справа № 492/995/24
УХВАЛА

Іменем України

23 липня 2024 року м.Арциз

Слідчий суддя Арцизького районного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника сектору дізнання ВП № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 про проведення обшуку, -

встановив:

Як вбачається з клопотання 22 липня 2024 року до ВП № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_5 про те, що в селі Надеждівка Болградського району Одеської області на території домоволодіння незаконно зберігаються наркотичні речовини.

22 липня 2024 року відомості за даним фактом зареєстровані до ЖЄО за №2469 від 22 липня 2024 року та 23 липня 2024 року сектором дізнання ВП №1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області відомості за даним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000081 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання дізнавача про проведення обшуку, перевіривши копії матеріалів кримінального провадження, дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з статтею 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Відповідно до пункту 6 частини 3 статті 234 КПК України клопотання повинно містити відомості про особу, якій належить житло чи інше володіння та особо у фактичному володінні якої воно знаходитися.

Судом встановлено, що дізнавачем у клопотанні не зазначено відомостей про особу у фактичному володінні якої житло знаходитися. До клопотання надано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та довідка Надеждівського старостинського округу Арцизької міської ради Одеської області, відповідно до яких відомості про право власності відсутні. При цьому, дізнавачем не було перевірено, чи зареєстровано у буд. АДРЕСА_1 інші особи, окрім ОСОБА_6 .

Відповідно до пункту 7 частини 3 статті 234 КПК України клопотання повинно містити індивідуальні або родові ознаки речей, документів, іншого майна або осіб, яких планується відшукати, а також їхній зв`язок із вчиненим кримінальним правопорушенням.

Дізнавачем у клопотанні не зазначено жодних індивідуальних або родових ознак речей які планується відшукати, а також їхній зв`язок із вчиненим кримінальним правопорушенням.

Також, вирішуючи дане клопотання про надання дозволу на проведення обшуку, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, визнаючи порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та констатуючи незаконність обшуку у справі «Ернст та інші проти Бельгії», Європейський суд зазначив, що ордер на проведення обшуку не містив жодної інформації про конкретні цілі та підстави для проведення обшуку, характер розслідування, точні місця проведення обшуків та про предмети, що підлягали вилученню. Таким чином, слідчі наділялися широкими повноваженнями.

Щодо надання можливості залучення до проведення обшуку оперативного підрозділу Болградського РВП ГУНП в Одеській області, слід зазначити, що в рішенні Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 663/820/15-к від 06 грудня 2021 року зазначено наступне:

«Пункт 3 частини 2 статті 40-1 КПК України закріплює норму, яка наділяє дізнавача повноваженнями доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій у випадках, установлених цим Кодексом, відповідним оперативним підрозділам.

В багатьох статтях чинного КПК України, зокрема тих, які регламентують проведення слідчих (розшукових) дій, законодавець справді не зазначає поряд із слідчим, прокурором ні дізнавача, ні детектива, ні оперативний підрозділ. Такий підхід, дійсно можна пояснити міркуваннями необхідності уникнення переобтяження тексту КПК України. Однак, висновок про те, що жодна слідча (розшукова) дія не може бути проведена оперативним підрозділом чи його співробітником, оскільки він не згаданий у статті 223 КПК України чи статті, яка регламентує порядок проведення конкретної слідчої дії, є помилковим. Крім того, судова практика також ніколи не тлумачила відсутність згадки у статті 223 КПК України оперативного підрозділу чи його співробітника як заборону діяти йому на підставі доручення слідчого або прокурора.

Проте, вищезазначене не стосується положень частини 1 статті 236 КПК України. Адже, в жодній іншій статті КПК України, яка стосується порядку проведення слідчих (розшукових) дій, аналогічної норми немає.

Таким чином, загальні положення статті 223 КПК України не вказують на можливість передоручення виконання ухвали слідчого судді. Стаття 235 КПК України взагалі позбавляє слідчого суддю можливості дати доручення оперативному підрозділу чи його співробітнику на виконання ухвали про обшук. Спеціальна норма статті 236 КПК України чітко визначає суб`єктів виконання ухвали, де не вказані співробітники оперативних підрозділів.

Інша нормативна регламентація характерна для негласних слідчих (розшукових) дій. Частина 6 статті 246 КПК України прямо передбачає, що проводити негласні слідчі (розшукові) дії має право слідчий, який здійснює досудове розслідування кримінального правопорушення, або за його дорученням - уповноважені оперативні підрозділи Національної поліції, органів безпеки, Національного антикорупційного бюро України, органів Державного бюро розслідувань, органів Бюро економічної безпеки України, органів, установ виконання покарань та слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, органів Державної прикордонної служби України. За рішенням слідчого чи прокурора до проведення негласних слідчих (розшукових) дій можуть залучатися також інші особи. Вказана норма обумовлена тим, що для проведення більшості негласних слідчих (розшукових) дій слідчий, дізнавач, прокурор не може провести їх без спеціальних ресурсів та вмінь співробітників оперативних підрозділів.

Вказане свідчить про те, що законодавець виходив з того, що саме негласні слідчі (розшукові) дії за ухвалою слідчого судді можуть проводитися оперативними підрозділами. Більше того, в силу потреби захистити відомості про факт проведення негласної слідчої (розшукової) дії, у клопотанні слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді не зазначається уповноважений оперативний підрозділ, який має виконувати негласну слідчу (розшукову) дію (п. 2.2. Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні, затвердженої наказом № 114/1042/516/1199/936/1687/5 від 16.11.2012).

Крім того, щодо посилання начальника сектору дізнання ВП № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 на частину 1 статті 40-1 КПК України, як на підставу яка дає право звернутися до слідчого судді з клопотанням щодо проведення обшуку, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Згідно з частиною 2 статті 40-1 КПК України дізнавач уповноважений:

1) починати дізнання за наявності підстав, передбачених цим Кодексом;

2) проводити огляд місця події, обшук затриманої особи, опитувати осіб, вилучати знаряддя і засоби вчинення правопорушення, речі і документи, що є безпосереднім предметом кримінального проступку або виявлені під час затримання, а також проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, установлених цим Кодексом;

3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій у випадках, установлених цим Кодексом, відповідним оперативним підрозділам;

4) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій;

5) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру у вчиненні кримінального проступку;

6) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження;

7) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу;

8) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до частини 3 статті 233 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з частиною 3 статті 234 КПК України у разі необхідності провести обшук слідчий за погодженням з прокурором або прокурор звертається до слідчого судді з відповідним клопотанням.

Відповідно до частини 1 статті 235 КПК України ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи з підстав, зазначених у клопотанні прокурора, слідчого, надає право проникнути до житла чи іншого володіння особи лише один раз.

Згідно з частиною 1 статті 236 КПК України ухвала про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи може бути виконана слідчим чи прокурором.

Кримінальним процесуальним законом здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні віднесено до повноважень слідчого судді, який є суддею суду першої інстанції, а у випадку, передбаченому статтею 247 КПК України, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.

Порядок проведення обшуку детально регламентований кримінальним процесуальним законом. Так, відповідно до статей 234, 235 КПК України обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду. Ухвала слідчого судді має містити відомості про строк дії ухвали; прокурора, слідчого, який подав клопотання про обшук; положення закону, на підставі якого постановляється ухвала; житло чи інше володіння особи або частину житла чи іншого володіння особи, які мають бути піддані обшуку; особу, якій належить житло чи інше володіння, та особу, у фактичному володінні якої воно знаходиться; речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук.

Попри загальну норму про те, що дізнавач уповноважений звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій (пункт 4 частини 2 статті 40-1 КПК України), частиною 1 статті 234 КПК України визначено, що у разі необхідності провести обшук слідчий за погодженням з прокурором або прокурор звертається до слідчого судді з відповідним клопотанням, крім того у частині 1 статті 236 КПК України закріплена норма, що ухвала про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи може бути виконана слідчим чи прокурором, інших винятків не передбачено.

Виняток, коли дізнавач може звернутися до слідчого судді з клопотанням про проведення обшуку передбачено лише частиною 3 статті 233 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги положення статей 40-1, 233, 234, 235, 236 КПК України, з урахуванням висновків Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 663/820/15-к від 06 грудня 2021 року (Системне тлумачення процесуальних норм, передбачених пунктом 3 частини 2 статті 40, статті 236 КПК України дає підстави для висновку про те, що виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи покладається на слідчого чи прокурора і не може бути доручене відповідним оперативним підрозділам) дозволяє зробити висновок про те, що звертатися до слідчого судді з клопотанням про проведення ошуку в порядку статті 234 КПК України може лише слідчий за погодженням з прокурором або прокурор.

Крім того, виконання ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи покладається особисто на слідчого чи прокурора і не може бути доручене відповідним оперативним підрозділам.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання дізнавача про надання дозволу на проведення обшук необхідно відмовити, оскільки клопотання не відповідає вимогам статті 234 КПК України, подане особою, яка не має права звертатися до слідчого судді з відповідним клопотанням.

Керуючись статтями 234-235, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

У задоволенні клопотання начальника сектору дізнання ВП № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 про проведення обшуку про проведення обшуку - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя

Арцизького районного суду ОСОБА_1