Справа №639/5358/24
Провадження № 1-в/639/399/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові провадження за подання ДУ «Харківський слідчий ізолятор» про звільнення від покарання на підставі ст. 74 КК України засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та приведення вироків відносно останнього у відповідність до нового закону,

в с т а н о в и в :

ДУ «Харківський слідчий ізолятор» (далі за текстом - ДУ «ХСІ») звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова з поданням про приведення вироків Борівського районного суду Харківської області та Дворічанського районного суду Харківської області відносно ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року (далі за текстом Закон № 3886-ІХ).

В обґрунтування клопотання ДУ «ХСІ» посилалась на те, що Законом № 3886-ІХ вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано.

Вироками Борівського районного суду Харківської області та Дворічанського районного суду Харківської області ОСОБА_4 засуджено за вчинення крадіжок майна на суму, яка менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому відповідні діяння не є кримінально караними на теперішній час, .

Засуджений ОСОБА_4 підтримав вимоги подання та просив його задовольнити.

Прокурор не заперечував проти задоволення подання щодо звільнення засудженого від покарання за діяння, які наразі не є кримінально караними.

Вислухавши учасників судового провадження, перевіривши доводи клопотання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

З матеріалів особової справи ОСОБА_4 вбачається, що у «ХСІ» стосовно останнього виконуються вироки, що надає Жовтневому районному суду м. Харкова право розглянути подане установою виконання покарань клопотання.

Судом встановлено, що:

1)Вироком Борівського районного суду Харківської області від 13.11.2020 ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1020 грн. Ухвалою цього ж суду від 08.04.2021 замінено несплачену суму штрафу на покарання у виді 60 годин громадських робіт.

2)Вироком Дворічанського районного суду Харківської області від 18.01.2021, з урахуванням вироку Харківського апеляційного суду від 11.03.2021, ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до 1 року обмеження волі та штрафу у розмірі 1020 грн., який вирішено виконувати самостійно.

Цим вироком ОСОБА_4 засуджений за вчинення 16.11.2020 крадіжки майна на суму 650 грн.

3)Вироком Дворічанського районного суду Харківської області від 28.01.2021 ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 (3 роки позбавлення волі), ч. 3 ст. 185 (3 роки 3 місяці позбавлення волі), ст. 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, зі звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою цього ж суду від 08.02.2021 резолютивну частину вироку від 28 січня 2021 року після абзацу четвертого доповнено новим абзацом наступного змісту: «На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначеним ОСОБА_4 за вироком Дворічанського районного суду Харківської області від 18 січня 2021 року, остаточно до відбуття призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 3 (три) місяці позбавлення волі».

Цим вироком ОСОБА_4 засуджений за вчинення крадіжок майна 20.11.2020 на суму 2193,50 грн. та 29.11.2020 на суму 2012,00 грн., а також замаху на крадіжку 27.11.2020 на суму 1071,00 грн.

4)Вироком Борівського районного суду Харківської області від 03.09.2021 ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 185КК України (2 роки позбавлення волі), ч. 2 ст. 389 КК України (6 місяців арешту, що з урахуванням ст. 72 КК України відповідає 6 місцям позбавлення волі). На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, з урахуванням ст.72 КК України, призначено ОСОБА_4 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироками Дворічанського районного суду Харківської області від 28.01.2021 та Харківського апеляційного суду від 11.03.2021, з урахуванням невідбутого покарання у виді громадських робіт відповідно до ухвали Борівського районного суду Харківської області від 08.04.2021, керуючись правилами ст.72 КК України, визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі. Вирішено міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набуття вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою. Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання з 07.07.2021.

Цим вироком ОСОБА_4 засуджений за вчинення: у період з 27.04.2021 по 29.06.2021 ухилення від відбування покарання у виді громадських за вироком Харківського апеляційного суду від 11.03.2021, з урахуванням ухвали Борівського районного суду Харківської області від 08.04.2021; 14.06.2021 крадіжки майна на суму 2214,50 грн.

5)Вироком Дворічанського районного суду Харківської області від 19.10.2021 ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України (2 роки 6 місяців позбавлення волі), ч. 3 ст. 185 КК України (3 роки 6 місяців позбавлення волі), ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначеним ОСОБА_4 за вироком Борівського районного суду Харківської області від 03 вересня 2021 року, остаточно до відбуття визначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 3 (три) місяці. Строк відбування покарання ОСОБА_4 вирішено відраховувати з моменту його затримання з 07 липня 2021 року.

Цим вироком ОСОБА_4 засуджений за вчинення крадіжок майна: 15.12.2020 на суму 550,00 грн., 16.12.2020 на суму 1508,00 грн., 24.01.2021 на суму 1267,00 грн.

Разом з тим Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон № 3886-ІХ, який набув чинності 09 серпня 2024 року.

У відповідності до вказаного закону ст. 51 КУпАП викладено в такій редакції: «Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до тридцяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб.

Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені особою, яка три і більше разів протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, тягнуть за собою накладення штрафу від шестисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб».

Порівняно з попередньою редакцією цієї статті зазначені зміни передбачають, зокрема, збільшення мінімального порогу відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, шахрайства, привласнення або розтрати з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

За частиною 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

На переконання суду, унесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.

Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX ПК, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2102 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1051,00 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX, з урахуванням положень ст. 5 КК України, на теперішній час кримінально караним є крадіжки, шахрайство, привласнення чи розтрата майна, які мали місце у 2020 році, якщо вартість майна - предмету кримінальних правопорушень становить більше 2102 (1051?2=2102).

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1135,00 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX, з урахуванням положень ст. 5 КК України, на теперішній час кримінально караним є крадіжки, шахрайство, привласнення чи розтрата майна, які мали місце у 2020 році, якщо вартість майна - предмету кримінальних правопорушень становить більше 2270 (1135?2=2270).

Водночас, як зазначалось вище, вартість майна, за крадіжки та замаху на крадіжки якого ОСОБА_4 засуджений вироком Дворічанського районного суду Харківської області від 18.01.2021, з урахуванням вироку Харківського апеляційного суду від 11.03.2021, вироком Дворічанського районного суду Харківської області від 28.01.2021 (окрім крадіжки майна 20.11.2020 на суму 2193,50 грн.), вироком Борівського районного суду Харківської області від 03.09.2021 та вироком Дворічанського районного суду Харківської області від 19.10.2021, становить менше двох розмірів неоподаткованого мінімуму доходів громадян, які встановлені на моменти вчинення відповідних діянь.

Таким чином вказані діяння не можуть вважатись кримінально караними правопорушеннями, оскільки вартість майна, за викрадення якого ОСОБА_4 засуджений зазначеними вироками, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено саме кримінальну відповідальність, 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку з зазначеним, суд приходить до висновку про те, що оскільки ОСОБА_4 на теперішній час відбуває покарання за вчинення діянь, кримінальна караність яких усунута, останній підлягає звільненню від призначеного покарання.

Водночас, враховуючи, що вартість майна по одному з епізодів крадіжок, поєднаному з проникненням в інше приміщення (епізод від 20.11.2020), за який ОСОБА_4 засуджений вироком Дворічанського районного суду Харківської області від 28.01.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України, перевищує розмір 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також, що покарання призначається судом за статтею (частиною статті) КК України, а не за окремі епізоди, підстави звільнення ОСОБА_4 від покарання за вказаним вироком за ч. 3 ст. 185 КК України відсутні.

З огляду на те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, за яке засуджений ОСОБА_4 вироком Борівського районного суду Харківської області від 03.09.2021, було скоєно після постановлення вироків Борівського районного суду Харківської області від 13.11.2020 та Дворічанського районного суду Харківської області від 28.01.2021 та до повного відбуття відповідних покарань, остаточне покарання ОСОБА_4 визначається відповідно до ст. ст. 71, 78 КК України, що узгоджується з висновками, викладеними в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 червня 2021 року по справі № 443/806/19.

Керуючись ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання ДУ «Харківський слідчий ізолятор» задовольнити.

На підставі ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання за:

-вироком Дворічанського районного суду Харківської області від 18.01.2021, з урахуванням вироку Харківського апеляційного суду від 11.03.2021, за ч. 1 ст. 185, ст. 71 КК України;

-вироком Дворічанського районного суду Харківської області від 28.01.2021 за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України;

-вироком Борівського районного суду Харківської області від 03.09.2021 за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України;

-вироком Дворічанського районного суду Харківської області від 19.10.2021 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_4 таким, що засуджений:

1)Вироком Дворічанського районного суду Харківської області від 28.01.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі (без застосування ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України), зі звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

2)Вироком Борівського районного суду Харківської області від 03.09.2021 за ч. 2 ст. 389 КК України до 6 (шести) місяців арешту.

Відповідно до ст. ст. 71, 78 КК України за сукупністю вироків до призначеного за цим вироком покарання (з його переведенням відповідно до вимог ст. 72 КК України у покарання у виді позбавлення волі, з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту) частково приєднано:

-невідбуту частину покарання у виді громадських робіт за вироком Борівського районного суду Харківської області від 13.11.2020, з урахуванням ухвали цього ж суду від 08.04.2021 (з його переведенням відповідно до вимог ст. 72 КК України у покарання у виді позбавлення волі, з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає вісім годин громадських робіт),

-невідбуту частину покарання за вироком Дворічанського районного суду Харківської області від 28.01.2021,

та остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня ухвалення вироку з 03.09.2021.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_4 строк його тримання під вартою (попереднього ув`язнення) з 07.07.2021 по 02.09.2021 включно, з розрахунку день за день.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1