Дата документу 19.09.2024
Справа № 334/861/20
Провадження № 1-в/334/128/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду подання провідного інспектора Дніпровського ОСОБА_3 про звільнення засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, який має повну середню освіту, не працює, на утриманні малолітніх дітей не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, засудженого вироком Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 24 листопада 2020 року за частиною першою статті 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі у розмірі 75 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 275 гривень,

від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку

встановив:

провідний інспектор Дніпровського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_3 звернулась до суду з поданням, в якому просить в якому просить звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного вироком покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Подання обґрунтовує тим, що вироком Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 24.11.2020 ОСОБА_4 був засуджений за частиною першою статті 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 75 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1275 гривень. Вирок набрав законної сили 29.12.2020 та надійшов до органу пробації 28.01.2021. 28.01.2021 органом пробації на адресу проживання засудженого направлено виклик. Засуджений самостійно до відділу пробації не з`явився, квитанцію про сплату штрафу не надав. Органом з питань пробації до Ленінського районного суду міста Запоріжжя 29.01.2021 направлено подання відповідно до вимог частини третьої статті 26 КВК України, частини п`ятої статті 53 КК України, у задоволенні якого було відмовлено, оскільки засуджений утримувався в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор». Відповідно до пункту 1 частини першої статті 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. Також вироком Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 09.11.2021 ОСОБА_4 засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці, строк відбуття покарання рахувати з 30.03.2021. Відповідно до довідки ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» ОСОБА_4 відбував призначене вказаним вироком покарання та звільнений 07.05.2024 по відбуттю строку покарання. Під час відбуття покарання штраф не сплачено через відсутність коштів на його особовому рахунку. Згідно з вироком Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 09.11.2021 ОСОБА_4 скоїв злочин 27.03.2018, тобто раніше ніж вчинив кримінальний проступок, за яким вироком Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 24.11.2020 йому призначено покарання у виді штрафу. Таким чином строк давності виконання обвинувального вироку закінчився 29.12.2022, що свідчить про недоцільність виконання даного обвинувального вироку, у зв`язку із спливом строків його виконання через втрату карального і превентивного впливу.

Представник Дніпровського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились. Подали заяви, в яких просили розглянути подання за їх відсутності.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився. Повідомлявся належним чином про час і місце розгляду подання. Причини неявки не повідомив.

Відповідно до частини п`ятої статті 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

У зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється, що передбачено частиною четвертою статті 107 КПК України.

Вивчивши подання, матеріали судового провадження та особової справи № 1/2021, оцінивши надані докази, суд дійшов наступних висновків.

Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2020 року у кримінальному провадженні № 1-кп/334/56/21 (справа № 334/861/20) ОСОБА_4 був засуджений за частиною першою статті 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 75 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 275 гривень.

29.12.2020 вирок набрав законної сили, був направлений для виконання органу з питань пробації та отриманий ним 28.01.2021, у зв`зку з чим була заведена особова справа № 1/2021.

Засуджений самостійно до органу з питань пробації не з`явився, штраф не сплатив.

Вироком Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 09 листопада 2021 року у кримінальному провадженні № 1-кп/335/156/2021 (справа № 335/4472/19) ОСОБА_4 був засуджений частиною другою статті 15 частиною другою статті 185, частинами другою та третьою статті 185, частиною другою статті 186, частиною першою статті 311, статтями 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки два місяці. 07.05.2024 звільнений з Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» по відбуттю покарання.

08.05.2024 органом з питань пробації засудженому направлений виклик, який не був отриманий останнім.

Ухвалами Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 04.03.2021 у кримінальному провадженні № 1-в/334/56/21 (справа № 334/861/20) та від 07.08.2024 у кримінальному провадженні № 1-в/334/74/24 (справа № 334/861/20) відмовлено у задоволенні подання представників Дніпровського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області про вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі засудженому ОСОБА_4 .

Пунктом 1 частини першої статті 80 КК України передбачено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно з частиною третьою статті 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Відповідно до частини четвертої статті 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже стаття 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення статті 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

У справі «Грабчук проти України» Європейський Суд з прав людини зазначає, що презумпція невинуватості порушена, якщо посадова особа висловлює думку про винність особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, коли цього не було доведено відповідно до закону.

Момент, з якого особа вважається винуватою, є саме той час, коли вина особи доведена в законному порядку, тому альтернативна процедура встановлення винуватості особи є неприпустимою.

Відповідно до вироку Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 09 листопада 2021 року у кримінальному провадженні № 1-кп/335/156/2021 (справа № 335/4472/19) останній злочин, передбачений частиною другою статті 185 КК України ОСОБА_4 вчинив 24 березня 2020 року - до ухвалення вироку Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 24 листопада 2020 року.

В матеріалах кримінального провадження відсутні дані про ухилення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного вироком або про вчинення ним нового злочину, а відтак, відсутні підстави для зупинення або переривання перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування частини третьої або частини четвертої статті 80 КК України. При цьому висновки суду з цього приводу не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином перебіг строку виконання вироку Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 24 листопада 2020 року закінчився 29 грудня 2022 року.

Відповідно до приписів статті 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання відповідно до положень статті 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: (1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; (2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; (3) не вчинення нею нового злочину.

Враховуючи те, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку, факт ухилення засудженого від відбування покарання не встановлений вироком суду, засуджений не вчинив нового злочину, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі пункту 1 частини першої статті 80 КК України.

Керуючись статтею 80 КК України, статтями 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

постановив:

подання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від призначеного вироком Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 24 листопада 2020 року покарання за частиною першою статті 309 КК України у виді штрафу у розмірі 75 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 275 (одна тисяча двісті сімдесят п`ять) гривень, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд міста Запоріжжя.

Суддя ОСОБА_1