УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/478/24

01 серпня 2024 року

Костопільський районний суд Рівненської області у складі

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Військової частини НОМЕР_1 , як володільця майна, про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 , як володілець майна, звернулася до Костопільського районного суду Рівненської області із клопотанням про скасування арешту на майно, застосованого ухвалою слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 09.02.2024 у кримінальному провадженні за №0000047 від 06.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначає, ухвалою слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 09.02.2024 накладено арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном, серед іншого майна і на: пістолет ТТ («Тульський - Токарєв») з заводським номером НОМЕР_2, 1943 року виготовлення з магазином з маркуванням НОМЕР_2; 1 патрон з маркуванням «547 44», який знаходився в патроннику пістолету ТТ; 6 патронів з маркуванням «38 88», які знаходилися в магазині пістолету; запасний магазин з маркуванням НОМЕР_2 з восьма патронами з маркуванням «38 88».

Володільцем зазначеного майна (зброї та боєприпасів) є військова частина НОМЕР_1 , хоча майно було вилучено під час огляду місця події біля загиблого військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , якого в клопотанні слідчого про арешт майна зазначено власником цього майна, що не відповідає дійсності.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЗУ "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" від 21 вересня 1999 року (із змінами) військовим майном являється державне майно закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. Військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління. З моменту надходження майна і закріплення його за військовою частиною воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням.

Як вбачається із ухвали слідчого судді від 09 лютого 2024 року, слідчий суддя, приймаючи рішення про арешт майна, виходив в тому числі і з вимог ст. 98 КПК України, вважаючи вилучені речі речовими доказами, тобто що це є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберігають на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до інформації отриманої 17 липня 2024 року у старшого слідчого в СВ відділення поліції №2 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_4 під час досудового розслідування слідством досліджено обставини смерті капітана ОСОБА_3 і з огляду на розташування тіла, положення зброї, розташування гільзи, вхідний отвір кульової рани, сліди від пострілу з пістолета (порохові гази) на руці і.т.п. обставин, які б вказували на умисне вбивство не встановлено і дає підстави вважати, що родом смерті військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_5 є самогубство.

Осіб причетних до кримінального правопорушення не встановлено, повідомлення про підозру нікому не здійснено.

За таких обставин вважають, що в застосуванні арешту вищезазначеного майна, володільцем якого є військова частина НОМЕР_1 , відпала потреба і воно має бути повернуто .

В судове засідання представник заявника, Військової частини НОМЕР_1 , не з`явився, просив розглядати клопотання у його відсутності, клопотання підтримує у повному обсязі.

Прокурор Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд клопотання у його відсутності. З приводу задоволення клопотання та скасування арешту не заперечує.

Враховуючи вимоги ч.1 ст.107 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд клопотання без фіксування процесуальної дії за допомогою технічних засобів.

Слідчий суддя, дослідивши надані докази, приходить до наступного.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 09 лютого 2024 року за наслідками розгляду клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_7 , яке погоджене прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному 06.02.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000047 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, накладено арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном, а саме на: пістолет ТТ («Тульський - Токарєв») з заводським номером НОМЕР_2, 1943 року виготовлення з магазином з маркуванням НОМЕР_2; 1 патрон з маркуванням «547 44», який знаходився в патроннику пістолету ТТ; 6 патронів з маркуванням «38 88», які знаходилися в магазині пістолету; запасний магазин з маркуванням НОМЕР_2 з восьма патронами з маркуванням «38 88»; гільзу з маркуванням «38 88», мобільний телефон чорного кольору марки «OUKITEL»; флешку USB чорного кольору марки «Kingston»; планшет чорного кольору марки «OUKITEL»; ноутбук чорного кольору марки «Асег», власником яких є загиблий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК).

У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Також, у відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" заява № 31107/96, п. 58, ЕСHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series A N 296-A, ?. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява № 48191/99, п. п. 49 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", п. п. 69 1 73, Series A N 52).

Згідно із ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів часників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Частиною першою статті 316 ЦК України установлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В той же час слідчим суддею встановлено, що накладений арешт шляхом заборони розпорядження та користування майном, а саме на пістолет ТТ («Тульський - Токарєв») з заводським номером НОМЕР_2, 1943 року виготовлення з магазином з маркуванням НОМЕР_2; 1 патрон з маркуванням «547 44», який знаходився в патроннику пістолету ТТ; 6 патронів з маркуванням «38 88», які знаходилися в магазині пістолету; запасний магазин з маркуванням НОМЕР_2 з восьма патронами з маркуванням «38 88», перешкоджає Військовій частині НОМЕР_1 використовувати зазначеним майно за його цільовим та функціональним призначенням, що призводить до порушення права законного володільця майна володіти та розпоряджатися даним майном.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання Військової частини НОМЕР_1 , як володільця майна, про скасування арешту майна підлягає задоволенню .

Керуючись ст.ст. 173, 174 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання Військової частини НОМЕР_1 , як володільця майна, про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 09 лютого 2024 року у справі №564/478/24 арешт на пістолет ТТ («Тульський - Токарєв») з заводським номером НОМЕР_2, 1943 року виготовлення з магазином з маркуванням НОМЕР_2; 1 патрон з маркуванням «547 44», який знаходився в патроннику пістолету ТТ; 6 патронів з маркуванням «38 88», які знаходилися в магазині пістолету; запасний магазин з маркуванням НОМЕР_2 з восьма патронами з маркуванням «38 88» та повернути до Військової частини НОМЕР_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1