490/680/23 27.09.2024
н/п 1-кп/490/371/2024
Центральний районний суд міста Миколаєва
Справа № 490/680/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000010 та №0001044 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Спорноє, Ягіднинського району, Магаданської області, Російської Федерації, громадянин України, із середньою спеціальною освітою, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 29.01.2021 з призначенням покарання 100 годин громадських робіт, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України,

про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

У провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження №0000010 та №0001044 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Під час судового розгляду захисник обвинуваченого звернувся із клопотанням про закриття кримінального провадження в порядку п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку декриміналізацією діянь по викраденню у 2023 році майна на суму до 2684 грн.

Обвинувачений підтримав заявлене захисником клопотання, зазначив, що йому зрозуміло суть обвинувачення та не заперечував проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, відмовився від продовження судового розгляду.

Прокурор не заперечував проти задоволення зазначеного клопотання.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не прибула, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов до таких висновків.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні 28.07.2023 близько 21:00 крадіжки мобільного телефону марки «Meizu M3 Note», моделі «L681H», IМЕI1: НОМЕР_1 ; IМЕI2: НОМЕР_2 , вартістю 2 164,75 грн., належного ОСОБА_6 .

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з ч. 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, 09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції та визначено граничну вартість викраденого чужого майна, яка може підпадати під кваліфікацію дій особи за відповідною частиною статті 51 КУпАП, а саме: до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що, на момент вчинення кримінального правопорушення, станом на 28.07.2023, становило 2684 грн. (виходячи з розміру соціальної пільги), є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 КУпАП.

Ураховуючи викладене вище, оскільки вартість викраденого майна є нижчою від двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, підстав для притягнення до кримінальної відповідальності немає.

Ураховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України в частині обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки судом встановлено наявність згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження щодо нього за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, вартість якого на момент вчинення кримінального правопорушення становила менше двох розмірів встановленого неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речові докази, а саме: мобільний телефон марки «Meizu M3 Note», моделі «L681H», IМЕI1: НОМЕР_1 ; IМЕI2: НОМЕР_2 , переданий на зберігання ОСОБА_6 , залишити володільцю - потерпілій ОСОБА_6 .

Процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 1912,00 грн. (висновок судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/115-24/11069-ТВ від 14.08.2023) віднести на рахунок держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 284, 479-2 КПК України, суд

постановив:

- кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння;

- відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речові докази, а саме: мобільний телефон марки «Meizu M3 Note», моделі «L681H», IМЕI1: НОМЕР_1 ; IМЕI2: НОМЕР_2 , переданий на зберігання ОСОБА_6 , залишити володільцю - потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 1912,00 грн. (тисяча дев`ятсот дванадцять грн. 00 коп.) віднести на рахунок держави.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1