єдиний унікальний номер справи 546/474/24
номер провадження 1-кп/546/85/24
УХВАЛА

іменем України

28 жовтня 2024 року м. Решетилівка Полтавська область

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Решетилівка Полтавської області в режимі відеоконференції з ДУ «Вінницька установа виконання покарань № 1» матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000191 від 03.04.2013, який надійшов від прокурора Решетилівської окружної прокуратури Полтавської прокуратури стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровська область, освіта середня спеціальна, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

20 січня 2009 року Дніпропетровським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, із застосуванням ч.ч.1, 4 ст.70 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років, звільненого 09 березня 2012 року із Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№ 94)», по закінченню строку відбування покарання;

30 березня 2023 року Летичівським районним судом Хмельницької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців;

20 вересня 2023 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців;

01 грудня 2023 року Бершадським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 7 (сім) місяців;

23 січня 2024 року Тульчинським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 8 (вісім) місяців;

31 січня 2024 року Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області за ч.ч.2, 3 ст.185 КК України, із застосуванням ч.ч.1, 4 ст.70 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 8 (вісім) місяців;

20 лютого 2024 року Ямпільським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 10 (десять) місяців;

05 березня 2024 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст.185 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 10 (десять) місяців,

31.07.2024 Тульчинським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст.185 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 02.04.2013, близько 09:00 год., шляхом віджиму кватирки металопластикового вікна, проник до житлового будинку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де переслідуючи корисливий мотив та мету, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, незаконно, таємно, з приміщення вищевказаного будинку викрав чотири штори «ламбрекен», після чого, утримуючи викрадене майно при собі, покинув місце вчинення злочину та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_6 матеріальні збитки на суму 600 грн.

Своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у в зв`язку з набранням чинності 09.08.2024 Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких питань діяльності правоохоронних органів» № 3886- ІХ. Вказаний закон декриміналізовано діяння, передбачені ст. 185, 190,191 КК України, вчиненні до набрання чинності цим Законом на суму, яка не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Враховуючи, що ОСОБА_4 таємним викраденням чужого майна завдано матеріальну шкоду в розмірі 600 грн, що є менш від двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на час вчинення кримінального правопорушення, тому є підставі для закриття кримінального провадження за ч. 3 ст. 185 КК України на підставі п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Вважав, що перекваліфіковувати діяння ОСОБА_4 на ч. 1 ст. 162 КК України не є необхідним, оскільки потерпіла заперечує проти цього. Просив судові витрати у даному кримінальному провадженні віднести за рахунок держави.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засідання клопотання підтримав, підтвердив згоду на закриття провадження. Судом роз`яснено його право заперечувати проти закриття кримінального провадження за вказаною підставою, наслідком чого є продовження судового розгляду в загальному порядку, на що обвинувачений зазначив, що просить закрити провадження з підстав декриміналізації діяння.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. У заяві зазначила, що просить суд не перекваліфіковувати дії ОСОБА_4 з ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України, яка є кримінальним правопорушення у формі приватного обвинувачення, оскільки не бажає притягувати його до кримінальної відповідальності за вищевказаною кваліфікацією. Розгляд справи просила проводити без її участі. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Розглянувши та оцінивши доводи клопотання, суд виходить з наступного.

Відповідно до обвинувального акту по кримінальному провадженню № 0000191, яке внесене 03.04.2013 до ЄДРДР, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, вартість якого на момент вчинення кримінального правопорушення становила 600 грн.

Відповідно до положень ст. 284 ч. 1 п. 4-1 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлюється кримінальна протиправність діяння.

Згідно положень ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Статтею 5 КК України визначено, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Статтею 3 КК України передбачено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Згідно частини 6 вказаної норми зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Враховуючи, що не зважаючи на те, що Законом України від 18.07.2024 № 3886-ІХ були внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, фактично вказаним законом були внесені зміни і до кримінального закону, яким визначається караність такого діяння як викрадення чужого майна, оскільки, визначивши розмір дрібного викрадення чужого майна, вказаний Закон вніс зміни до визначення розміру такого кримінально караного діяння як крадіжка, відповідальність за вчинення якої передбачена ст. 185 КК України.

Наслідком прийняття вищевказаного Закону стало те, що таємне викрадення чужого майна, вартість якого не перевищує розміру двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, перестало бути кримінально караним діянням.

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Станом на 01.01.2013 розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» становить 1147,00 гривень.

Отже, відповідно до Податкового кодексу України та Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України у 2013 році становить 1147 гривень. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, вартість якого на момент вчинення кримінального правопорушення 02.04.2013 становила 600 грн.

Згідно правил дії кримінального закону в часі такий закон має зворотну дію, тобто поширюється на діяння, які були вчинені до 09.08.2024 включно.

Порядок вирішення питання про закриття провадження у зв`язку з його декриміналізацією визначено ст. 284 КПК України.

Відповідно частини 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.4-1 частини 1 цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст. 479-2 цього Кодексу.

Статтею 479-2 ч.1, 3 КПК України, до якої відсилає ст. 284 КПК України, визначено, що суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 під час судового розгляду, проти закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України не заперечував, наслідки такого закриття йому роз`яснені та зрозумілі.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та ту обставину, що відбулась часткова декриміналізація вчиненого обвинуваченою діяння на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набув чинності 09.08.2024 та має зворотну дію в часі, із врахуванням наданої обвинуваченою згоди на закриття кримінального провадження, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Процесуальні витрати за проведення дактилоскопічних експертиз № 200, № 583 віднести за рахунок держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Речові докази відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 284, 288, 350, 369, 370, 372, 376, 479-2 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Кримінальне провадження № 0000191, внесене 03.04.2013 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено без оголошення 01 листопада 2024 року.

Суддя ОСОБА_1