Справа № 682/1592/22
Провадження № 1-в/682/76/2024
У Х В А Л А

22 жовтня 2024 року

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника Шепетівського РВ №1 філії державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Славута клопотання провідного інспектора Шепетівського РВ №1 районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у Хмельницькій області ОСОБА_4 про приведення вироку Славутського міськрайонного суду від 02.12.2022 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року щодо засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Славути Хмельницької області, громадянина України, українця, з повною середньою освітою, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей та осіб похилого віку, не працюючого, проживає на території міста Славути без реєстрації, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

До Славутського міськрайонного суду Хмельницької області надійшло клопотання провідного спеціаліста Шепетівського РВ №1 РВФ ДУ "Центр пробації" у Хмельницькій області ОСОБА_4 про приведення вироку Славутського міськрайонного суду від 02.12.2022 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» щодо засудженого ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 02.12.2022 року був засуджений вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

Так, відповідно до резолютивної частини вказаного вироку суду затверджено укладену 02 грудня 2022 року між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_5 угоду про визнання винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України. ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановлено йому іспитовий строк тривалістю 2 роки з покладенням на нього обов`язків передбачених п.п. 1- 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до мотивувальної частини вироку Славутського міськрайонного суду від 02.12.2022 року ОСОБА_5 01.08.2022 року таємно викрав чуже майно вартістю 1025 грн., однак, не зумів довести свій злочинний намір до кінця, оскільки був затриманий, та підлягає кримінальній відповідальності за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України (незпкінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений повторно та в умовах воєнного стану).

09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі викладеного ініціатор клопотання просить суд привести вказаний вирок у відповідність до Закону № 3886-ІХ.

Представник Шепетівського РВ №1 РВФ ДУ "Центр пробації" у Хмельницькій області та засуджений клопотання підтримали та просили його задоволити.

Прокурор в судовому засіданні щодо задоволення клопотання не заперечував.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання суд дійшов висновків про його задоволення з огляду на таке.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, що на момент вчинення правопорушення становило 2481 грн.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Славутського міськрайонного суду від 02.12.2022 року ОСОБА_5 було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України, де останній своїми протиправними діями 01.08.2022 рокузавдав матеріальну шкоду потерпілому на суму1025 грн., що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2481 грн.).

Кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 за вироком Славутського міськрайонного суду від 02.12.2022 року завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки майна, тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність привести вищевказаний вирок у відповідність до вимог вказаного Закону, звільнивши засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання на підставі ч.2 ст. 74 КК України.

За таких обставин клопотання є таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України № 3886-ІХ, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання задоволити.

Засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання, призначеного вироком Славутського міськрайонного суду від 02.12.2022 року за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 75 КК України, у виді 5 років позбавлення волі, - у зв`язку із усуненням караності вчинених ним діянь, відповідно положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Славутський міськрайонний суд Хмельницької області.

Суддя ОСОБА_1