Справа № 481/1488/24
Провадж.№ 1-кс/481/549/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2024 року Слідчий суддя Новобузького районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого у кримінальному провадженні - начальника СВ ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Перельоти, Балтського району, Одеської області, Українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, до засудження зареєстрований та фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, на теперішній час відбуває покарання в ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» за адресою: Миколаївська область, Баштанський район, с. Новоданилівка, вул. Індустріальна, 4 за вироком від 06.02.2024 року Малиновського районного суду м. Одеси за ч.1 ст.309 КК України, яким засуджений до 1 року обмеження волі, на підставі п.п. б, п.1 ч.1 ст.72 КК України перераховано 1 рік обмеження волі на позбавлення волі, за ст.71 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 06.12.2021 року остаточно призначене покарання 3 роки 7 місяців позбавлення волі, початок строку з 06.02.2024 року , за ч.5 ст.72 КК України зараховано з 06.01.2022 по 05.02.2024 включно,

в даному кримінальному провадженні підозрюваний у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 393 КК України,

Встановив:

В клопотанні слідчого про застосування до ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою вказано, що слідчим відділом ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області розслідується кримінальне провадження за №0000451 від 02.09.2024 року за фактом втечі з території ДУ "Казанківська виправна колонія (№ 93)».

Досудовим розслідуванням встановлено, ОСОБА_4 , який неодноразово судимий, востаннє 06.02.2024 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі п.п. б, п.1 ч.1 ст.72 КК України та ст.71 КК України остаточно до 3 років 7 місяців позбавлення волі, відбував вказане покарання в ДУ "Казанківська виправна колонія (№93)". 31.05.2024 року ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, та попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 391-393 КК України.

Однак, 02.09.2024 року близько 01 год. 55 хв., засуджений ОСОБА_4 перебуваючи у приміщенні житлової секції №1 гуртожитку відділення соціально - психологічної служби № 10 ДУ "Казанківська виправна колонія (№ 93)", вирішив незаконно вийти з будівлі гуртожитку вищевказаного відділення, після чого підійшов до його вхідних дверей, що були не зачинені, та шляхом вільного доступу самовільно вийшов з будівлі гуртожитку відділення соціально - психологічної служби № 10 даної установи на територію подвір`я локального сектору. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на втечу з місця позбавлення волі, а саме з території ДУ "Казанківська виправна колонія (№ 93)".

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на втечу з місця позбавлення волі, ОСОБА_4 02.09.2024 близько 02 год. 00 хв. перебуваючи на території локального сектору, де розташована будівля відділення соціально - психологічної служби № НОМЕР_1 ДУ "Казанківська виправна колонія (№ 93)", що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , знаючи та розуміючи наслідки своїх дій, а також, бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю належного контролю за ним з боку працівників даної установи, самовільно, без відповідного на те дозволу представників адміністрації установи, переліз через паркан, яким огороджена територія даного локального сектору, після чого ОСОБА_4 самовільно переліз через ворота, що ведуть до стадіону установи, з території якого попрямував до території, де розташований лазневий комплекс установи, де самовільно переліз через паркан, яким огороджена дана територія, таким чином подолав вказані перешкоди та потрапив до контрольно - слідової смуги ДУ "Казаиківська виправна колонія (№93)".

Відразу після цього, продовжуючи реалізацію свого вищевказаного злочинного умислу, ОСОБА_4 за відсутності законних підстав, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого злочинного діяння та бажаючи їх настання, переліз під наступною огорожею з металевої сітки, піднявши руками її нижню частину, таким чином потрапив до території поста вільного вартування службових собак установи, розташованої неподалік від поста № 8, після чого ОСОБА_4 незаконно переліз через противтечеву огорожу, таким чином потрапив до контрольно - слідової смуги, де самовільно переліз через маскувальну огорожу, в результаті чого, подолавши вище перелічені перешкоди, здійснив втечу з території ДУ "Казаиківська виправна колонія (№ 93)" та зник у невідомому напрямку.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 , раніше судимий, вчинив злочин в період відбування покарання, з метою запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування або суду, спробам незаконного впливу на свідків, а також ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, слідчий ініціював застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 з посиланням на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 умисного кримінального правопорушення проти правосуддя, а також на наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, просив задовольнити клопотання слідчого.

Підозрюваний ОСОБА_4 суду пояснив, що він вину визнає повністю, злочин вчинив оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння, та не заперечує проти обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що підозрюваний ОСОБА_4 наразі відбуває покарання в умовах ізоляції від суспільства, отже перебуває фактично під вартою, а тому обрання йому запобіжного заходу в даному кримінальному провадженні є недоцільним.

Вислухавши доводи прокурора, пояснення підозрюваного, заперечення його захисника та перевіривши матеріали кримінального провадження, прихожу такого висновку.

Згідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним в клопотанні.

Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України, доведено наданими слідчим доказами кримінального провадження: витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000451 від 02.09.2024 року; рапортом інспектора чергового ГУНП в Миколаївській області від 02.09.2024 року; спецповідомленням начальника ДУ «Казанківська ВК (№93)» від 02.09.2024 року; заявою ОСОБА_7 від 02.09.2024 року; протоколом огляду місця події від 02.09.2024 року; рапортом ОСОБА_7 від 02.09.2024 року; протоколом огляду місця події (додатковий) від 02.09.2024 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , від 02.09.2024 року; протоколом затримання ОСОБА_4 відповідно до ч.1 ст.208 КПК України від 02.09.2024 року; розпискою ОСОБА_4 про ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання засудженими до позбавлення волі від 31.05.2024 року; ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 18.01.2022 року у справі № 493/729/21; вироком Балтського районного суду Одеської області від 06.12.2021 року у справі № 493/729/21 та іншими характеризуючи ми матеріалами.

03.09.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України.

Згідно санкції ч. 1 ст. 393 КК України за вказаний злочин передбачено покарання у виді позбавлення волі до п`яти років, отже, відповідно до ст. 12 КК України вчинений злочин є нетяжким.

Пунктом 2 частини 2 статті 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

При цьому, згідно ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, слідчий суддя на підставі наданих сторонами матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, що стосуються тяжкості покарання та вагомості доказів вчинення кримінального правопорушення, особу підозрюваного.

Доведено, що ОСОБА_4 небезпідставно обвинувачується в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України - втеча з місця позбавлення волі, вчинена особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі.

Об`єктивних даних про медичні протипоказання перебування в умовах слідчого ізолятора немає.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже на початковій стадії розслідування, що має місце у даному випадку, слідчий суддя, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

За змістом ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, зокрема продовженню злочинної діяльності та перешкоджанню кримінальному провадженню будь-яким чином.

Перевіряючи доводи клопотання щодо застування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя дійшов до такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ч. 1 ст. 183 КПК).

Згідно вимог ч. 1 ст. 197 КПК строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Оцінивши в сукупності всі обставини, наведені в ст. 178 КПК, врахувавши вимоги ст.183 КПК слідчий суддя зазначає, що характер кримінального правопорушення, а також відомості щодо попередньої втечі підозрюваного з місця позбавлення волі, доводять, що більш м`якші запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного під вартою має становити 60 діб та підлягає обчисленню з моменту затримання підозрюваного 03.09.2024.

Встановлені в судовому засіданні факти та обставини приводять до висновку про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховатися від органів досудового розслідування, суду, незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Таким чином, суд приходе висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вищевказаним ризикам.

Також, слідчий суддя, враховуючи те, що ОСОБА_4 відбуває покарання у місцях позбавлення волі за вироком суду, вважає за недоцільне визначати йому розмір застави.

Керуючись ст.176-178, 183, 196, 197, 205, 369-372 КПК України, слідчий суддя

Постановив:

Клопотання про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на шістдесят днів, починаючи з моменту його затримання, тобто з 02 вересня 2024 року о 20:25 до 31 жовтня 2024 року 20:25 включно, з утриманням його в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор».

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному ОСОБА_4 , його захиснику та прокурору і надати для виконання начальнику ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Строк дії ухвали - шістдесят днів.

На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.376 КПК України повний текст ухвали проголошений о 09:10 год. 09.09.2024 р. в залі судових засідань в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області.

Слідчий суддя