ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 364/1215/17 Номер провадження 11-кп/814/970/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 /в режимі відеоконференції/

захисника ОСОБА_8

представника колонії ОСОБА_9 /в режимі відеоконференції/

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2023 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Городище-Пустоварівське Володарського району Київської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта професійно-технічна, раніше не судимого,

- відмовлено в задоволенні подання Державної установи «Машівська виправна колонія (№ 9)» про умовно-дострокове звільнення.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Відмовляючи в задоволенні клопотання районний суд зазначив, що ОСОБА_7 в повній мірі не довів своє виправлення, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення є передчасним.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погоджуючись з рішенням суду засудженим подана апеляційна скарга в якій він ставить питання про скасування ухвали суду з винесенням нової ухвали, якою задовольнити подання щодо умовно дострокового звільнення від відбування основного покарання ОСОБА_7 .

Апелянт зазначає, що відмовляючи в задоволенні подання про УДО, районний суд не звернув увагу на те, що засуджений ОСОБА_7 за місцем відбування покарання, а саме в Державній установі

Позиція учасників.

Засуджений та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Представник виправної колонії не заперечував проти задоволення апеляційної скарги

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цих вимог місцевим судом дотримано.

За ч.ч.1-2 ст.81 КК України до засудженого, що відбуває покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У п.п.1, 2, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" визначено, що умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

За змістом ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються у його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого у соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Окрім того, відповідно до ст.9 КВК України добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що вироком Володарського районного суду Київської області від 16.11.2018р. засуджений за ч.2 ст.286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

Як убачається з приєднаних до справи матеріалів та матеріалів особової справи засудженого, ОСОБА_7 відбуває покарання у виді позбавлення волі з 18 березня 2021 року, кінцевий строк 18 березня 2026 року, прибув до Машівської ВК (№9) 17.05.2021р.

Згідно характеристики засудженого, за період відбування покарання в місцях позбавлення волі стягнень він не мав, двічі був заохочений, шляхом оголошення подяки, за сумлінну поведінку та ставлення до праці 01.02. та 03.08.2023р., в установі не працевлаштований, у зв`язку з відсутністю робочих місць, не конфліктний, підтримує зв`язки з особами позитивної спрямованості, не допускає порушення режиму відбування покарання, дотримується правомірних відносин та ввічливого ставлення з персоналом, вину в скоєному злочині визнає, покарання вважає справедливим, має низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ймовірної небезпеки для суспільства (а.с.2-4).

За висновком щодо ступеня виправлення засудженого він довів своє виправлення та має бути представлений до умовно-дострокового звільнення (а.с.5-7).

22.09.2023р. комісія установи прийняла рішення № 24 про подання матеріалів до суду відносно засудженого, як такому, що відбув строку покарання та довів своє виправлення, із залишенням додаткового покарання (а.с.8).

З вироку Володарського районного суду Київської області від 16.11.2018р. вбачається, що засуджений вчинив злочин 26.05.2013р. в тверезому стані та внаслідок його дій одна людина загинула. Свою провину не визнавав, за результатами розгляду справи з нього на користь потерпілої стягнута шкода в загальному розмірі 134 310, 00 грн (а.о.с.14-60).

Як видно з витягу із протоколу засідання комісії установи № 31 від 21.11.2022р. засудженому було відмовлено в поданні матеріалів до суду на заміну покарання, як такому, що не став на шлях виправлення (а.о.с.32), а відповідно до характеристики від 21.11.2022р. засуджений не працевлаштований, виконує роботи по благоустрою, але під контролем адміністрації (а.о.с.26).

03.07.2023р. засуджений звернувся до установи з заявою про бажання працювати із врахуванням спеціальності та стану здоров`я (а.о.с.42).

За довідками бухгалтерії засуджений в установі не працевлаштований, виконавчі листи не надходили (а.о.с.62-63).

Мотивуючи прийняте рішення, суд, зокрема, зазначив, що засуджений відбуває покарання з 18 березня 2021 року, водночас почав отримувати заохочення лише з 01.02.2023р., тобто маже через 1 рік та 10 місяців перебування в місцях позбавлення волі, а тому процес позитивних змін до дня звернення до суду з поданням становить лише 9 місяців.

Через відсутність послідовного й необхідного процесу виправлення засудженого, комісією установи від 21.11.2022р., тобто менше ніж 1 рік тому, було відмовлено в поданні матеріалів про застосування щодо останнього заміни покарання більш м`яким, а згідно доданої характеристики засуджений офіційно не працевлаштований, виконує роботи по благоустрою, але під контролем адміністрації, тоді як, з доданої суду характеристики вбачається, що вона взагалі не містить відомостей про виконання засудженим робіт по благоустрою.

Крім цього, як свідчать матеріали справи, з часу вчинення злочину до виконання вироку пройшло майже вісім років, протягом яких засуджений перебував на волі, але жодної дії на відшкодування, хоча б частково, шкоди для полегшення страждань потерпілої не вчинив.

Таким чином, із аналізу наведених вище даних і обставин у їх сукупності, вбачається, що в ставленні до праці засудженого спостерігаються позитивні тенденції, однак вона не характеризувалась своєю сумлінністю протягом усього строку відбування покарання, що не свідчить про систематичне здійснення процесу виправлення.

Хоча засуджений за час відбування покарання був двічі заохочений за сумлінну поведінку та ставлення до праці, але ці заохочення мали місце лише за дев`ять місяців до настання пільги, тоді як до цього 1 рік і 10 місяців сумлінного ставлення до праці не відбувалося, і хоча в Машівській ВК (№9) відсутні офіційні робочі місця, але матеріали справи, зокрема і характеристика засудженого, свідчить, що він до 2023 році хоча і виконував роботи по благоустрою, але під контролем адміністрації, заяву про залучення до праці написав лише в липні 2023 року тобто безпосередньо перед настанням пільги, протягом восьми років перебування на волі після вчинення злочину не вжив жодного заходу для полегшення страждань потерпілої, шляхом сплати, хоча б частини, коштів а відтак дійшов висновку, що подання є необґрунтованим.

З таким висновком погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

На думку апеляційного суду, є відсутніми підстави для висновку про досягнення ОСОБА_7 необхідного ступеню виправлення, що підтверджувало би доцільність звільнення його умовно-достроково від відбування покарання.

Так, необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, яка полягає в тому, що засуджений виправився і в подальшому немає необхідності у відбуванні ним покарання.

У даному випадку, хоча відбутий ОСОБА_7 строк покарання і узгоджується з вимогами КК України, проте наразі застосування положень ст.81 КК України щодо засудженого є передчасним і невиправданим з точки зору дотримання вимог загальної та особливої превенції. Матеріали судового провадження, особової справи не підтверджують те, що мета покарання, яка насамперед полягає у виправленні засудженого, а також запобіганні вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, наразі досягнута, тобто у більш короткий строк, ніж встановлено вироком суду.

Посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці досяг необхідного ступеня виправлення та заслуговує на застосування до нього норм ст. 81 КК України, за таких умов, не відповідають дослідженим матеріалам провадження.

Поведінка ОСОБА_7 під час відбування покарання відповідає нормальній поведінці свідомого засудженого, однак, сама по собі, не може бути підставою для застосування щодо нього пільги у виді умовно-дострокового звільнення.

Тому, з огляду на викладене вище, доводи захисника засудженого щодо необґрунтованості судового рішення, є безпідставними.

За таких обставин, місцевий суд, дослідивши обставини провадження, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376,405,407,419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2023 року, щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3