Справа №755/6656/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4269/2024 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

3 вересня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 17 квітня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком у кримінальному провадженні №0000540 обвинуваченого:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Києві, громадянина України, українця, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України, покладено на ОСОБА_9 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту звернення вироку до виконання, після набрання ним законної сили.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України, призначене ОСОБА_9 за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 08.10.2021 покарання у виді штрафу в розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. 00 коп. ухвалено виконувати самостійно.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим унезаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту, за наступних обставин.

Так, 30 березня 2024 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , неподалік гаражного приміщення на землі знайшов поліетиленовий зіп-пакет всередині якого знаходилась кристалоподібна речовина білого кольору. Будучи особою, що періодично вживає психотропні речовини, ОСОБА_9 , припустив, що у знайденій кристалоподібній речовині білого кольору, що знаходилась у поліетиленовому зіп-пакеті, міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено - PVP. У цей час у ОСОБА_9 , виник протиправний умисел спрямований на незаконне придбання психотропної речовини, обіг якої обмежено - PVP, для власного вживання без мети збуту.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_9 , підняв із землі знайдений ним поліетиленовий зіп-пакет всередині якого знаходилась кристалоподібна речовина білого кольору, роздивившись її, впевнився, що дійсно дана кристалоподібна речовина білого кольору, містить в собі психотропну речовину, обіг якої обмежено - PVP, тим самим вчинивши безоплатне незаконне придбання для подальшого власного вживання психотропної речовини, обіг якої обмежено - PVP.

У цей час у ОСОБА_9 , виник протиправний умисел, спрямований на незаконне зберігання для подальшого власного вживання психотропної речовини, обіг якої обмежено - PVP. Продовжуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_9 , помістив незаконно придбаний ним поліетиленовий зіп-пакет всередині якого знаходилась кристалоподібна речовина білого кольору, що містить в собі психотропну речовину, обіг якої обмежено - PVP до лівої кишені штанів, в які він був одягнений, та став незаконно зберігати при собі, для власного вживання без мети подальшого збуту. Після чого, ОСОБА_9 , зберігаючи при собі поліетиленовий зіп-пакет всередині якого знаходилась кристалоподібна речовина білого кольору, що містить в собі психотропну речовину, обіг якої обмежено - PVP та пішов далі по власним справам.

Цього ж дня, тобто 30.03.2024 року приблизно о 16 годині 00 хвилин, за адресою: АДРЕСА_3 , працівниками поліції, було виявлено ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що зберігає при собі поліетиленовий зіп-пакет всередині якого знаходиться кристалоподібна речовина білого кольору, що містить в собі психотропну речовину, обіг якої обмежено - PVP. В подальшому, 30.03.2024 року в період часу з 16 години 37 хвилин до 16 години 41 хвилини, за адресою: АДРЕСА_3 , співробітниками поліції, у присутності двох понятих було проведено огляд місця події, в ході якого ОСОБА_9 добровільно дістав із лівої кишені штанів, в які був одягнений, та видав працівникам поліції поліетиленовий зіп-пакет всередині якого знаходилась кристалоподібна речовина білого кольору, що містить в собі психотропну речовину, обіг якої обмежено - PVP, масою 0,528 г, який він незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/111-24/20966-НЗПРАП від 08.04.2024: У наданій на дослідження кристалоподібній речовині білого кольору виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено. У наданій на дослідження кристалоподібній речовині білого кольору виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP. Маса PVP в речовині становить 0,528 г.

PVP, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» «Список №2 Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиці І», є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, у невеликих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: 0,15 г.

На вказаний вирок прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 17.04.2024 року змінити в частині призначеного покарання та вказівки про початок строку відбування покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням кримінального процесуального закону. Постановити ухвалу, якою виключити з резолютивної частини вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 17.04.2024 року вказівку про самостійне виконання вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 08.10.2021 року. Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді апробаційного нагляду строком на 2 роки. Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України з покладенням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Строк відбуття покарання рахувати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації. У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвалюючи вирок суд акцентував увагу на тому, що ОСОБА_9 засуджений вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 08.10.2021 року за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 34000 грн. Відомостей щодо виконання ОСОБА_9 вказаного попереднього за часом вироку матеріали кримінального провадження не містять. У зв`язку з чим, суд першої інстанції ухвалив виконувати самостійно призначене ОСОБА_9 покарання за вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 08.10.2021 року у виді штрафу в розмірі 34000 грн.

Вказує, що вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 08.10.2021 року набрав чинності 08.11.2021 року. Інкриміноване кримінальне правопорушення обвинуваченим вчинено 30.03.2024 року. За таких обставин, місцевий суд не мав законних підстав для застосування до обвинуваченого ч. 3 ст. 72 КК України та ухвалення рішення про самостійне виконання вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 08.10.2021 року.

Посилається на те, що місцевим судом в резолютивній частині вироку помилково вказано, що строк відбуття покарання ОСОБА_9 належить рахувати не з моменту постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації, а з моменту звернення вироку до виконання, після набрання ним законної сили. Зазначене твердження не ґрунтується на вимогах Закону та є істотним порушенням п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку захисника, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку за ч. 1 ст. 309 КК України, апеляційним судом не переглядається.

Що ж стосується доводів, викладених в апеляційній скарзі прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення кримінального процесуального закону, то вони заслуговують на увагу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 08.10.2021 року ОСОБА_9 засуджений за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 34000 грн., який набрав чинності 08.11.2021 року.

Оскаржуваним вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 17.04.2024 року призначене ОСОБА_9 за вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 08.10.2021 покарання у виді штрафу в розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. 00 коп. ухвалено виконувати самостійно.

Разом з тим, матеріали кримінального провадження не містять даних про його ухилення від відбування покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 08.10.2021 року, а тому відсутні підстави для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування ч. 3 ст. 80 КК України.

Вказане свідчить, що дворічний строк давності виконання вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 08.10.2021 року закінчився до моменту вчинення обвинуваченим 30.03.2024 року нового кримінального проступку та відповідно ухвалення оскаржуваного вироку.

Також, судом помилково ухвалено строк відбуття покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання, після набрання ним законної сили, оскільки судом покладено на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 2 ст. 59-1 КК України, що є пробаційним наглядом. Отже, строк відбуття покарання необхідно рахувати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити та вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 17 квітня 2024 року щодо ОСОБА_9 змінити в частині призначеного покарання, виключивши з резолютивної частини вироку посилання щодо необхідності самостійного виконання вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 8 жовтня 2021 року, а строк відбуття покарання ОСОБА_9 постановити рахувати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 17 квітня 2024 року щодо ОСОБА_9 - змінити в частині призначеного покарання.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання щодо необхідності самостійного виконання вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 8 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_9 .

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 постановити рахувати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя