Справа № 450/4209/23 Провадження № 1-кс/450/419/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про обрання запобіжного заходу

09 травня 2024 року слідчий суддя Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2

з участю: старшого слідчого ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_3 , прокурора Пустомитівської окружної прокуратури Львівської олбласті ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити клопотання старшого слідчого ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , яке надійшло на розгляд слідчого судді 08.05.2024 року,

про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Носівка Чернігівської області, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

в с т а н о в и в :

у провадженні слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області, 08.05.2024 року надійшло клопотання старшого слідчого ВРЗСТ СУ ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_3 погоджене прокурором Пустомитівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, в якому слідчий просить суд застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням розмір застави 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 58 400 гривень та у разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 строком на 2 місяці наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України: прибувати до слідчого та суду із встановленою періодичністю, визначеною слідчим чи суддею; не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В обґрунтування вказує, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, раніше не судимий. ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, враховуючи, що соціальні зв`язки підозрюваного не перешкоджають йому покинути Львівську область, матеріальний стан підозрюваного, що останній будучи на волі може мати можливість незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни, наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб, а тому є достатні підстави вважати, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, епкспертів у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення, а тому приходить до переконання, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для забезпечення підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти ризикам.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просять його задоволити, з підстав наведених у ньому.

Захисник ОСОБА_6 в задоволенні клопотання просила відмовити, обрати запобіжний захід у вигляді застави.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників провадження щодо клопотання слідчого, проаналізувавши матеріали клопотання, встановлено такі обставини, що мають значення для правильного вирішення клопотання слідчого.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , 28 серпня 2023 року близько 19:50 год., керуючи автомобілем марки «BMW» модель «Х6» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним по автодорозі «Львів-Шегині» в напрямку до м. Шегині в с. Конопниця Львівського району Львівської області, порушив вимоги чинних Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями, а саме:

- Розділу 1, пунктів:

1.3 (учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими);

1.5. (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків);

1.10 (в частині значення термінів «дорожня обстановка» (сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом та «дати дорогу» (вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, змінити напрямок руху або швидкість);

Розділу 10, пункту 10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху);

Розділу 12, пункту 12.9 (б) (водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «й» пункту 30.3 цих правил;

Розділу 13, пункту 13.1 водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу, що виразилося в тому, що він керуючи вищевказаним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, та рухаючись у правій смузі руху у напрямку до м. Шегині, маючи об`єктивну можливість виявити, як попереду у цій же смузі руху у попутному напрямку рухається автомобіля марки «BMW» модель «318D» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 , зокрема не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, та внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, без причин технічного характеру допустив попутне зіткнення керованого автомобіля з автомобілем марки «BMW» модель «318D» реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В результаті порушень Правил дорожнього руху водієм марки «BMW» модель «Х6» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 , водій ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у виді різано-рваної рани зовнішньої поверхні лівого плеча, множинні забійні садна передньої поверхні лівого стегна, гомілки, попереку зліва, обох верхніх кінцівок, передньої черевної стінки, грудної клітки та травму хребта у вигляді зламу правого поперечного відростка L3, що відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

30.04.2024 в межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

У відповідності до ч. 4 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 286-1 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 відноситься до нетяжкого злочину.

Підозрюваний ОСОБА_5 згідно ст. 63 Конституції України відмовився від надання будь-яких показів.

Положеннями ч. 1 та ч. 3 ст.183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

При розгляді даного клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що слідчий та прокурор довів обґрунтованість підозри висунутої затриманій.

У відповідності до положень ч.1 ст.194КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно положень ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 5 ч. 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При обранні запобіжного заходу підозрюваному слідчий суддя погоджується із доводами слідчого та прокурора про те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Також, обґрунтованими є доводи слідчого про те, що підозрювана може переховуватись від досудового слідства і суду, впливати на потерпілих та свідків, чи продовжити злочинну діяльність.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Тримання під вартою не повинно бути продовжене лише через очікуване покарання у вигляді позбавлення волі (Leteliier v.France (Летельєр проти Франції), §51; LA, v.France (LA. проти Франції), §104; Prencipe v.Monaco (Прансип проти Монако), §79; Tiron v.Romania (Тирон проти Румунії), §§41-42).

Ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (Becciev v.Moldova (Бекчієв проти Молдови), §59).

Ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (Jarzynski v.Poland (Яжинський проти Польщі) §43).

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою (W v.Switzerland, 14379/88, 26 січня 1993 року).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).

Ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою (Neumeister v.Austria (Коймайетер проти Австрії), §10).

Згідно п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про його незначний ступінь, який може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Вчинення ОСОБА_5 інкримінованого правопорушення підтверджується отриманими у провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця ДТП від 28.08.2023, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , слідчим експериментом за участі свідка ОСОБА_8 , протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_9 , протоколом слідчого експерименту за участі неповнолітнього свідка ОСОБА_9 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколом обшуку автомобіля марки «BMW» модель «Х6» реєстраційний номер НОМЕР_1 , висновком судової токсикологічної експертизи, висновком судової молекулярно-генетичної експертизи, висновком судової інженерно-транспортної експертизи із дослідження обставин та механізму у ДТП, та іншими доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеної, зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Таким чином, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за межами діяльності органу досудового слідства, враховуючи характер та суспільну небезпеку інкримінованого йому кримінально караного діяння, перебуваючи на волі, матиме можливість перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, переховуватися від суду, впливати на потерпілого та свідків та експертів; вчинити інше кримінальне правопорушення, суд враховує, в тому числі, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, а також, враховуючи характер, ступінь суспільної небезпечності злочину, який інкримінується ОСОБА_10 , також суд враховує ту обставину, що злочин було вчинено у стані алкогольного сп`яніння.

Щодо підозрюваного є наявність обґрунтованої підозри, яка підтверджена зазначеними у клопотанні доказами, в також наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання цим та іншим ризикам шляхом застосування більш м`якого виду запобіжного заходу. А відтак, слідчий суддя приходить до висновку щодо підозрюваному слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів з визначення розміру застави.

На думку слідчого судді, є необхідним визначити підозрюваному заставу, оскільки злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 є злочином у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років, а тому у відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (58 400 грн.), що відповідає п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 183, 182, 193, 194, 196, 197, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

клопотання старшого слідчого ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави підозрюваному ОСОБА_5 , - задоволити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів з 09.05.2024 року до 07 липня 2024 року включно.

Визначити ОСОБА_5 заставу у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 58 400 (п`ятдесят вісім тисяч чотириста гривень 00 копійок) грн.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що він має право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в цій ухвалі. У випадку внесення застави у встановленому цією ухвалою розмірі ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 у разі внесення застави, наступні обов`язки:

прибувати до слідчого та суду із встановленою періодичністю, визначеною слідчим чи суддею;

не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і вїзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 07 липня 2024 року.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку її дії.

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному, захиснику та скерувати начальнику ДУ «Львівської установи виконання покарання № 19» для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1