СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/6297/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002002 від 31.10.2023 р. за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, ч. 3 ст. 311, ч. 1 ст. 317 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13.09.2024 р. до Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002002 від 31.10.2023 р. за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, ч. 3 ст. 311, ч. 1 ст. 317 КК України.

Клопотання обґрунтоване наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , діючи в складі організованої групи відповідно до розподілу ролей як виконавець, незаконно придбав за неустановлених в ході досудового розслідування обставин, час та місці точно не установлену кількість психотропних речовин, обіг яких заборонено - «PVP», які став незаконно зберігати з метою подальшого збуту у завчасно облаштованому учасниками організованої групи приміщенні для здійснення протиправної діяльності у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів за адресою: АДРЕСА_1 .

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 10.03.2024, ОСОБА_4 перебуваючи за вище вказаною адресою: АДРЕСА_1 підготував (зважив та розфасував) необхідну кількість психотропних речовин, які упакував до двох поліетиленових пакетів чорного кольору, з метою конспірації помістивши їх у гідроакумулятор, який поклав у картонну коробку, з метою подальшого збуту, таким чином приготувавши їх до незаконного пересилання. Того ж дня, ОСОБА_4 виконуючи відведену йому злочинну роль, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин прибув до франчайзингового відділення « Розетка » у м. Миколаїв за адресою: Миколаївська обл., м. Миколаїв, пр-т. Центральний, 74-Б.

Перебуваючи у приміщенні франчайзингового відділення « Розетка » у м. Миколаїв, розташованому за адресою: Миколаївська обл., м. Миколаїв, пр-т. Центральний, 74-Б , використовуючи вигадані анкетні дані « ОСОБА_7 » та абонентський номер « НОМЕР_1 », ОСОБА_4 здійснив відправлення однієї посилки під номером електронної накладної 716-1907900 адресоване до поштового відділення ТОВ ТД МІСТ ЕКСПРЕС, розташованого за адресою: Хмельницька обл., м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 1 на ім`я особи « ОСОБА_8 », абонентський номер отримувача « НОМЕР_2 » в якому містились два поліетиленові пакети із кристалоподібними речовинами білого кольору.

10.03.2024 року о 11 год. 54 хв. за адресою: Київська обл., Бучанський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Мала Кільцева, 10/1 в приміщенні ТОВ ТД МІСТ ЕКСПРЕС під час проведення огляду поштового відправлення із електронною накладною 716-1907900 було виявлено картонну коробку із вмістом двох поліетиленових пакетів чорного кольору, в яких містились два поліетиленових пакети із кристалоподібними речовинами білого кольору, з яких було відібрано зразки для порівняльного дослідження.

Згідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів вказана вище речовина, зразок якої містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «PVP» масою в речовинах 5,2850 г.

Крім цього, ОСОБА_4 , діючи в складі організованої групи відповідно до розподілу ролей як виконавець, повторно незаконно придбав за неустановлених в ході досудового розслідування обставин, час та місці точно не установлену кількість психотропних речовин, обіг яких заборонено - «PVP», які став незаконно зберігати з метою подальшого збуту у завчасно облаштованому учасниками організованої групи приміщенні для здійснення протиправної діяльності у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів за адресою: АДРЕСА_1 .

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 22.03.2024, ОСОБА_4 перебуваючи за вище вказаною адресою: АДРЕСА_1 , повторно підготував (зважив та розфасував) необхідну кількість психотропних речовин, які упакував до чотирьох поліетиленових пакетів чорного кольору, з метою конспірації помістивши їх у гідроакумулятор, який поклав у картонну коробку, з метою подальшого збуту, таким чином приготувавши їх до незаконного пересилання. Того ж дня, ОСОБА_4 виконуючи відведену йому злочинну роль, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин прибув до франчайзингового відділення « Розетка » у м. Миколаїв за адресою: Миколаївська обл., м. Миколаїв, пр-т. Центральний, 74-Б.

Перебуваючи у приміщенні франчайзингового відділення « Розетка » у м. Миколаїв, розташованому за адресою: Миколаївська обл., м. Миколаїв, пр-т. Центральний, 74-Б , використовуючи вигадані анкетні дані « ОСОБА_9 » та абонентський номер « НОМЕР_3 » ОСОБА_4 , повторно здійснив відправлення однієї посилки під номером електронної накладної 716-2420347 адресоване до поштового відділення « Розетка », розташованого за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Ключківська, 9-А на ім`я особи « ОСОБА_10 », абонентський номер отримувача « НОМЕР_4 » в якому містились чотири поліетиленові пакети із кристалоподібними речовинами білого кольору.

22.03.2024 року о 10 год. 33 хв. за адресою: Київська обл., Бучанський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Мала Кільцева, 10/1 в приміщенні ТОВ ТД МІСТ ЕКСПРЕС під час проведення огляду поштового відправлення із електронною накладною 716-2420347 було виявлено картонну коробку із вмістом чотирьох поліетиленових пакетів чорного кольору, в яких містились чотири поліетиленових пакети із кристалоподібними речовинами білого кольору, з яких було відібрано зразки для порівняльного дослідження.

Згідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів вказана вище речовина, зразок якої містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «PVP» масою в речовинах 6,2189 г.

Крім цього, ОСОБА_4 , діючи в складі організованої групи відповідно до розподілу ролей як виконавець, повторно незаконно придбав за неустановлених в ході досудового розслідування обставин, час та місці точно не установлену кількість психотропних речовин, обіг яких заборонено - «PVP», які став незаконно зберігати з метою подальшого збуту у завчасно облаштованому учасниками організованої групи приміщенні для здійснення протиправної діяльності у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, 26.03.2024 о 12 год. 14 хв. під час негласного проникнення до вказаного вище помешкання було виявлено пластикову ємність з кристалоподібною речовиною білого кольору приблизною вагою 1198 г, з якої відібрано зразки наявних там речовин.

Згідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів у складі наданої на дослідження кристалоподібною речовиною білого кольору виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «PVP» масою в речовині 2,5336 г.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Миколаєва Миколаївської області, українець, громадянин України, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимий, підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, ч. 3 ст. 311, ч. 1 ст. 317 КК України.

Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні №0002002 докази та інші матеріали у своїй сукупності, орган досудового розслідування дійшов висновку, що завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали не представилося можливим та потребує додаткового строку, оскільки провести зазначені процесуальні дії не видалося можливим у зв`язку зі складністю кримінального провадження, яка обумовлена: призначенням та проведенням великої кількості судових експертиз об`єктів, які були вилучені в ході проведення обшуків та значним періодом їх виконання, виконання яких на даний час триває; тривалим періодом злочинної діяльності підозрюваних осіб, а також латентним характером протиправних дій, що призвело до необхідності проведення великої кількості негласних слідчих (розшукових) дій протягом довгого часу та відносно значної кількості осіб; необхідністю встановлення та допиту значної кількості свідків, що зумовлює додаткові часові витрати; складання значної кількості протоколів за результатами проведених негласних слідчих (розшукових) дій, з подальшим їх розсекречення.

Сторона обвинувачення вважає, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства даного кримінального провадження, продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились.

А саме, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховування від органів досудового розслідування та суду, сторона обвинувачення обґрунтовує тим, що

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна та який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких. Усвідомлюючи наявність беззаперечних доказів його вини у вчиненні особливо тяжкого злочину та невідворотності настання покарання у разі доведення вини сторона обвинувачення обґрунтовано припускає що підозрюваний в подальшому може переховуватися від органів досудового розслідування, прокуратури та суду з метою уникнення покарання. Додатковим підтвердження існування вказаного ризику є те, що в підозрюваного наявний паспорт для виїзду за кордон.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, обґрунтовує тим, що підозрюваний ОСОБА_4 є активним учасником групи, знає особисто інших підозрюваних та свідків, у зв`язку з чим може вчинити дії щодо уникнення кримінальної відповідальності шляхом умовлянь, підкупу чи залякування спонукати свідків, інших підозрюваних у цьому провадженні відмовитися від раніше наданих показань чи уникати явки до суду з метою проведення їх допиту безпосередньо під час досудового або судового засідання.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, може бути виражений у створенні підозрюваним штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій. Варто відмітити, що підозрюваний завдяки іншим учасникам групи, серед яких є військовослужбовець, може бути ознайомлений з методами та формами роботи правоохоронних органів, а тому не виключено, що він може умисно протиправно зловживати процесуальними правами, що може виразитись у неявці для проведення слідчих дій у справі чи затягуванні з отриманням та ознайомленням з процесуальними документами, вручення яких чи надання для ознайомлення є обов`язковим під час проведення досудового розслідування.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обґрунтовується тим, що підозрюваний може і надалі вчиняти кримінальні правопорушення, так як не має постійного місця роботи, а отже, сталого джерела доходів, необхідних для забезпечення його життєдіяльності, що може стати підставою для продовження вчинення кримінальних правопорушень відповідної категорії, оскільки незаконне виготовлення психотропних речовин приносить швидкий стабільний заробіток, а також те, що на теперішній час органом досудового розслідування достовірно не встановлено канали надходження прекурсорів для їх виготовлення, а також повне коло осіб, які задіяні у злочинній діяльності.

Зважаючи на викладене, сторона обвинувачення вважає, що інший більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів досудового розслідування та суду, а також для запобігання вищевказаним ризикам.

З урахуванням п.4,5 частини четвертої статті 183 КПК України, сторона обвинувачення просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 без визначення розміру застави відповідно до частини третьої статті 183 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів.

Прокурор у судовому засіданні підтримує клопотання і просить його задовольнити, вказує, на обґрунтованість підозри, що ризики, передбачені 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, більш м`який запобіжний захід не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів досудового розслідування та суду, а також для запобігання вищевказаним ризикам, а також посилається на обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Підозрюваний заперечує проти задоволення клопотання, просить застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Адвокат підозрюваного заперечує проти продовження строку тримання під вартою, вказує, що ризики зазначені прокурором відсутні та не містять переконливого обґрунтування. Підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, співпрацює зі слідством та визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення. У зв`язку із чим просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або застави.

Слідчим суддею встановлено наступні обставини.

Четвертим відділом розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002002 від 31.10.2023 за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а також за фактами кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 311, ч. 1 ст. 317 КК України.

18.06.2024 р. ОСОБА_4 в порядку ст. ст. 276-278 КПК України вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

18.06.2024 р. слідчим суддею Святошинського районного суду міста Києва

відносно ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 15.08.2024 без визначення розміру застави.

12.08.2024 слідчий суддею Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_12 підозрюваному ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави до 18.09.2024 включно.

12.09.2024 р. слідчим суддею Святошинського районного суду міста Києва продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002002 від 31.10.2023 р. за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, а також за фактами кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 311, ч. 1 ст. 317 КК України до шести місяців, тобто до 18.12.2024 р. включно.

Відповідно до ч.1 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК України).

Стаття 176 КПК України визначає, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу враховую практику Європейського суду з прав людини, що стосується стандарту доказування обґрунтованості підозри (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р.), яка визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

Обираючи запобіжний захід, враховую наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч.3 ст. 311, ч.1 ст. 317 КПК України, що підтверджується наданими доказами, та вважаю їх належними та допустимими.

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах "Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88", "Erdagozv. Turkey п. 51", "Cebotari v. Moldova п. 48" "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. The United Kingdom".

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування "обґрунтована підозра" не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

На даній стадії кримінального провадження слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, з огляду на викладене слідчий суддя не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а тому докази, які є достатніми для висновку про наявність обґрунтованої підозри, не обов`язково мають бути настільки ж переконливими та повними, як докази на стадії висунення особі обвинувачення у вчиненні злочину або на стадії судового розгляду такого обвинувачення.

Так, наявність обґрунтованої підозри, у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраною у кримінальному провадженні сукупністю доказів, а саме: протоколом перегляду відеозапису від 21.03.2024, яким встановлено, що ОСОБА_4 здійснив відправлення особливо небезпечних психотропних речовин за допомогою поштового відділення ТОВ ТД МІСТ ЕКСПРЕС у приміщенні відділення «Розетка»; протоколом перегляду відеозапису від 27.03.2024, яким встановлено, що ОСОБА_4 здійснив відправлення особливо небезпечних психотропних речовин за допомогою поштового відділення ТОВ ТД МІСТ ЕКСПРЕС у приміщенні відділення «Розетка»; висновком експерта №СЕ-19-24/27680-НЗПРАП від 26.04.2024, яким встановлено, що надана на дослідження кристалоподібна речовина білого кольору містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою в речовині 6,2189 г; висновком експерта №СЕ-19-24/27690-НЗПРАП від 29.04.2024, яким встановлено, що надана на дослідження кристалоподібна речовина білого кольору містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою в речовині 5,2850 г; висновком експерта №СЕ-19-24/36210-НЗПРАП від 27.05.2024, яким встановлено, що надана на дослідження кристалоподібна речовина білого кольору містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою в речовині 2,5336 г; протоколом обшуку гаража № 46, розташованого за адресою: АДРЕСА_7 , у ході якого виявлено та вилучено знаряддя та засоби для виготовлення психотропних речовин, підготовлені рідини для їх виготовлення а також незаконно виготовлену особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP; висновком експерта №СЕ-19/111-24/36100-НЗПРАП від 19.06.2024, яким встановлено, що надана на дослідження кристалоподібна речовина білого кольору містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 12,693 г; протоколом допиту ОСОБА_4 в якому він розкриває механізм вчинення ним кримінальних правопорушень та вказує на інших учасників.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Сторона обвинувачення вказує, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства даного кримінального провадження, продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились.

З урахуванням фактичних обставин вчинення дій, згідно підозри, що інкримінується підозрюваному, вказане кримінальне правопорушення є особливо тяжкими злочинами, за вчинення якого передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, що свідчить про наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема права життя та здоров`я населення, яке, відповідно до ст. 3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні, що вочевидь впливає на питання щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. За таких обставин, внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків. Ризик, передбачений пунктом першим частини першої статті 177 КПК України - переховування від органів досудового розслідування та суду, обґрунтовується також тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, а тому це може спонукати останнього до втечі на тимчасово непідконтрольні Україні території або на тимчасово окуповані території.

Слідчий суддя враховує, що Європейський суд з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" зазначив, що "суворість передбаченого покарання" є суттєвим елементом при оцінюванні "ризиків переховування або повторного вчинення злочинів". У справі "Летельє проти Франції" вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключний вид запобіжного заходу протягом певного часу.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Водночас, відповідно по п. 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже самі по собі можуть бути підставою та мотивом для підозрюваного до втечі.

Зокрема відповідно до п.36 рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду.

Крім того, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

При цьому, посилання сторони захисту на відсутність спроб втечі підозрюваного є безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а наявністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі зміни йому запобіжного заходу.

Також слідчий суддя вважає доведеними продовження існування ризику, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків чи інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні. Під час оцінки цього ризику слідчий суддя виходить з того, що: показання свідків, як тих, що вже допитані в ході досудового розслідування, так і тих, які можуть бути допитані у подальшому, є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування у цьому кримінальному провадженні. Наведені обставини свідчать про наявність ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою підбурення їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання неправдивих показань чи відмови від дачі показань на користь підозрюваного.

Слідчий суддя, вважає недоведеними продовження існування ризиків, передбачених п.4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Доводи сторони обвинувачення про можливість перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення, є непереконливими з огляду те, прокурор не навів обставин, які свідчать про існування таких ризиків, а також беручи до уваги надання підозрюваним викривальних показів та його співпрацю зі слідством. Також сторона обвинувачення не надала відомостей, які свідчили б про здійснення протиправної діяльності підозрюваним у минулому чи інших доводів на користь цього ризику.

Враховуючи продовження існування ризиків передбачених п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, а саме, особистого зобов`язання, особистої поруки, або домашнього арешту, не дасть можливості здійснювати дієвий контроль за його поведінкою, забезпечити виконання покладених на нього судом обов`язків, та не зменшить до прийнятного рівня зазначених ризиків.

Відповідно до вимог вимоги ч.3 ст. 199 КПК України слідчим суддею встановлено, що обставини, які свідчать, що заявлені ризики за п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК зменшилися - відсутні.

Крім того, ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Тобто, відповідно до вказаної рекомендації важливим критерієм, що має враховуватись при визначенні виду запобіжного заходу, є санкція за вчинений злочин. Чим суворіша санкція передбачена за злочин, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо підозрюваного.

Вважаю, що прокурором доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України враховує інші дані про особу підозрюваного, а саме: його вік, стан здоров`я щодо якого наразі відсутні медичні застереження щодо неможливості її перебування під вартою, міцність соціальних зв`язків, майновий стан підозрюваного, відсутність офіційного працевлаштування, відсутність судимостей.

Відповідно до вимог вимоги ч.3 ст. 199 КПК України, слідчий суддя враховує обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а саме: призначенням та проведенням великої кількості судових експертиз об`єктів, які були вилучені в ході проведення обшуків та значним періодом їх виконання, виконання яких на даний час триває; необхідністю встановлення та допиту значної кількості свідків; необхідністю зняття грифів секретності з документів, що стали підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій (клопотань, ухвал, доручень).

Відповідно до частини четвертої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України та щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Слідчий суддя, звертає увагу, що дане положення вказує на наявність дискреційних повноважень, що передбачає можливість вибору між альтернативними способами дій, таким чином, не визначення розміру застави є правом слідчого судді у разі здійснення кримінального провадження, у тому числі, щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України та щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, зокрема у справі Справа "Невмержицький проти України" вказується, що з плином часу продовження строку тримання під вартою заявника вимагає додаткового обґрунтування. Навіть якщо на початку були певні об`єктивні підстави тримання особи під вартою, після спливу певного періоду часу суд має надати інші підстави для продовження тримання під вартою.

Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування підлягає частковому задоволенню, оскільки слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні доведено, що заявлені ризики не зменшилися та не перестали існувати, а також доведено наявність об`єктивних обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою та виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного, в тому числі домашній арешт про який просить сторона захисту, нині є недостатнім запобіжним заходом, враховуючи також військову агресію проти України, яка суттєво обмежує можливість виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Водночас, за вищевикладених обставин у їх сукупності, враховуючи тривалий час перебування підозрюваного під вартою, за відсутності належної мотивації клопотання слідчого у частині обґрунтування необхідності застосування п. 4,5 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе у даному випадку визначати розмір застави.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302800,00 грн. Враховую майновий стан підозрюваного та вважаю, що визначений для підозрюваного розмір застави не є занадто обтяжливим та непомірним, а продовження дії покладених на нього обов`язків зможе запобігти реалізації існуючим ризикам кримінального провадження.

За таких обставин, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід продовжити терміном на 60 діб, тобто до 15.11.2024 р. включно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 309, 310 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002002 від 31.10.2023 р. за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 1 ст. 317 КК України, задовольнити частково.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном на 60 діб, тобто до 15.11.2024 р. включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розмір застави у межах 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 302800,00 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Святошинського районного суду м.Києва, (код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26268059, банк отримувача ДКСУ, м.Київ; код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA1012089), після внесення якої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

На підставі ч.5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у разі внесення застави строком на два місяці з моменту внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- завчасно та особисто повідомляти слідчого, прокурора, суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання, а саме: АДРЕСА_6 ;

- утриматись від спілкування з особами, які мають статус свідків, підозрюваного у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до органу досудового розслідування закордонний паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави, а до нього для забезпечення виконання визначених законом обов`язків, може бути застосовано інший запобіжний захід.

Ухвала підлягає негайному виконанню після проголошення.

Для утримання підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 підлягає направленню в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Копію цієї ухвали вручено ___________ року

о «_____» год. «_____» хв.

Одночасно роз`яснено порядок її оскарження

підозрюваний __________________________