Справа №585/2395/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/957/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16.01.2024, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ромни, Сумської області, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу

- 12.05.2021 вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області за ч.2 ст.190 ч. ст. 71 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в якій він просив вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16.01.2024, скасувати та ухвалити новий вирок яким просив призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, ближче до мінімального визначеного в санкції частини вказаної статті.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст.71 КК України до призначеного ОСОБА_8 покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно, за сукупністю вироків, призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 , за цим вироком, визначено рахувати з 14.06.2023.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 566,34 грн процесуальних витрат.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначав, що суд першої інстанції безпідставно поклав в онову обвинувального вироку пояснення потерпілої ОСОБА_9 , надані нею слідчому, а не ті що суд безпосередньо сприймав у судовому засіданні, що суперечить ч. 4 ст. 95 КПК України.

Також, на переконання сторони захисту, суд першої інстанції не правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України, не врахувавши того, що телефон обвинуваченим був знайдений поблизу магазину де працювала потерпіла і йому не було відомо особу власника знайденого майна. Крім цього, ОСОБА_8 виконав свій обов`язок передбачений ч. 3 ст. 337 КПК України, що підтверджується заявою потерпілої і що може бути пом`якшуючою для нього покарання обставиною.

Щодо призначеного обвинуваченому покарання, то тут сторона захисту звертала увагу на те, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував обставини, які пом`якшують покарання для ОСОБА_8 .

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції 27.06.2022 о 12.30 год ОСОБА_10 , перебував на центральному ринку по вул. Руденка в м. Ромни, перебуваючи в кіоску де здійснювалась торгівля продуктами харчування, умисно, таємно маючи не зняту та непогашену судимість за корисливий злочин, скориставшись відсутністю уваги продавця та сторонніх осіб, викрав мобільний телефон марки «HUAWEI», моделі «Y5», чорного кольору, imeil: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_3 , котрий знаходився в захисному чохлі коричневого кольору у вигляді книжечки, який лежав на столі кіоску та вийшов з торгівельного кіоску, тим самим залишивши місце вчинення злочину. В подальшому здавши телефон у ломбард, спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальних збитків на суму 1 433,00 грн.

До початку апеляційного розгляду справи захисник ОСОБА_7 заявив клопотання про закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з декриміналізацією, відповідно до ЗУ № 3886-ІХ.

Тому заслухавши думку захисника ОСОБА_7 і обвинуваченого ОСОБА_8 , які клопотання захисника підтримали, просили задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , яка також не заперечувала проти заявленого клопотання, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши клопотання захисника, колегія суддів дійшла такого висновку.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 405 КПК України, після виконання дій, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу, і вирішення клопотань суддя-доповідач у необхідному обсязі доповідає зміст оскаржуваного судового рішення, доводи учасників судового провадження, викладені в апеляційних скаргах та запереченнях, і з`ясовує, чи підтримують свої апеляційні скарги особи, які їх подали.

Як слідує з матеріалів справи вирок суду першої інстанції був оскаржений лише захисником ОСОБА_7 , однак до початку апеляційного розгляду справи він заявив клопотання про скасування вироку суду та закриття кримінального провадження, яке, як слідує вище, учасники справи підтримали і не наполягали на розгляді поданої останнім апеляційної скарги по суті заявлених в ній вимог.

Тому, з урахуванням таких обставин справи, колегія суддів не вдаючись в оцінку апеляційної скарги, вирішує заявлене захисником клопотання та зазначає наступне.

Так, 09.08.2024 набув чинності Закон України 18.07.2024 року N 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону N 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону N 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн. крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п. п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_8 вчинив 27.06.2022.

Станом на 01.01.2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн., 50 відсотків від його розміру становили 1240,50 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону N 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2481 грн.

Як вбачається з досліджених матеріалів кримінального провадження, діями ОСОБА_8 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_9 в розмірі 1433 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_8 майна становила 1433 грн., тобто меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2481 грн., апеляційний суд вважає, що з огляду на передбачений статтею 58 Конституції України і статтею 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та з урахуванням вищенаведеного, вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України, а саме у даному випадку ч. 4 ст. 185 КК України.

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

За змістом ч. 3 ст. 479-1 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Беручи до уваги те, що відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ сума викраденого, з якої настає кримінальна відповідальність за злочини щодо права власності - збільшилася, апеляційний суд вважає, що у даному випадку наявні правові підстави для закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, чим не погіршується становище обвинуваченого, і щодо такого закриття не заперечують сторони кримінального провадження, у тому числі обвинувачений, захисник якого подав апеляційну скаргу, а також який і заявив відповідне клопотання про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 у зв`язку з декриміналізацією.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, закриттю на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Долю апеляційної скарги колегія суддів не вирішує, оскільки до апеляцйного розгляду справи суд апеляційної інстанції не дійшов з огляду на заявлене самим апелянтом клоптання, яке було задовлено з вказаних вище підстав.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання захисника ОСОБА_7 , задовольнити.

Вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16.01.2024, яким ОСОБА_8 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, скасувати.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, закрити, на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з декриміналізацією відповідно до Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_8 , який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4