Провадження №1-кп/761/1675/2024
В И Р О К

іменем України

09 травня 2024 року місто Київ

Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , в приміщенні суду під час відкритого судового розгляду кримінального провадження № 0003642 від 12.10.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Тур`ї Ремети Перечинського р-ну Закарпатської обл., громадянина України, неодруженого, з базовою середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, без місця реєстрації, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , (хостел), раніше судимого:

-вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 04.04.2017 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі 70, 71 КК України, до десяти років позбавлення волі; Згідно з ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 22.06.2017 вирок змінено, ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185; ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України до шести років позбавлення волі;

-вироком Мукачівського міськрайонного суду від 11.04.2017 за ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ст. 71 КК України, до п`яти років одного місяця позбавлення волі; Згідно з ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 17.08.2017 ОСОБА_4 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк шість років та шість місяців;

-вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.03.2018 за ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 7 місяців, звільнений 15 січня 2021 року по відбуттю строку покарання;

-вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 16.11.2022 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України,

У С Т А Н О В И В:

28 вересня 2021 року, приблизно о 22 год 00 хв, обвинувачений ОСОБА_4 під виглядом добросовісного громадянина, перебуваючи у кімнаті хостелу, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , звернув свою увагу на гаманець, який лежав на столі та належав ОСОБА_6 .

У зазначені час та місці у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно з корисливим мотивом, приблизно о 22 год 01 хв, підійшов до столу, на якому лежав зазначений гаманець, відкрив його та побачив банківську картку № НОМЕР_1 «Грузинський Банк», яка є офіційним електронним платіжним документом, призначеним для виконання фінансових операцій в різних банківських та торгівельних установах, яка видана та належить ОСОБА_6 .

В подальшому ОСОБА_4 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони несуть таємний характер, взяв зі столу банківську картку банку «Грузинський банк», яка видана та належить ОСОБА_6 , помістив її до одягнутих на ньому штанів та покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся, беззаперечно підтвердив викладені обставини вчинення кримінального правопорушення, та при цьому пояснив, що 28 вересня 2021 року, у вечірній час доби, перебуваючи в хостелі за адресою: АДРЕСА_2 , побачив на столі гаманець, з якого він викрав банківську картку.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому судом їм було роз`яснено, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Отже, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 викрав офіційний документ, то такі його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 357 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд бере до уваги і визнає обставиною, яка пом`якшуює покарання - його щире каяття.

В обвинувальному акті також міститься посилання на обставину, яка обтяжує покарання, - рецидив злочинів. Водночас, таке посилання, на переконання суду, є безпідставним через таке.

Стаття 67 КК України визначає перелік обставин, які обтяжують покарання, серед яких є рецидив злочинів. При цьому при призначенні покарання суд не може визнати такими, які його обтяжують, обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Згідно з положеннями ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, належить до категорії кримінальних проступків, а отже така обтяжуюча обставина відсутня у цьому випадку.

Разом з цим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує те, що він на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, при цьому є раніше судимою особою, а отже не став на шлях виправлення, однак в судовому засіданні негативно оцінив власну протиправну поведінку, тому, на думку суду, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде призначення йому покарання за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді обмеження волі, однак у мінімальному розмірі.

Також, з урахуванням того, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, до постановлення вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 16.11.2022, яким останнього засуджено до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, то, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, суд вважає необхідним визначити остаточне покарання обвинуваченому шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, за якою призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, беручи до уваги покарання, призначене вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 16.11.2022, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Строк відбування ОСОБА_4 покарання рахувати з дня початку відбування покарання, призначеного вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 16.11.2022.

Після набрання вироком законної сили, речові докази по справі, а саме диск із відеозаписом - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_7