КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 жовтня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

в режимі відеоконференції:

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000645 внесеному до ЄРДР 24 січня 2019 року, за обвинуваченням

ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 9 лютого 2023 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 9 лютого 2023 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 3, 5 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України - чотири роки позбавлення волі;

- за ч. 5 ст. 185 КК України - сім років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді семи років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Цим же вироком вирішено питання процесуальних витрат.

20 лютого 2023 року шляхом поштового відправлення першим заступником керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 та 19 березня 2023 року через адміністрацію Державної установи «Київський слідчий ізолятор» обвинуваченим ОСОБА_8 (ас. 247-248 т. 9) подані апеляційні скарги, які 27 березня 2023 року разом з матеріалами кримінального провадження надійшли до Київського апеляційного суду (ас. 1 т. 10).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 березня 2023 року апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 9 лютого 2023 року щодо нього повернута особі, яка її подала (ас. 4-5 т. 10).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 березня 2023 року за апеляційною скаргою прокурора відкрите апеляційне провадження та відповідно до вимог ст. 401 КПК України в порядку підготовки до апеляційного розгляду учасникам апеляційного провадження надіслано копію ухвали про відкриття апеляційного провадження разом з копією апеляційної скарги, а також встановлено строк для подачі заперечень на апеляційну скаргу прокурора (ас. 7-8 т. 10).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 квітня 2023 року закінчено підготовку до апеляційного розгляду та призначено апеляційний розгляд за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 9 лютого 2023 року щодо ОСОБА_8 (ас. 28-29 т. 10).

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року апеляційна скарга першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 залишена без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 9 лютого 2023 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185 КК України - без змін (ас. 139-145 т. 10).

Постановою Верховного Суду від 29 серпня 2024 року задоволена касаційна скарга прокурора, ухвала Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_8 скасована і призначений новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Цією ж постановою обвинуваченому ОСОБА_8 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 27 жовтня 2024 року включно (ас. 127-132 т. 12).

На початку апеляційного розгляду прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, яке обґрунтоване наявністю у кримінальному провадженні ризиків, а саме, ризик переховування від суду, з огляду на суворість призначеного покарання, з метою ухилитися від передбаченої законом відповідальності; ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не зможе усунути наявні ризики.

Захисник та обвинувачений заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, а також те, що вони не отримували клопотання прокурора та не мали можливості підготуватись. При цьому обвинувачений зазначив про те, що даний вирок поглинений іншим вироком.

Вислухавши позицію учасників кримінального провадження, колегія суддів враховує таке.

Вирішуючи питання про доцільність продовження запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою, колегія суддів, приймає до уваги стадію даного судового провадження, те, що апеляційний розгляд тільки розпочатий, за вироком суду ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, яке слід відбувати реально, а тому наявні підстави для висновку щодо наявності ризику, що обвинувачений може вжити заходів для перешкоджання здійснення апеляційного розгляду з метою уникнення від відбування призначеного покарання.

Окрім того, з урахуванням наведених обвинуваченим даних про наявність іншого вироку щодо нього є небезпідставним і ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, про що обґрунтовано вказав прокурор у клопотанні.

Європейський суд з прав людини у своєму рішення «Руслан Яковенко проти України» зазначив, що, починаючи з дати постановлення вироку, навіть , якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити, підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом», тобто у розумінні підпункту «а» пункту 1 ст. 5 Конвенції на законних підставах.

При цьому, у вказаному рішенні Європейський суд наголосив, що навіть якщо національне законодавство передбачає, що вирок набирає законної сили лише після завершення розгляду справи судами усіх інстанцій, попереднє ув`язнення у розумінні положень Конвенції закінчується зі встановленням вини та призначенням покарання судом першої інстанції.

У такому випадку судовий контроль за позбавленням свободи, що вимагається згідно ст. 5 Конвенції, вважається вже інкорпорованим у постановлений вирок та призначене покарання, а питання щодо законності такого тримання під вартою можуть бути переглянуті лише, коли виникають нові обставини.

Аналіз вказаних вимог чинного законодавства свідчить про те, що тримання особи під вартою за наявності вироку суду, який хоча і не набрав законної сили, однак яким особі призначено покарання у виді позбавлення волі, є таким, що в повному обсязі відповідає принципам законності, пропорційності та не є свавільним.

Окрім того, відповідно до положень ст. 377 КПК України, якщо обвинуваченого, який тримається під вартою, засуджено до позбавлення волі, суд лише у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, та звільнити такого обвинуваченого з-під варти.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на даний час строк перебування обвинуваченого під вартою не можна визнати таким, що порушує принцип справедливої співрозмірності між повагою на його особисту свободу та публічними інтересами, що випливають з прав потерпілих на захист від тяжкого кримінального правопорушення, на охорону їх прав та законних інтересів і забезпечення швидкого та повного розгляду даної справи, а тому колегія суддів висновку про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, можуть на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.

Доводи захисника та обвинуваченого заслуговують на увагу, проте, не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою, оскільки запобігання встановленим ризикам неналежної процесуальної поведінки неможливо шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

За таких обставин клопотання прокурора підлягає до задоволення.

В судовому засіданні під час проведення апеляційного розгляду в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Коростенська виправна колонія № 71» обвинувачений заявив, що бажає брати участь в судовому засіданні безпосередньо, оскільки із-за технічних неполадок він не завжди розуміє (погано чутно), що відбувається в судовому засіданні, на безпосередній участі в апеляційному розгляді саме в залі судового засідання наполягає.

Вислухавши позицію захисника, який підтримав заявлене клопотання, та прокурора, який не заперечував проти вказаного клопотання, колегія суддів доходить висновку, що обвинуваченого слід перевести до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» для проведення апеляційного розгляду кримінального провадження, так як відповідно до положень ч. 4 ст. 401 КПК України обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, а ОСОБА_8 виявляє таке бажання та наполягає на безпосередній участі під час апеляційного розгляду саме в залі судового засідання, оскільки згідно з вимогами ч. 2 ст. 336 КПК України суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за доцільне перевести обвинуваченого ОСОБА_8 з Державної установи «Коростенська виправна колонія № 71» до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» з метою забезпечення участі обвинуваченого в апеляційному розгляді за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 9 лютого 2023 року.

Керуючись ст. 376, 405 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому за ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185 КК України ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто, до 7 грудня 2024 року.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Перевести обвинуваченого ОСОБА_8 на час апеляційного розгляду з Державної установи «Коростенська виправна колонія № 71» до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» .

Копію ухвали для виконання направити начальникам Державної установи «Київський слідчий ізолятор» та Державної установи «Коростенська виправна колонія № 71».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4