ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2995/24 Справа № 242/196/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Селидівського міського суду Донецької області від 05 липня 2024 року відносно ОСОБА_8 ,

В СТ А Н О В И Л А:

Вироком Селидівського міського суду Донецької області від 05 липня 2024 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Великі озера Дубровицького району Рівненської області, громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз 19.12.2018 року Селидівським міським судом Донецької області за ч. 1, 2 ст. 185, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 14.04.2022 умовно-достроково, невідбута частина покарання 10 місяців 13 днів, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим та засуджено за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України остаточно до 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. Стягнуто з нього процесуальні витрати. Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, під час дії воєнного стану на території України (який введено Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, Указом від 07 листопада 2022 року № 757/2022 з 25 листопада 2022 року продовжено воєнний стан в Україні строком на 90 діб) 29 січня 2023 року о 09 годині ОСОБА_8 прийшов разом з дружиною до магазину «Продуктовий двір» за адресою: АДРЕСА_3 , де о 09 годині 10 хвилин цього ж дня, дочекавшись, коли продавець ОСОБА_9 відійшов від прилавку та був зайнятий розмовою з іншим покупцем, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони невідомі оточуючим, діючи умисно, таємно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливою метою підійшов до торгового прилавку та з полиці під прилавком викрав грошові кошти в сумі 1100 гривень, сховавши їх до кишені надягненої на ньому куртки, та з викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 1100 гривень.

На вказане рішення захисником ОСОБА_7 подана апеляційна скарга, в якій вона просить вирок суду відносно ОСОБА_8 скасувати та ухвали новий, яким ОСОБА_8 виправдати за ч. 4 ст. 185 КК України. Зазначає, що вирок суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим і невмотивованим. Вказує, що обвинувачений ОСОБА_8 не скоював крадіжку, це зробила йоїго померла дружина, даний факт може підтвердити свідок ОСОБА_10 . Однак, суд першої інстанції безпідставно відмовив в клопотанні стороні захисту про допит свідка ОСОБА_10 . Крім того, захисник наголошує, що під час досудового розслідування обвинувачений Муха не пам`ятає свій допит, оскільки він знаходився в похмільному синдромі після тривалого запою.

Заслухавши суддю доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Згідно положень ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09.08.2024 набрав чинності Закон України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким були внесені зміни до ст. 51 КУпАП та посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Згідно нової редакції ст. 51 КУпАП, відповідальність за ч. 1 ст. 51 КУпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідальність за ч. 2 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковуваний мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум для працездатної особи на 01.01.2024 року становить 3028 гривень, тобто неоподаткований мінімум доходів громадян складає 1514 гривень на 2024 рік, а два неоподаткованих мінімумів (ч.2 ст. 51 КУпАП) становить 3028 гривень.

При цьому, станом на 01.01.2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1342грн.

Як вбачається з матеріалів справи, кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_8 29.01.2023 року.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_8 заподіяв матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_9 на загальну суму 1100 грн.

За таких обставин, враховуючи те, що вартість викраденого майна була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, тому колегія суддів вважає, що вчинене кримінальне правопорушення не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Статтею 284 ч. 1 п. 4-1 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Враховуючи, що відповідно до положень Закону України №3886-ІХ сума викраденого, з якої настає кримінальна відповідальність за злочини щодо права власності - збільшилася, суд апеляційної інстанції вважає, що у даному випадку наявні правові підстави для закриття кримінального провадження за ч.4 ст.185 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Селидівського міського суду Донецької області від 05 липня 2024 року відносно ОСОБА_8 скасувати.

Кримінальне провадження № 0000030 від 01.02.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала набуває чинності негайно та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді