фактичного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де також мешкають його батьки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , упродовж 2020-2021 років, маючи умисел на систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо свого батька ОСОБА_6 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, систематично вчиняє відносно свого батька ОСОБА_6 психологічне та фізичне насильство, яке виражається у штовханнях, словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в його бік, приниженнях, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілого, викликало у останнього побоювання за свою безпеку, емоційну невпевненість та нездатність захистити себе, за що ОСОБА_4 було неодноразово притягнуто до адміністративної відповідальності, а саме: 08.05.2020 року постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі №334/1576/20 ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за те що 14 березня 2020 року, о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , умисно усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, вчинив психологічне та фізичне насильство щодо свого батька ОСОБА_6 , яке виразилось у словесних образах та приниженні, штовханні, що спричинили емоційну невпевненість та страху потерпілого.

Крім того, 05.10.2020 року постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі № 334/1926/20 ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за те, що 24 липня 2020 року, о 22 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою мешкання своїх батьків, а саме: АДРЕСА_1 , умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно свого батька ОСОБА_8 , яке виразилось у словесних образах, штовханні та спричинені фізичного болю.

Також, 10.12.2020 постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі № 334/2541/20 ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за те, що 18 жовтня 2020 року, о 19 годині 50 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою мешкання своїх батьків, а саме: АДРЕСА_1 , умисно усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно свого батька ОСОБА_8 , яке виразилось у словесних погрозах, що викликало негативні емоції та страх.

Однак, не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_4 , знаходячись за вказаним місцем проживання, 06 лютого 2021 року знову почав висловлюватися нецензурною лайкою, принижувати та штовхати свого батька ОСОБА_6 , що свідчить про систематичне вчинення ОСОБА_4 домашнього насильства.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, а саме домашнє насильство, тобто систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Окрім того, 09 березня 2023 року, приблизно о 11 годин 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись на території будинку АДРЕСА_1 , зайшов до господарського приміщення та маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з сейфа електропилу марки «Stern Austria», 230V-Hz, 800 оберт/хв., 2000W, вартістю 2168 грн. 04 коп., після чого покинув місце скоєння кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на вказану суму.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

19.11.2024 року до суду звернулася захисник обвинуваченого: адвокат ОСОБА_5 з письмовим клопотанням про закриття кримінального провадження за ст. 126-1 КК України на підставі статті 49 КК України в зв`язку із закінченням строків давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

В підготовчому судовому засіданні 19 листопада 2024 року обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 підтримали подане клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечила проти задоволення клопотання сторони захисту та зазначила наступне.

Частина перша статті 49 КК України визначає умови звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Оскільки станом на момент розгляду справи спливли строки давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за ст.126-1 КК України, вона не заперечує проти звільнення останнього від кримінальної відповідальності та закриття провадження.

Суд, вислухавши учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Пунктом першим частини другої ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

ОСОБА_4 обвинувачується за ст. 126-1 КК України.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, і до набрання вироком законної сили минув строк у три роки.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, згідно до статті 12 КК України віднесене до нетяжких злочинів, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до двох років.

Таким чином суд констатує, що станом на 19 листопада 2024 року пройшли строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, адже з лютого 2021 року і до дня розгляду клопотання пройшло більше трьох років.

Загальні правила звільнення особи від кримінальної відповідальності, встановлені статтею 44 КК України, передбачають, що таке звільнення застосовується до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Вказана норма узгоджується з нормою, встановленою ч. 1 ст. 49 КК України, яка визначає моментом початку перебігу строку давності притягнення особи до кримінальної відповідальності день вчинення нею кримінального правопорушення.

Таких висновків дійшов й Верховний Суд України в постанові Пленуму № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», в якій зазначено, що закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК (абз. 2 п. 1). При цьому, суд має право звільнити особу від кримінальної відповідальності лише за наявності визначених у КК підстав. Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину (абз. 2 та 3 п. 2).

При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення (абз. 5 п. 2).

Крім того, обов`язковою умовою закриття кримінального провадження відносно особи за ч. 1 ст. 49 КК України є згода цієї особи на закриття провадження саме з цієї підстави (абз. 3 ч. 7 ст. 284 КПК України та абз. 7 п. 2 вказаної Постанови Пленуму ВСУ).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 надав свою згоду на закриття кримінального провадження відносно нього за ст.126-1 КК України на підставі ч. 1 ст. 49 КК України. Крім того суд зазначає, що питання закриття такого кримінального провадження в даному випадку вирішується судом за клопотанням саме сторони захисту.

За вказаних обставин, клопотання захисника обвинуваченого підлягає задоволенню, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ст.126-1 КК України закриттю.

Також в підготовчому судовому засіданні 19 листопада 2024 року захисником обвинуваченого ОСОБА_5 було заявлено усне клопотання про закриття кримінального провадження за ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку з декриміналізацією скоєного діяння обвинуваченим, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», що набув чинності 09.08.2024.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти закриття кримінального провадження та пояснив, що розуміє свої права, усвідомлює, що закриття провадження з вказаної підстави не є реабілітуючим, йому зрозумілі наслідки закриття провадження.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні погодилася з позицією сторони захисту з приводу закриття провадження з наведених підстав.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Частиною 6 ст. 3 КК України встановлено норму, за якою зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024 року, внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема викладено у новій редакції ст.51 КУпАП. З огляду на внесені зміни дрібним викраденням чужого майна вважається викрадення майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, встановлено, що Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 9 серпня 2024 року, внесено зміни до ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Дрібне викрадення чужого майна», згідно яких частиною 1 передбачена адміністративна відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а також згідно частини 2 - за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

З 01.01.2023 набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2023 в сумі 2684 грн. Отже, податкова соціальна пільга у 2023 році складала 1342 грн. (2684 грн. х 50%).

Таким чином у 2023 році сума одного неоподаткованого мінімуму для адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень становить 2684 грн. (1342 х 2).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується, зокрема, у вчиненні 09 березня 2023року кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, при цьому вартість викраденого майна становить 2168,04грн., що є меншою ніж 2684,00грн.

Отже, за загальним правилом, закріпленим у частині 1 статті 5 КК України, про те, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у даному випадку внесені зміни до ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX покращують юридичне становище обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки поширюються і на кримінальні діяння, вчинені ним до набрання чинності цього закону.

Відповідно п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття кримінального провадження у разі, якщо буде з`ясовано, що наявні підстави, передбачені у тому числі пунктом 4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Згідно з пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч.1 ст.479-2 КПК України).

Частиною 4 ст.284 КПК України визначено, що закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, здійснюється прокурором, якщо підозрюваний проти цього не заперечує. За відсутності згоди підозрюваного кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених главою 36-1 цього Кодексу.

Ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу, якою в ч.3 визначено таке: «3. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує».

В судовому засіданні обвинувачений висловив згоду на закриття кримінального провадження щодо нього з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

В зв`язку з закриттям даного кримінального провадження, відповідну копію ухвали та необхідні копії матеріалів кримінального провадження необхідно направити до Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області для вирішення питання про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності за ст.51 КУпАП.

Питання щодо речових доказів, вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати на залучення експерта необхідно віднести за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», ст.ст. 5, 44, 49 КК України, ст.ст. 284, 314-316, 371, 372, 479-2 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 - задовольнити.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, закрити, на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.4 ст.185 КК України закрити, на підставі п. 4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Речові докази: електропилу марки «Stern Austria», 230V-Hz, 800 оберт/хв., 2000W, що зберігається в Запорізькому РУП ГУНП - повернути потерпілій.

Відповідну копію ухвали та необхідні копії матеріалів даного кримінального провадження направити до Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст.51 КУпАП.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя: ОСОБА_1