Провадження № 1-кс/686/5910/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали за клопотанням начальника ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» ОСОБА_2 про вирішення питання, стосовно вилучених заборонених для зберігання речей і предметів ув`язненими та засудженими,

встановив:

11.07.2024 року начальник державної установи «Хмельницький слідчий ізолятор» ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить передати в дохід держави мобільний телефон марки «Samsung», imei: НОМЕР_1 , який було виявлено і вилучено під час проведення 17.06.2024 р. вибіркового обшуку у камері №17 режимного корпусу №1 у ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор».

У клопотанні йдеться про те, що «07.06.2024, близько 09 год. 10 хв., під час проведення вибіркового обшуку камери №17 режимного корпусу №1, в місцях загального користування, а саме: в ящику з продуктами харчування, було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Samsung», imei: НОМЕР_1 , що, відповідно до пункту 5 глави 4 розділу 1 Наказу Міністерства юстиції України №1769/5 від 14.06.2019 р. «Правила внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів», заборонено для зберігання і використання ув`язненими і засудженими, які утримуються в слідчих ізоляторах. Також встановлено, що перед проведенням обшуку ув`язненим камери №17 було запропоновано добровільно видати заборонені для зберігання предмети (речі) та роз`яснено, що до таких предметів (речей) відноситься. У ході проведення службового розслідування, ув`язненим камери №17 було запропоновано надати пояснення стосовно факту вилучення мобільного телефону марки «Samsung», іmei: НОМЕР_1 , однак ув`язнені від будь-яких пояснень відмовилися. Виявлений та вилучений мобільний телефон марки «Samsung», imei: НОМЕР_1 , передано для тимчасового зберігання на склад установи, про що складено відповідний акт.»

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до положень ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.

Згідно з ч.1 ст.539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Виходячи зі змісту ч.7 ст.102 Кримінально-виконавчого кодексу України вбачається, що за клопотанням установи виконання покарання, слідчий суддя розглядає питання про конфіскацію речей та предметів, які були виявлені у засуджених та які заборонено використовувати в колоніях, або про передачу цих речей і предметів на зберігання до звільнення засудженого відповідно до положень розділу VIII Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України «Про попереднє ув`язнення», особи, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, підлягають обшуку, медичному огляду, дактилоскопуванню і фотографуванню; їх ознайомлюють з правами, обов`язками та вимогами режиму. Речі, які є при них, а також передачі і посилки, що надходять на їх ім`я, підлягають огляду, а листування - перегляду. Їм забороняється мати при собі гроші та цінні речі, а також предмети, не дозволені для зберігання в місцях попереднього ув`язнення. Вилучені у них при доставленні в місця попереднього ув`язнення гроші зараховуються на їх особові рахунки, а цінні речі і предмети здаються на зберігання; гроші та цінні речі, одержані шляхом обману під час перебування в місцях попереднього ув`язнення або джерело одержання яких не встановлено, передаються в доход держави за мотивованою постановою начальника установи для попереднього ув`язнення, санкціонованою прокурором, копія якої приєднується до особової справи особи, яка тримається під вартою. Обшук співробітника кадрового складу розвідувального органу України, взятого під варту, та огляд його речей здійснюються тільки в присутності офіційних представників цього органу.

Згідно з п.п.1, 2, 4, 5, 6 глави 6 розділу 4 «Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.06.2019 року № 1769/5, гроші, вилучені в ув`язнених або засуджених під час приймання до СІЗО, зараховуються на їх особові рахунки, а цінні речі і предмети здаються на склад для зберігання (п.1); вилучені або прийняті на зберігання від ув`язнених чи засуджених гроші, цінності, особисті речі, предмети за їх письмовою згодою (заявою) можуть бути передані (переказані) родичам або іншим особам (п.2); вилучені в ув`язнених гроші та цінні речі і предмети, отримані шляхом обману під час тримання у СІЗО або власник яких не встановлений, передаються в дохід держави згідно з постановою про передавання заборонених для зберігання речей та предметів у дохід держави (додаток 14), підписаною начальником СІЗО та санкціонованою прокурором (4); вилучення грошей, цінних речей та предметів у засуджених, щодо яких вироки набрали законної сили, проводиться відповідно до статей 59, 102 КВК (п.5); за фактом вилучення в ув`язнених чи засуджених продуктів харчування, предметів першої необхідності, інших речей та предметів, заборонених для передавання, а також для користування та зберігання при собі, за рішенням адміністрації СІЗО у десятиденний строк проводиться службове розслідування (п.6).

Аналіз наведених вище правових норм свідчить про те, що до компетенції слідчого судді віднесено здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, а також вирішення питання про конфіскацію вилучених саме у засуджених, щодо яких вироки набрали законної сили, речей та цінних предметів, які заборонено зберігати у СІЗО, або про передачу цих речей і предметів на зберігання до звільнення засудженого.

Клопотання є процесуальним документом, в якому особа звертається з офіційним проханням про проведення процесуальних дій чи прийняття процесуальних рішень.

Чинний КПК України не містить вимог щодо структури та змісту клопотання про вирішення питання, стосовно вилучених у засуджених заборонених для зберігання речей та предметів. Разом з тим, такий документ повинен відповідати загальним вимогам, які ставляться до текстів управлінських документів.

Так, відповідно до пунктів 1, 2, 4 глави 9 розділу ІІ Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1000/5 від 18.06.2015 р., текст управлінського документа повинен бути чітким, конкретним, лаконічним, інформативним та відповідати орфографічним, лексичним, морфологічним, синтаксичним, стилістичним, пунктуаційним нормам. Текст документа повинен стосуватися того питання, яке сформульоване в заголовку до тексту, чітко відображати причину й мету створення документа, розкривати суть конкретної справи, містити аргументовані докази, висновки, пропозиції. Текст, як правило, складається з вступної, мотивувальної та заключної частин. Вступна частина містить підставу, обґрунтування або мету складення документа, мотивувальна - обґрунтування позиції установи, в заключній - висновки, пропозиції, рішення, прохання. Текст документа містить інформацію, для фіксування якої його створено. Інформація в тексті документа викладається стисло, грамотно, зрозуміло та об`єктивно.

Вищенаведеним правовим нормам подане начальником ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» ОСОБА_2 клопотання не відповідає. Так, зміст прохальної частини означеного клопотання суперечить змісту мотивувальної частини цього клопотання. Зокрема, із тексту, поданого начальником ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» ОСОБА_2 , клопотання взагалі неможливо зрозуміти у який день (07.06.2024 р. чи 17.06.2024 р.) було проведено обшук, під час якого було вилучено мобільний телефон, який ОСОБА_2 просить передати в дохід держави, та кому саме цей телефон належить. При цьому слідчий суддя звертає увагу й на ту обставину, що у випадку, якщо вищезазначений мобільний телефон в дійсності був отриманий, шляхом обману, під час тримання у СІЗО або власник цього мобільного телефону не встановлений, то вказаний мобільний телефон мав би бути переданий в дохід держави згідно з постановою про передавання заборонених для зберігання речей та предметів у дохід держави, підписаною начальником СІЗО та санкціонованою прокурором. До того ж, враховуючи положення ч.7 ст.102 КПК України, на яку ОСОБА_2 посилається у своєму клопотанні, слідчий суддя наділений повноваженнями вирішувати питання про конфіскацію заборонених для зберігання речей, які належать саме засудженій особі, натомість у поданому начальником ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» ОСОБА_2 клопотанні не згадується про те, що власником чи володільцем вищеозначеного мобільного телефону є засуджена особа, відповідно, й не були зазначені анкетні дані цієї особи.

Недоліки, виявлені у клопотанні, позбавляють слідчого суддю можливості проведення розгляду цього клопотання.

Положеннями Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінально-виконавчого кодексу України не врегульовано питання повернення клопотання про вирішення питання, стосовно вилучених заборонених для зберігання речей і предметів ув`язненими та засудженими.

Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання про вирішення питання про передачу вилученого майна в дохід держави повернути особі, яка його подала, роз`яснивши, що після виправлення вказаних недоліків, за наявності правових підстав, ініціатор клопотання вправі повторно звернутися до слідчого судді з відповідним клопотанням.

Керуючись ст.ст.7, 8, 9, 539 КПК України, ч.7 ст.102 КВК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання начальника ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» ОСОБА_2 повернути особі, яка його подала.

Повернення клопотання не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя