Справа № 202/8553/24
Провадження № 1-кс/202/5518/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене заступником керівника Дніпровської Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000322 від 22.06.2024 року, у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Чумаки, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , стрільця відділення взводу охорони роти забезпечення боєприпасами батальйону матеріального забезпечення, ВОС-100915А військової частини НОМЕР_1 , у військове звання «солдат»

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з визначенням застави у розмірі 190 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Клопотання вмотивовано тим, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000322, відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 22.06.2024 року за ознаками складу кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Процесуальне керівництво здійснюється групою прокурорів Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону.

Встановлено, що військовослужбовець ОСОБА_6 , вступивши в злочинну змову з особою, уповноваженого на виконання функцій держави, з метою особистого незаконного збагачення, повідомивши військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_8 , що відносно нього здійснюється досудове розслідування кримінального провадження , надав обіцянку посприяти закриттю кримінального провадженню, шляхом отримання третьою особо неправомірної вигоди.

Далі, 08.08.2024 року близько 20.00 год. ОСОБА_6 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , з метою власного протиправного збагачення отримав від ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 500 доларів США, а потім 12.08.2024 близько 14.37 год. ОСОБА_6 перебуваючи тією ж за адресою: АДРЕСА_3 , отримав від ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 1000 доларів США. Після передачі неправомірної вигоди ОСОБА_6 був затриманий на місці вчинення злочину.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що кваліфікується за ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Крім того, 12.08.2024 року у проміжок часу з 16.20 год. до 18.35 год. на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.08.2024 проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , наслідком проведення якого є виявлення та вилучення:

- запалу УДЗ, який відноситься до вибухових пристроїв, та має категорію вибухонебезпечності: небезпечно,

- запалу М-213, який відноситься до вибухових пристроїв, та має категорію вибухонебезпечності: небезпечно,

- корпусу гранати РГО, яка відноситься до вибухових речовин, та має категорію вибухонебезпечності: обмежено небезпечно,

- корпусу гранати М-67, яка відноситься до вибухових речовин, та має категорію вибухонебезпечності: обмежено небезпечно.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що кваліфікується за ч. 1 ст. 263 КК України.

Підозра у вчиненні військовослужбовцем солдатом ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 369-2 КК України, обґрунтовується доказами, доданими до клопотання.

В ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлена наявність ризиків, передбачених пп. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваному ОСОБА_6 на підставі достатніх вагомих доказів повідомлено про підозру у скоєнні умисного, тяжкого злочину проти громадської безпеки, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до семи років, та у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до восьми років з конфіскацією майна, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме: на теперішній час органами досудового розслідування злочинну діяльність підозрюваного ОСОБА_6 викрито не в повній мірі, повідомлено про підозру не за всіма фактами скоєних кримінальних правопорушень, а також не повідомлено про підозру співучасника кримінального правопорушення, оскільки здійснюється збір доказів, не проведені обшуки за місцями мешкання всіх причетних до вчинення кримінального правопорушення, що також свідчить про те, що підозрюваний ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, у т.ч. предмети кримінальних правопорушень проти громадської безпеки, знаряддя їх скоєння.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, в тому числі співучасникам, яким ще не повідомлено про підозру, так як місце знаходження не встановлено, а саме: будучи обізнаним у доказах, які на теперішній час наявні в матеріалах кримінального провадження, своїми порадами та вказівками підозрюваний ОСОБА_6 може допомогти особам, яких органами досудового розслідування ще не встановлено та до кримінальної відповідальності не притягнуто (джерела придбання останнім та покупців вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових пристроїв, вибухових речовин) ухилитися від притягнення до кримінальної відповідальності, що, як наслідок, потягне за собою можливість отримання підозрюваним (обвинуваченим) ОСОБА_6 більш м`якого покарання. Також, підозрюваний може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, зокрема на свідка ОСОБА_9 , що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити інше (аналогічне) кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, що також підтверджується репутацію самого підозрюваного ОСОБА_6 , який, являючись військовослужбовцем, може здійснити має «широкий» доступ до будь-якого виду зброї (у т.ч. отриманої в бою від загарбників), якою, враховуючи аморальні якості його характеру, ще не раз може розпорядитися у злочинній діяльності. Крім того, під важелем понесення відповідальності, ОСОБА_6 будучи діючим військовослужбовцем, якщо останньому буде обрано інший запобіжний захід, може самовільно залишити місце служби та взагалі територію України, що в свою чергу утворить самостійний склад злочину, передбачений ст. 407 КК України.

Слідчий звертає увагу, на той факт, що підозрюваний будучи обізнаним про те що відносно нього та інших осіб, здійснюється досудове розслідування за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, вчинив інше кримінальне правопорушення у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг.

Слідчий вказує, що застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, а також що встановлені досудовим розслідуванням обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаних ризиків.

Також, слідчий зазначає, що зважаючи на тяжкість, специфіку, суспільну небезпеку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, є необхідним визначити заставу у розмірі 190 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме у такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків, зупинення його злочинної діяльності.

В ході розгляду прокурор клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини, наявність обґрунтованої підозри та обґрунтованих ризиків, зазначивши про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, посилаючись на тяжкість вчиненого злочину, суспільну небезпеку, у зв`язку з чим просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, встановивши розмір застави у розмірі 190 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Слідчий в судовому засіданні підтримав позицію прокурора, вказавши, що причетність підозрюваного злочинів є доведеною, а застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить підозрюваному належну процесуальну поведінку.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на необґрунтованість підозри та відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Просив застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або альтернативний в мінімальному розмірі.

Підозрюваний підтримав позицію свого захисника.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши надані докази, слідчий суддя прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України, та вручення стороні захисту копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

Встановлено, що 22.06.2024 року до ЄРДР за №0000322 внесено відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.263 ч.3 ст.369-2 КК України КК України.

13.08.2024 року підозрюваному було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 ч.3 ст.369-2 КК України.

Із доданих до клопотання доказів вбачається, що є всі підстави вважати що повідомлення про підозру є обґрунтованим, тому що достатньо підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: витягом з ЄРДР, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , від 22.06.2024, протоколом огляду від 22.06.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 08.08.2024, протоколом огляду грошових коштів від 08.08.2024, протоколом огляду від 08.08.2024, протоколом огляду від 08.08.2024, протоколом додаткового допиту свідка від 12.08.2024, протоколами оглядів від 12.08.2024, протоколом огляду від 12.08.2024, протоколом обшуку від 12.08.2024, довідкою УВТС від 12.08.2024 б/н, довідкою УВТС від 12.08.2024 б/н, протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 26.07.2024, речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України,на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Слідчим та прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, про наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263 ч.3 ст.369-2 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину проти громадської безпеки, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до семи років, та у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до восьми років з конфіскацією майна, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість можливого покарання у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих злочинів, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Ризик, незаконно впливати на інших осіб в кримінальному провадженні підтверджується тим, що по справі ще не виконані всі необхідні слідчі дії , не встановлено коло всіх осіб , що причетні до вчинення злочинів.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний, який є військовослужбовцем залишив місце служби , що підтверджується матеріалами службової перевірки , підозрюється у вчиненні декількох злочинів, що свідчить про його схильність до вчинення злочинної діяльності.

Слідчим суддею прийнято до уваги відомості про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який є військовослужбовцем, який залишив місце служби, на своєму утриманні нікого не має, має постійне місце проживання, раніше не судимий, проживає однією сім`єю з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка відповідно до довідки КП «РТЦРЗ» є вагітною.

На підставі доводів сторін та вивчення матеріалів кримінального провадження слідчий суддя вважає доведеним, що на цій стадії досудового розслідування до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, т.щ. доведено існування ризиків жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 статтею 177 цього Кодексу.

Слідчий суддя приймає доводи сторони захисту,щодо особи підозрюваного, але ж оцінивши всі надані докази ,прийшов до висновку, що суспільний ( публічний) інтересів цій справі перевищує приватні інтереси особи.

При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує положення ч.4 ст.182 КПК України, а також відповідні висновки ЄСПЛ, надані при розгляді справи «Істоміна проти України».

Так, у рішенні від 13.01.2022 у справі «Істоміна проти України» ЄСПЛ зауважив, що відповідно до ч.4 ст.182 КПК слідчий суддя визначає розмір застави «з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього». Далі Суд зазначив, що застава має на меті не гарантування відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи в судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватися залежно від особи, про яку йдеться, з урахуванням її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. В ЄСПЛ наголосили, що суд повинен так само обережно й ретельно розглядати питання про застосування застави, як і вирішувати, чи є необхідним продовження тримання особи під вартою. Сума шкоди може бути одним з факторів, що виправдовує вищий розмір застави, але лише в поєднанні з іншими критеріями серйозністю злочину, ризику втечі та ін.

Тому, користуючись своїм правом, передбаченим ч.5 ст.182 КПК України, визначаючи підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави, з урахуванням обставин тяжкості інкримінованих злочинів, їх кількість епізодів, рівень суспільної небезпеки, та ризики, передбачені ст.177 КПК України, які суд вважає обґрунтованими та доведеними, слідчий суддя вважає за доцільне визначити підозрюваному заставу в розмірі більшому, ніж передбачено в ст.182 КПК України , виходячи із тяжкості злочинів.

На думку слідчого судді, застава саме у такому розмірі здатна забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.

У разі внесення застави, на підозрюваного слід покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

За таких обставин, клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 132, 176-178, 183, 193, 194 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 11 жовтня 2024 року включно.

Встановити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 150 (сто п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 454 200,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири двісті грн.. 00 коп.), які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ, отримувач коштів: ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, банк отримувача: Держказначейська служба України м. Київ, рахунок отримувача: UA0017442, призначення платежу: застава, № ухвали суду, П.І.Б. платника застави, , Код банку отримувача (МФО) 820172.

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити підозрюваного з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд.

З моменту звільнення підозрюваного з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави згідно ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

- без поважних не відлучатись з місця постійного проживання/перебування та повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проживання/перебування;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, яким здійснюється досудове розслідування, прокурора або суду.

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на підозрюваного строком на 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді діє до 11 жовтня 2024 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1