У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 вересня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

-підозрюваного за ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 вересня 2024 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07 листопада 2024 року включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Підозрюваний ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт вважає, що йому та його захиснику не надані докази його вини.

Вважає, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, є недоведеними.

Просить врахувати, що в нього є неповнолітні діти, він офіційно працевлаштований та син потребує постійного огляду у медичних закладах.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Слідчим відділом УСБУ в Миколаївській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000107 від 29.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

10.09.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Задовольняючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованою та підтверджується долученими до клопотання матеріалами, а саме: протоколом обшуку від 09.09.2024 за адресою: АДРЕСА_1 ; протоколом про результати зняття інформації з електронних інформаційних систем від 01.09.2024; відповіддю на запит щодо місця розташування військових на території м.Миколаєва, та іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя, врахувавши обставини злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , дані про його особу, який є працездатною особою, а також вік та стан здоров`я підозрюваного, які не є перешкодою для утримання його в умовах слідчого ізолятору, дійшов висновку, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливості підозрюваним переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити вчиняти кримінальне правопорушення або вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення. Слідчий суддя застосував запобіжний захід щодо ОСОБА_7 без визначення розміру застави, з урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України.

Позиції учасників судового провадження.

Підозрюваний ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Пунктом «с» частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність.

Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Зокрема, у п. 126 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кавала проти Туреччини" (заява №28749/18), Суд зазначив, що особа може бути затримана відповідно до п. 1 (с) ст. 5 Конвенції лише в рамках кримінального провадження з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення. Для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог закону, а висновки слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному є правильними та такими, що узгоджуються з позицією, висловленою ЄСПЛ у вищезазначених рішеннях.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, на даному етапі досудового розслідування підтверджується долученими до клопотання матеріалами, на які послався слідчий суддя в обґрунтування оскаржуваного рішення.

Під час апеляційного розгляду знайшла своє підтвердження та обставина, що заявлені ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, мають місце.

У клопотанні слідчий зазначив, як ризики задля запобігання яких необхідне застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою те, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити вчиняти кримінальне правопорушення або вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення.

Колегія суддів погоджується з обґрунтуванням, наведеним слідчим суддею, щодо наявності цих ризиків, оскільки слідчий суддя навів з цього приводу достатньо мотивів.

Слідчий суддя дійшов правильного висновку, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки в разі доведеності його вини судом можливе призначення покарання за ч. 3 ст. 114-2 КК України у виді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років.

Окрім того, ОСОБА_7 може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, оскільки на даний час не проведено в повному обсязі всіх необхідних і можливих слідчих дій та не встановлено повне коло осіб, з якими ОСОБА_7 міг діяти. Тому є достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, направлені на знищення відомостей доказового характеру про вчинення ним кримінального правопорушення.

Також є обґрунтованим ризик можливого продовження вчинення підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення або вчинення іншого аналогічного кримінального правопорушення, оскільки, через свої стійкі зв`язки з представниками рф, перебуваючи на волі, в умовах збройної агресії проти України та ведення бойових дій, може продовжувати умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору, шляхом надання інформації про Збройні Сили України.

Враховуючи вагомість наявних доказів про можливе вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим, дані про особу ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчий суддя прийняв рішення з урахуванням вимог п. 6 ст. 176 КПК України, згідно яким під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч.1 цієї статті, тобто тримання під вартою.

Жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам.

Слідчий суддя з урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України застосував запобіжний захід щодо ОСОБА_7 без визначення розміру застави.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Посилання підозрюваного на те, що в нього є неповнолітні діти, офіційно працевлаштований та син потребує постійного огляду у медичних закладах, не є достатньою підставою для обрання підозрюваному іншого більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на наведене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 вересня 2024 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3