Справа № 478/1114/24 Провадження № 1-в/478/234/2024
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 вересня 2024 року. Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
представника ВК № 93 ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Казанка, в режимі відеоконференції з Державною установою «Казанківська виправна колонія (№ 93)» заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зі середньо-техничною освітою, не одруженого, до початку відбування покарання: не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, по теперішній справі засудженого: вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 05.11.2019 року за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років без конфіскації майна, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
В с т а н о в и в:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про застосування відносно нього умовно - дострокового звільнення від відбування покарання, мотивуючи заяву тим, що працевлаштований, має вісім заохочень та сім стягнень та став на шлях виправлення, що доведено його ставленням до праці.
В судовому засіданні засуджений заяву підтримав, просив його задовольнити. Пояснив суду, що працює з 2022 року, мав 7 стягнень, проте виправився за що, отримав 8 заохочень. Будує позитивні плани на майбутнє, планує повернутися додому, працювати та наглядати за хворою матір`ю. Засуджений пояснив також суду, що позбавився наркозалежності та припинив вживати алкогольні напої та відвідує відповідні виховні заходи.
Представник ВК № 93 заяву підтримав, просив його задовольнити. Пояснив суду, що засуджений довів своє виправлення.
В судовому засіданні прокурор проти задоволення заяви заперечував, оскільки засуджений не довів свого виправлення, має 7 стягнень та протягом всього строку відбування покарання характеризувався негативно.
Суд, заслухавши засудженого, з`ясувавши думку представника ВК № 93 та прокурора, дослідивши матеріали подання та особової справи засудженого, дійшов наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів особової справи, вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 05.11.2019 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Вирок набрав законної сили 06.12.2019 року, про що свідчить розпорядження про виконання вироку від 10.12.2019 року № 468/1155/19-к.

В Казанківську виправну колонію № 93 Миколаївської області засуджений прибув 18.01.2020 року.

Як встановлено судом з матеріалів особової справи, засуджений за весь час відбування покарання характеризується наступним чином.

З характеристик, складених станом на 24.12.2021 року, станом на 18.04.2022 року, станом на 17.05.2022 року та станом на 05.06.2023 року на засудженого ОСОБА_4 вбачається, що засуджений на той час працевлаштований не був, до роботи ставиться посередньо, не приділяє уваги до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, порушує вимоги пожежної безпеки і безпеки праці.

Також вбачається, що засуджений порушує режим утримання. У відносинах з представниками адміністрації не завжди ввічливий, не тактичний, виконує їх законні вимоги тільки під контролем. У скоєному злочині розкаюється частково, визначену судом міру покарання вважає занадто суворою.

Загальноосвітній рівень засуджений не підвищує, на заходи виховного впливу реагує посередньо, не завжди робить для себе правильні висновки. Участь у програмах диференційованого виховного впливу не приймає. У колективі засуджених скритний, брехливий, дружні стосунки підтримує особами різної спрямованості. Засуджений характеризується як конфліктна, не спокійна, не врівноважена особа.

З витягу до протоколу від 15.06.2022 року № 17 вбачається, що засудженому було відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення.

З витягу з протоколу від 16.06.2023 року № 17 вбачається, що засудженому було відмовлено в застосуванні умовно-дострокового звільнення, як такому, що не став на шлях виправлення.

Отже, станом на 05 червня 2023 року засуджений посередню характеристику та 7 стягнень, в тому числі: три догани, одну сувору догану та 14 діб ДІЗО, а також 2 заохочення. Починаючи з цього періоду, засуджений отримав додатково 6 заохочень.

Як вбачається з характеристики на засудженого, станом на 30.08.2024 року, то ОСОБА_4 став на шлях виправлення, про що свідчить його працевлаштування, позитивне ставлення до праці, дотримання ним правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення до персоналу установи виконання покарань, належний рівень самообслуговування, відсутність стягнень протягом останніх пів року, виконання індивідуальної програми та простеження позитивних змін в його особистості.

Засуджений приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу «Подолання алкогольної та наркотичної залежності» з 05.04.2023 року та «Підготовка до звільнення» з 24.04.2024 року.

Натомість ризик повторного вчинення кримінального правопорушення та ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється є середнім. Криміногенними факторами, що сприяють підвищенню ризику вчинення засудженим повторного правопорушення є алкоголь.

На момент розгляду судом заяви засудженого про застосування умовно-дострокового звільнення, невідбута частина строку призначеного йому покарання складає 9 місяців 2 дні.

Враховуючи встановлені судом обставини, вирішуючи питання щодо можливого умовно дострокового звільнення засудженого, суд враховує наступне.

Відповідно до частини 2 статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до положень пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно до вимог статті 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Системний аналіз наведених вище правових норм та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України свідчить про те, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних та психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка.

Як вбачається з матеріалів особистої справи засудженого, то відповідний процес перевиховання (виправлення) ОСОБА_4 фактично триває.

Про наведені обставини, свідчать характеризуючі матеріали на засудженого, які містяться в матеріалах його особової справи та були досліджені судом. Зокрема, засуджений має 7 стягнень, які отримав в період з 2020-2022 р.р. З 2023 року засуджений отримав 7 подяк, проте станом на червень 2023 року характеризувався посередньо, частково розкаювався у вчиненому злочині, безвідповідально відносився до майна та предметів установи виконання покарань, не мав належних навичок для самообслуговування, не реагував належним чином на виховні заходи, характеризувався агресивною особою та інш.

Фактично з червня 2023 року по серпень 2024 року прослідковуються позитивні зміни в особистості засудженого, натомість, ризик повторного вчинення ним кримінального правопорушення та ймовірної небезпеки для суспільства залишається середнім, чому сприяє й наявність криміногенних факторів, таких як алкоголь.

З витребуваного судом витягу з протоколу від 30.08.2024 року № 34 вбачається, що засудженому було відмовлено адміністративною комісією ДУ «Казанківська виправна колонія «№93» в умовно-достроковому звільненні, як такому, що не довів свого виправлення.

Виходячи з наведеного, судом вбачається лише певний етап перевиховання (виправлення) засудженого ОСОБА_4 , який фактично розпочався в період з червня 2023 року та є нетривалим та незавершеним на час розгляду судом питання щодо можливого застосування умовно-дострокового звільнення засудженого.

Крім цього, судом встановлено з матеріалів особистої справи засудженого, що свого часу він звільнявся умовно-достроково, а саме: 29.08.2017 року з невідбутим строком покарання в 10 місяців 29 днів, проте продовжив вчинення кримінальних правопорушень не виправдавши довіри суспільства.

З огляду на викладене, беручи до уваги особу засудженого, його характеристику, оцінивши його поведінку протягом строку відбування кримінального покарання, суд приходить до висновку, що заява про умовно-дострокове звільнення від покарання ОСОБА_4 не підлягає задоволенню через недоведеність повного виправлення засудженого.

Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд, -

П о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокового звільнення- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з моменту її проголошення через Казанківський районний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Казанківського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_1