"04" вересня 2024 р. Справа № 363/1458/24
УХВАЛА

Іменем України

04 вересня 2024 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ;

за участю прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

захисника ОСОБА_5 ;

потерпілої ОСОБА_6 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000120, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.02.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вишгородського районного суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000120 від 03 лютого 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі визначено суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 25.03.2024 року було призначено підготовче судове засідання в межах даного кримінального провадження.

Ухвалою суду від 03.04.2024 року обвинувальний акт призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 11.05.2024 року строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , було продовжено по 10.09.2024 року.

Під час судового розгляду захисником обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 подано клопотання про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Клопотання мотивовано тим, що з лютого місяця 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в межах даного кримінального провадження застосовується запобіжний захід у виді домашнього арешту. Однак, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 є військовослужбовцем та даний момент часу продовжує проходити військову службу, то існує необхідність залучати ОСОБА_4 на цілодобовій основі у здійсненні своїх військових обов`язків в військовій частині НОМЕР_1 , згідно бойових розпоряджень. Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 в межах даного кримінального провадження жодного разу не ухилявся від явки до органів досудового розслідування та суду, не допускав вчинення негативної процесуальної поведінки, жодним чином не перешкоджав руху кримінального провадження, визнає вину у вчиненому правопорушенні, то захисник ОСОБА_5 просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Також під час судового розгляду прокурором ОСОБА_7 подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 . Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту було мотивовано наявністю обґрунтованого обвинувачення у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а також продовженням існування ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити дії, які передбачені п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, зазначив про продовження існування ризику того, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити дії, передбачені п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також вказав, що застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту буде достатнім та необхідним для запобігання вказаним ризикам. Проти задоволення клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу прокурор ОСОБА_3 заперечив, зазначивши, що обвинувачений ОСОБА_4 є військовослужбовцем, а тому при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу існує ризик відрядження ОСОБА_4 до зони бойових дій для виконання військових обов`язків, що може призвести до затягування судового розгляду.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 висловили заперечення проти клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту та повністю підтримати клопотання про зміну запобіжного заходу. На додаток до обґрунтування, викладеного у клопотанні про зміну запобіжного заходу, захисник ОСОБА_5 зазначив, що існує потреба у повноцінному виконанні обвинуваченим ОСОБА_4 своїх обов`язків військової служби, його залученні до виконання бойових розпоряджень, що ОСОБА_4 не може робити через застосування відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту. У зв`язку з цим про зміну запобіжного заходу також клопоче військова частина, в якій обвинувачений проходить військову службу. Захисником ОСОБА_5 було зазначено, що військова частина НОМЕР_1 , в якій обвинувачений ОСОБА_4 проходить військову службу, має постійне місце дислокації на території Вишгородського району Київської області, а основними бойовими завданням є виконання обов`язків військової служби на території Київської області без відрядження до інших областей України. У зв`язку з цим захисник ОСОБА_5 зазначив, що обвинувачений ОСОБА_4 постійно буде перебувати на території Київської області та завжди буде з`являтися до суду за першим викликом, належним чином виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримала клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, вважала за доцільне та необхідне змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід з домашнього арешту на більш м`який у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали поданого прокурором клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Отже, під час судового розгляду суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, скасувати обвинуваченому запобіжний захід або продовжити строк запобіжного заходу, що був обраний обвинуваченому. Розгляд зазначеного клопотання здійснюється з урахуванням загальних положень щодо розгляду та вирішення питання про обрання та продовження запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжні заходи є одним з різновидів заходів забезпечення кримінального провадження, що мають особливий порядок застосування в силу своїх негативних наслідків щодо сфери особистих прав та свобод підозрюваного чи обвинуваченого, яких вони можуть зазнати у разі застосування до них запобіжного заходу.

Порядок застосування запобіжних заходів визначається у ст. 194 КПК України, у ч. 1 якої зазначається, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Отже, ухвалення судом рішення про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного чи обвинуваченого є належним правовим результатом розгляду та вирішення відповідного клопотання тоді і лише тоді, коли судом на основі наданих доказів буде встановлено відповідну сукупність умов, а саме існування обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один ризик, що передбачений у ст. 177 КПК України, а також неможливість або недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Не виконання хоча б однієї з вищезазначених умов призводить до іншого правового результату, ніж застосування запобіжного заходу у відповідності до заявленого клопотання.

На додаток до цього чинне кримінальне процесуальне законодавство визначає можливість та процедуру продовження строку обраного запобіжного заходу.

Так, відповідно до положень ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку запобіжного заходу має відповідати загальним вимогам, встановленим у ст. 184 КПК України щодо клопотання про обрання запобіжного заходу. Разом з тим з метою унеможливлення непропорційного втручання у право обвинуваченого на свободу та особисту недоторканість клопотання про продовження строку запобіжного заходу, у тому числі тримання під вартою, має також містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України встановлюється, що продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту здійснюється у порядку, визначеному ст. 199 КПК України.

Отже, для задоволення клопотання про продовження строку запобіжного заходу, у тому числі домашнього арешту, суду необхідно встановити не тільки стандарту сукупність умов, наявність якої є необхідною для обрання запобіжного заходу, але і встановити той факт, що ризики, які стали причиною для застосування запобіжного заходу, продовжують існувати або з`явилися нові ризики, передбачені у ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08.02.2024 року у справі № 761/4836/24 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту шляхом заборони ОСОБА_4 залишати місце свого перебування за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 20 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 03.04.2024 року строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту було продовжено до 02.06.2024 року.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 29.05.2024 року строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту продовжено по 28.07.2024 року.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 11.07.2024 року строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту продовжено по 10.09.2024 року.

Суд звертає увагу, що питання наявності обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, було предметом розгляду в ухвалі суду від 03.04.2024 року, від 29.05.2024 року, від 11.07.2024 року. У вказаних ухвалах судом було констатовано наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні вказаного правопорушення. З того моменту в межах кримінального провадження проводиться судовий розгляд, під час якого було безпосередньо досліджено докази, надані стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. За результатами дослідження відповідних доказів судом не встановлено жодних обставин і фактів, які б викликали сумнів в обґрунтованості висунутого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Як у підготовчому судовому засіданні, так і під час судового розгляду ані стороною захисту, ані стороною обвинувачення не заперечувалося наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. На додаток до цього, обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив, що визнає вину у вчиненому правопорушенні, щиро кається, обставин і фактів вчиненого правопорушення не заперечує.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Щодо продовження існування ризиків, передбачених п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд звертає увагу, що питання існування ризику того, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити дії, передбачені п. 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, було предметом розгляду в ухвалах суду від 03.04.2024 року, від 29.05.2024 року, від 11.07.2024 року. У вказаних ухвалах судом було зазначено про недоведеність існування відповідних ризиків. Будь-яких нових обставин, фактів та відомостей на доведення існування вказаних ризиків стороною обвинувачення не було надано. У зв`язку з цим у суду відсутні підстави вважати доведеним існування ризику вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 дій, передбачених п. 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 є військовослужбовцем, може бути залучений до виконання бойового завдання, перебуває на території військової частини разом з особами, які є свідками в межах даного кримінального провадження, враховуючи, що свідки в межах кримінального провадження ще не допитані під час судового розгляду, а також враховуючи обставини та факти, встановлені в ухвалах суду від 03.04.2024 року, від 29.05.2024 року, від 11.07.2024 року, враховуючи відсутність будь-яких нових обставин і фактів, суд вважає, що ризик вчинення ОСОБА_4 дій, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжує існувати на даному етапі кримінального провадження.

Вирішуючи питання про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вказаним ризикам, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1, 3 ст. 176 КПК України домашній арешт визначений законодавцем як суворий запобіжний захід, що за ступенем тяжкості йде перед триманням під вартою, який, у свою чергу, є винятковим запобіжним заходом.

Судом встановлено, що в межах даного кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 протягом тривалого часу застосовується запобіжний захід у виді домашнього арешту. Протягом всього часу ОСОБА_4 руху кримінального провадження не перешкоджав, з`являвся до органів досудового розслідування та суду, будь-якої негативної процесуальної поведінки не вчиняв.

Згідно довідки-характеристики, виданої капітаном поліції Іванківського відділення поліції Вишгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 від 02.09.2024 року, обвинувачений ОСОБА_4 обов`язки, покладені на нього запобіжним заходом у виді домашнього арешту, не порушував, жодних заяв та скарг не надходило.

Крім того, з клопотання т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_9 судом встановлено, що існує необхідність щодобової часті обвинуваченого ОСОБА_4 у здійсненні заходів щодо обороноздатності держави та несення військової служби згідно бойових розпоряджень в Чорнобильському районі Київської області, у зв`язку з чим керівництвом військової частини висловлюється прохання про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Аналіз ч. 5 ст. 194 КПК України свідчить про можливість покладення на обвинуваченого обов`язків при застосуванні запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, які достатньою мірою в межах даного кримінального провадження зможуть запобігти ухиленню ОСОБА_4 від явки до суду та виїзду за межі територіальної юрисдикції суду, а також запобігти його незаконному впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованої необхідності продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту та до висновку про наявність достатніх підстав для застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

У зв`язку з цим у клопотанні прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу слід відмовити, а клопотання захисника про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки: прибувати до суду у межах даного кримінального провадження за кожною вимогою; не відлучатися за межі Київської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця перебування та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні.

На підставі ч. 7 ст. 194, ч. 3 ст. 331 КПК України строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_4 , та строк дії ухвали визначити в 2 місяці.

Керуючись статтями 176-178, 181, 184, 193, 194, 196-197, 199, 331, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту відмовити.

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід, застосувавши до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

На підставі ст. 179, ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до суду у межах даного кримінального провадження за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі Київської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця перебування та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали про застосування відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання та покладення на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, встановити тривалістю в 2 місяці, тобто з 04.09.2024 року по 03.11.2024 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого групи прокурорів Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону прокурора ОСОБА_10 .

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання покладених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 06.09.2024 року о 12 годині 00 хвилин.

Головуючий суддя ОСОБА_1