КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/6441/2024 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

адвоката: ОСОБА_6

власника майна: ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 липня 2024 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0002305 від 14 грудня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 липня 2024 року клопотання прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 - задоволено.

Накладено арешт на мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone 15 Pro» імеі 1 НОМЕР_1 , імеі 2 НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «Sigma» iмei 1 НОМЕР_3 , імеі 2 НОМЕР_4 , жорсткий диск марки «Seagate» моделі «Barracuda» із серійним номером НОМЕР_5 , які на праві власності належить ОСОБА_9 , заборонивши володіти, користуватися та розпоряджатися вказаним майном у будь-який спосіб.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, адвокат ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження; ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone 15 Pro» імеі 1 НОМЕР_1 , імеі 2 НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «Sigma» iмei 1 НОМЕР_3 , імеі 2 НОМЕР_4 , жорсткий диск марки «Seagate» моделі «Barracuda» із серійним номером 2F110A-300 скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання прокурора про арешт вказаного майна.

Уважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали слідчий суддя допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства.

У мотивування апеляційної скарги зазначає, що з ухвали слідчого судді від 04 липня 2024 року №757/30009/24-к про дозвіл на проведення обшуку вбачається, що органу досудового розслідування було надано дозвіл на вилучення комп`ютерної техніки (системних блоків, ноутбуків, мобільних телефонів, комп`ютерів, планшетів та ін.); жорстких дисків, оптичних носіїв DVD-R, CD-R, флеш носіїв лише шляхом зняття інформації.

Вказує, що з протоколу обшуку від 25 липня 2024 року вбачається, що власником мобільних телефонів та жорстких дисків доступ до їх змісту не обмежувався, оскільки у вказаних протоколах обшуку містяться паролі доступу до них, у зв`язку з чим уважає, що жодних законних підстав для фізичного вилучення мобільних телефонів та жорсткого диску у їх власника станом на момент проведення обшуку не існувало і на даний час не існує.

Зауважує, що вказані речі є власністю ОСОБА_7 та не стосуються будь-яких кримінальних проваджень, не містять на собі слідів злочину, не є знаряддям злочину та не отримані злочинним шляхом.

Як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження посилається на те, що копія оскаржуваної ухвали була отримана апелянтом у суді 16 вересня 2024 року, що підтверджується відповідною розпискою.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення власника майна ОСОБА_7 та його адвоката ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно статей 7, 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02 червня 2016 року кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до вимог пункту 3 частини другої статті 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 частини третьої статті 395 КПК України якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

За змістом частини першої статті 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна розглянуто у відсутності власника майна та/або його представника.

Згідно матеріалів справи копія оскаржуваної ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 липня 2024 року ОСОБА_9 та/або його захиснику не направлялась та, як зазначає представник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, ознайомитися з матеріалами справи адвокат зміг лише 16 вересня 2024 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 67).

З апеляційною скаргою адвокат ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_10 звернувся 20 вересня 2024 року.

З урахуванням наведеного, строк на апеляційне оскарження апелянтом не пропущено, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Як убачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002305 від 14 грудня 2023 року за ознаками злочину, передбаченого частиною другою статті 321-1 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено факти організації суб`єктами підприємницької діяльності протиправних схем тіньового постачання на територію України лікарських засобів іноземного виробництва без їх державної реєстрації, в тому числі й таких, що містять ознаки фальсифікованих, із метою їх подальшого збуту в аптечних закладах міста Києва.

Так, установлено, що 06 березня 2023 року до Держлікслужби надійшло звернення ОСОБА_11 щодо виявлення ним фактів торгівлі незареєстрованими російським лікарськими засобами «Мукосат» в аптечних закладах «Ел`Фарм» у м. Києві, де здійснює своє діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Державною службою з лікарських засобів та контролю за наркотиками у м. Києві неодноразово здійснено позапланові перевірки щодо аптечних закладів « Ел`Фарм », де здійснює діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , у ході яких встановлені порушення вимог законодавства щодо якості лікарських засобів, в тому числі, щодо реалізації вищевказаного препарату, а також препаратів виробництва російської федерації та республіки білорусь.

Крім того, розпорядженням Держлікслужби від 10 березня 2023 року №2195-001.1/002.0/17-23 заборонено на території України реалізація, зберігання та застосування всіх серій лікарського засобу «Мукосат», виробництва російської федерації.

За результатами проведених слідчих дій, а також виконання доручень слідчого, оперативними співробітниками ДСР НП України встановлено, що до вказаного кримінального правопорушення причетна фізична особа-підприємець ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які здійснюють протиправну діяльність у приміщенні аптеки №1 «Ел`Фарм», що за адресою: АДРЕСА_1.

25 липня 2024 року на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва у справі №757/30009/24-к проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 у приміщенні аптеки №1 «Ел`Фарм».

Під час проведення вказаної слідчої дії було тимчасово вилучено мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone 15 Pro» імеі 1 НОМЕР_1 , імеі 2 НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «Sigma» iмei 1 НОМЕР_3 , імеі 2 НОМЕР_4 , жорсткий диск марки «Seagate» моделі «Barracuda» із серійним номером НОМЕР_5 , які фактично належать ОСОБА_9 .

25 липня 2024 року на підставі постанови старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_15 зазначені мобільний телефон, ноутбук та жорсткий диск визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

26 липня 2024 року до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002305 від 14 грудня 2023 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 липня 2024 року клопотання прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 - задоволено.

Накладено арешт на мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone 15 Pro» імеі 1 НОМЕР_1 , імеі 2 НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «Sigma» iмei 1 НОМЕР_3 , імеі 2 НОМЕР_4 , жорсткий диск марки «Seagate» моделі «Barracuda» із серійним номером НОМЕР_5 , які на праві власності належить ОСОБА_9 , заборонивши володіти, користуватися та розпоряджатися вказаним майном у будь-який спосіб.

З таким висновком слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За змістом частини десятої статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положеннями частини одинадцятої статті 170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як установлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на майно, а саме: мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone 15 Pro» імеі 1 НОМЕР_1 , імеі 2 НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «Sigma» iмei 1 НОМЕР_3 , імеі 2 НОМЕР_4 , жорсткий диск марки «Seagate» моделі «Barracuda» із серійним номером НОМЕР_5 , які фактично належать ОСОБА_9 , що було вилучено 25 липня 2024 року на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва у справі №757/30009/24-к проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 у приміщенні аптеки №1 «Ел`Фарм», з тих підстав, що зазначені мобільний телефон, ноутбук та жорсткий диск визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки вказане майно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже вилучене майно відповідає критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищезазначене майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що може призвести до його пошкодження, псування, знищення чи відчуження.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою забезпечення збереження речового доказу до постановлення у кримінальному провадженні кінцевого рішення.

Таким чином, колегія суддів уважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого частиною першою статті 170 КПК України.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

З огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Посилання апелянта на те, що з ухвали слідчого судді від 04 липня 2024 року №757/30009/24-к про дозвіл на проведення обшуку вбачається, що органу досудового розслідування було надано дозвіл на вилучення комп`ютерної техніки (системних блоків, ноутбуків, мобільних телефонів, комп`ютерів, планшетів та ін.); жорстких дисків, оптичних носіїв DVD-R, CD-R, флеш носіїв лише шляхом зняття інформації, а з протоколу обшуку від 25 липня 2024 року вбачається, що власником мобільних телефонів та жорстких дисків доступ до їх змісту не обмежувався, оскільки у вказаних протоколах обшуку містяться паролі доступу до них, а тому жодних законних підстав для фізичного вилучення мобільних телефонів та жорсткого диску у їх власника станом на момент проведення обшуку не існувало і на даний час не існує, є безпідставними, оскільки встановлені слідчим та прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні містять сукупність підстав та розумних підозр уважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що вилучені документи та предмети можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а отже відповідають ознакам речових доказів, зазначеним у статті 98 КПК України, що згідно частини третьої статті 173 КПК України дає підстави для їх арешту як речових доказів з метою збереження.

Як установлено матеріалами провадження, вилучені в ході проведення обшуку документи та предмети 25 липня 2024 року визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень статей 170, 172-173 КПК України.

Ухвала слідчого судді відповідає вимогам частини п`ятої статті 173, статті 372 КПК України та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 липня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3