Провадження № 1-кп/185/1149/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в умовах дії воєнного стану в залі суду в м. Павлоград матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001396 від 24 вересня 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Павлограді, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, не працюючого, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

03 вересня 2024 року, приблизно о 16.00 годині, більш точного часу встановити не надалось можливим, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували біля гаражного кооперативу, що розташований вздовж АДРЕСА_3 , де ОСОБА_7 тримав в руках мобільний телефон марки «Хіаоmі Мі 9 Lіtе», який належить потерпілому ОСОБА_6 та грав на ньому.

В цей час, ОСОБА_8 , проходячи повз вказаного гаражного кооперативу, звернув увагу на раніше йому знайомого ОСОБА_7 , після чого підійшов до ОСОБА_7 , де між ними виникла сутичка, внаслідок якої у ОСОБА_7 випав мобільний телефон з рук.

Побачивши зазначений вище мобільний телефон на землі, поруч із ОСОБА_6 , в ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите, викрадення чужого майна.

Далі, 03 вересня 2024 року, приблизно о 16 годині 15 хвилин, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом незаконного збагачення за рахунок чужого майна, розуміючи незаконність і протиправність своїх дій, усвідомлюючи те, що даний злочин він скоює в умовах очевидності, із корисних спонукань, піднявши зазначений мобільний телефон із землі, діючи відкрито, в умовах очевидності викрав мобільний телефон марки «Хіаоmі Мі 9 Lite», об`єм пам`яті - 6/64Gb, вартістю 3200,00 гривень.

На зауваження потерпілого ОСОБА_6 , повернути телефон марки «Хіаоmі Мі 9 Lite», об`єм пам`яті - 6/64GK не реагував, із викраденим пішов далі - на територію гаражного кооперативу, що розташований вздовж АДРЕСА_3 .

В подальшому 03 вересня 2024 року, як встановлено досудовим розслідуванням, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 почали шукати ОСОБА_8 з метою того, щоб повернути викрадений ним мобільний телефон марки «Хіаоmі Мі 9 Lite», об`єм пам`яті - 6/64Gb.

В той же день, знаходячись на території гаражного кооперативу, що розташований вздовж АДРЕСА_3 , під час пошукових заходів, побачили ОСОБА_3 , якому повідомили про факт відкритого викрадення ОСОБА_8 мобільного телефону марки «Хіаоmі Мі 9 Lite», об`ємом пам`яті 6/64Gb, котрий належить ОСОБА_6 та прохали допомоги в його пошуках та повернені. На відповідне прохання, ОСОБА_3 достовірно знаючи, що мобільний телефон марки «Хіаоmі Мі 9 Lite» є викрадений, і щодо нього здійснюються заходи його пошуку відповів згодою.

Надалі, 03 вересня 2024 року, більш точного часу встановлено не було, ОСОБА_8 з метою повернення мобільного телефону марки «Хіаоmі Мі 9 Lite» власнику майна, передав вказаний мобільний телефон знайомому ОСОБА_3 , якого зустрів неподалік АДРЕСА_3 .

Після чого, ОСОБА_3 усвідомлюючи, що мобільний телефон, який мався у ОСОБА_8 , одержаний останнім кримінально протиправним шляхом, будучи обізнаним про обставини вчиненого ОСОБА_8 злочину, керуючись корисливими мотивами та зацікавлений в отриманні майнової вигоди, забрав мобільний телефон у ОСОБА_8 з метою подальшої реалізації викраденого мобільного телефону, почавши його таким чином в подальшому зберігати, утримуючи при собі за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 .

04 вересня 2024 року, oб 11 годині 16 хвилин ОСОБА_3 прийшов до ломбарду ПТ «Ломбард «ТОП» «Імперіал» ОСОБА_9 і компанія», розташованого по АДРЕСА_4 , де, надавши свій паспорт для посвідчення особи, усвідомлюючи злочинний характер вчинюваних дій, обізнаний щодо кримінально протиправного шляху одержання наявного в його володінні мобільного телефону торгівельної марки «Хіаоmі», моделі «Мі 9 Lite», реалізував - передав працівникові ломбарду вказаний мобільний телефон, в якості предмету застави, уклавши договір фінансового кредиту за № DP-10.45394/0.20864 від 04 вересня 2024 року, отримавши грошові кредитні кошти в сумі 1300 грн, здійснивши таким чином відчуження майна, здобутого кримінально протиправним шляхом.

Вчинивши протиправні дії по збуту раніше викраденого ОСОБА_8 мобільного телефону, ОСОБА_3 , отримавши грошові кошти за його відчуження, розпорядився отриманими за договором грошовими коштами на власний розсуд.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ст. 198 КК України, як заздалегідь не обіцяне зберігання та збут майна, завідомо одержаного кримінально протиправним шляхом за відсутністю ознак легалізації (відмивання) майна, одержане кримінально протиправним шляхом.

26 вересня 2024 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, яка була надана в підготовче судове засідання разом з обвинувальним актом.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 згоден з кваліфікацією дій, саме за ст. 198 КК України, як заздалегідь не обіцяне зберігання та збут майна, завідомо одержаного кримінально протиправним шляхом за відсутністю ознак легалізації (відмивання) майна, одержане кримінально протиправним шляхом і визнає обвинувачення в повному обсязі у судовому провадженні.

Сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_3 за ст. 198 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості та ухвалити вирок, призначивши обвинуваченому узгоджене сторонами покарання, обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю, в скоєному розкаявся, зазначивши, що згоден з узгодженим покаранням. Захисник також просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджене покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про визнання винуватості.

Згідно п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для прокурора, підозрюваного і обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст. 474 КПК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку та що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 3891 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Дії ОСОБА_3 суд вважає правильно кваліфіковано за ст. 198 КК України, як заздалегідь не обіцяне зберігання та збут майна, завідомо одержаного кримінально протиправним шляхом за відсутністю ознак легалізації (відмивання) майна, одержане кримінально протиправним шляхом.

За місцем реєстрації обвинувачений не проживає, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладену між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 від 26 вересня 2024 року і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався та підстав для його обрання не має.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

У справі процесуальних витрат не має.

Питання стосовно речових доказів у справі вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 вересня 2024 року укладену між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази у справі: мобільний телефон марки «Хіаоmі Мі 9 Lite», переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити у його користуванні; СД диск з відеозаписом з камери відеоспостереження, що розташована у приміщення ломбарду ПТ «Ломбард «ТОП» «Імперіал» ОСОБА_9 і компанія», розташованого по АДРЕСА_4 зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1