Єдиний унікальний номер справи 183/7531/24
Провадження № 1-кс/183/1406/24

У Х В А Л А

25 липня 2024 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, розлученого, з середньою освітою, офіційно не працюючого, який є особою з інвалідністю IIІ групи, який на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, який зареєстрованого місця проживання не має, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування факту вчинення діяння, що за своїми ознаками підпадає під правову кваліфікацію злочину, визначеного ч. 4 ст. 296 КК України ( кримінальне провадження від 23 липня 2024 року за № 0000926).

До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області слідчим СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 , подане клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів.

В обґрунтування заявленого клопотання стороною обвинувачення зазначено, що встановлені під час досудового розслідування обставини та зібрані докази, свідчать про обґрунтованість повідомленої громадянину ОСОБА_5 підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення, попередньо кваліфікованого за ч. 4 ст. 296 КК України. Ураховуючи особу підозрюваного, вважали наявними ризики, визначені п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Під час судового розгляду прокурор заявлене клопотання підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у клопотанні письмово, а також заперечував стосовно доводів сторони захисту про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував, просив застосувати до підзахисного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт за місцем проживання підзахисного з його матір`ю, за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначив, що вказана квартира є власністю рідної сестри підозрюваного, яка не заперечує проти застування домашнього арешту за зазначеною адресою. Також зазначив, що потерпілому ОСОБА_8 відшкодовано завдану шкоду, у зв`язку з чим, останній не заперечує щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого правопорушення, за обставин, викладених у клопотанні, зізнався, проти задоволення клопотання сторони обвинувачення заперечував, підтримав думку свого захисника щодо застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, пояснив, що кається у вчиненому.

Вислухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя виходить з такого.

23 липня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000926 внесено відомості за фактом вчинення діяння, що за своїми ознаками підпадає під правову кваліфікацію злочину, визначеного ч. 4 ст. 296 КК України.

23 липня 2024 року о 18 год. 00 хв. громадянина ОСОБА_5 у присутності захисника було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

24 липня 2024 року ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000926 у присутності захисника повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та того ж дня вручено клопотання про застосування запобіжного заходу.

Вирішуючи клопотання по суті, слідчий суддя виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним положенням цієї статті.

Статтею 178 КПК України визначено обов`язок суду, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінити в сукупності всі обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та особу підозрюваного.

Ураховуючи зібрані органом досудового слідства докази, та встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя вважає обґрунтованою повідомлену громадянину ОСОБА_5 підозру у вчиненні діяння, що попередньо кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 296 КК України.

При розгляді доказів, наданих стороною обвинувачення в обґрунтування клопотання, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому слідчий суддя вважає, що існують всі підстави вважати підозру обґрунтованою.

Стосовно ризику, визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя погоджується з позицією прокурора щодо імовірності його виникнення, з огляду на особу підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, зареєстрованого місця проживання не має, будь-якою суспільно корисною працею не займається, а також відсутність відомостей щодо наявності інших міцних соціальних зв`язків; те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, також слідчим суддею ураховується зухвалість вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , та вчинення його у стані алкогольного сп`яніння, після вчинення інкримінованого йому злочину покинув місце його вчинення, розуміючи, що потерпілий отримав тілесні ушкодження. Усе зазначене свідчить про існування реальної можливості переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від покарання.

Обставина щодо тяжкості покарання сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був установлений.

Також слідчим суддею ураховується та обставина, що підозрюваний мешкає в одному населеному пункті разом із безпосередніми свідками кримінального правопорушення та потерпілим, а тому підозрюваний з метою уникнення покарання за вчинення особливо тяжкого злочину матиме реальну можливість впливати на свідків, зокрема, шляхом погроз та насильства, з метою змусити їх змінити свої показання, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено той факт, що інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні та визнаним слідчим суддею доведеними.

Також, слідчий суддя ураховує вагомість наданих в обґрунтування клопотання доказів, вік та стан здоров`я підозрюваного, які не вказують на неможливість застосування запобіжного заходу, про який просить сторона обвинувачення, те, що дії, які інкримінуються підозрюваному, мають виняткову суспільну небезпечність та антисоціальну направленість. Зазначене є беззаперечною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчий суддя при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя вважає необхідним застосувати підозрюваному найбільш тяжкий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених раніше ризиків.

Що стосується клопотання сторони захисту про застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, з урахуванням вищезазначених висновків слідчого судді, вважаю його таким, що не підлягає задоволенню.

У той же час при застосуванні запобіжного заходу, у вигляді тримання під вартою, відповідно до вимог ст. 183 КПК України, вважаю за доцільне, визначити розмір застави з урахуванням вимог ст. 182 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 194 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (кримінальне провадження від 23 липня 2024 року за № 0000926), - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10 вересня 2024 року включно.

У задоволенні клопотання захисника про застосування домашнього арешту відмовити.

Визначити заставу у розмірі 100 000 грн. (сто тисяч гривень), які можуть бути внесені підозрюваним або заставодавцем на відповідний рахунок до спливу терміну тримання під вартою.

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному слідчим суддею розмірі протягом дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При внесенні суми застави у визначеному слідчим суддею розмірі, підозрюваний підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти наступні обов`язки:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3) прибувати за кожною вимогою до слідчого, який здійснює кримінальне провадження, прокурора та суду;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади, документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у цій ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області негайно має здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , прокурорів Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області, якими здійснюється процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні та слідчого суддю Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 .

З моменту звільнення з-під варти у разі внесення застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі якщо він будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього цією ухвалою обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений, підписаний та оголошений 26 липня 2024 року о 09 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1