Справа № 646/2016/24
№ провадження 1-кп/646/588/2024
ВИРОК

іменем України

04.09.2024 року Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

та обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000520 від 02.02.2024 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Криве Підволочиського району Тернопільської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, військовослужбовця в/ч № НОМЕР_1 , одруженого, маючого доньку НОМЕР_2 , несудимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 за № 6 від 10.04.2022 року солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду номера обслуги 3 відділення кулеметного взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Указом Президента України за № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку із військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб, який продовжено до теперішнього часу.

Відповідно до вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватисяКонституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших. Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 28 Статуту внутрішньої служби єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

За ст. 29 Статуту внутрішньої служби за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 30 Статуту внутрішньої служби начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника.

Згідно зі ст. 31 Статуту внутрішньої служби начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Як вбачається з ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, За своїми військовими званнями начальниками є: військовослужбовці сержантського і старшинського складу для військовослужбовців рядового складу однієї з ними військової частини; військовослужбовці молодшого офіцерського складу для військовослужбовців молодшого сержантського і старшинського складу однієї з ними військової частини та військовослужбовців рядового складу; майори, капітани 3 рангу, підполковники, капітани 2 рангу для військовослужбовців рядового, молодшого і старшого сержантського і старшинського складу; полковники, капітани 1 рангу, бригадні генерали, коммодори, генерал-майор, контр-адмірали, генерал-лейтенанти, віце-адмірали для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу; генерали, адмірали для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу.

Відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати.

Відповідно до п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року за № 1153/2008 (далі Положення), право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань, військових частин, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Однак, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби на посаді номера обслуги 3 відділення кулеметного взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , 04.12.2023 року вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, вчинити непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника.

Так, 04.12.20223 року приблизно о 18 год. 00 хв., командиром 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 страшим лейтенантом ОСОБА_6 вишикувано особовий склад НОМЕР_3 стрілецької роти військово частини НОМЕР_1 , в тому числі солдата ОСОБА_5 , в АДРЕСА_3 , з метою доведення бойового розпорядження командира НОМЕР_4 окремого стрілецького батальйону № 35/2166 дск ОКП АДРЕСА_4 від 03.12.2023 року.

04.12.2023 року під час шикування командиром 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 страшим лейтенантом ОСОБА_6 доведено бойове розпорядження командира НОМЕР_4 окремого стрілецького батальйону № 35/2166 дск ОКП м. Лозова від 03.12.2023 року до підлеглого ОСОБА_5 відповідно до якого, останній мав перейти з особовим складом 1 стрілецької роти в оперативне підпорядкування командирам НОМЕР_5 , 10 та 11 пдр для подальшого виконання бойового завдання з оборони БРО в районі населеного пункту Берестове Куп`янського району Харківської області на позиціях відділень «Сінгапур» з центром лісосмуга (х: НОМЕР_6 ; у 74-24290), «Марвел» з центром лісосмуга (х: НОМЕР_7 ; у 74-24136), «Гімалаї» з центром лісосмуга (х: НОМЕР_8 ; у 74-23834) та «Косий» з центром лісосмуга (х:54-86946 у 74-23310). Після прибуття особового складу в рйон виконання бойових задач продовжити рух в напрямку: ВП ПАНАМА (х:54-87320; у:74-24792), ВП МАЯМІ (х:54-87214, у:74-24827). Із завданням зайняти вказані позиції організувати охорону оборону та спостереження з метою виявлення висування противника (атаки противника), продовжити системи інженерних загороджень, удосконалити в інженерному відношенні вогневі позиції та позиції відділень, стійко утримувати оборонні позиції.

Однак, солдат ОСОБА_5 , будучи невдоволеним наказом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи, що він зобов`язаний виконувати наказ начальника та маючи об`єктивну можливість його виконати, 04.12.2023 року прибувши на позиції ВП ПАНАМА (х: НОМЕР_9 ; у:74-24792), ВП МАЯМІ (х:54-87214, у:74-24827), не зайняв вказані позиції, а також не виконав завдання відповідно до якого, останній мав організувати охорону оборону та спостереження з метою виявлення висування противника (атаки противника), а також не продовжив обладнання системи інженерних загороджень, удосконалення в інженерному відношенні вогневі позиції та позиції відділень, стійко не утримував оборонні позиції, та 04.12.2023 року повернувся до позицій « ОСОБА_7 » з центром лісосмуга (х: НОМЕР_6 ; у 74-24290), «Марвел» з центром лісосмуга (х: НОМЕР_7 ; у 74-24136), «Гімалаї» з центром лісосмуга (х: НОМЕР_8 ; у 74-23834) та «Косий» з центром лісосмуга (х:54-86946 у 74-23310), чим підірвав боєготовність та боєздатність 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

У подальшому, особовий склад 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 направився для виконання бойового розпорядження командира НОМЕР_4 окремого стрілецького батальйону №35/2166 дск ОКП АДРЕСА_4 від 03.12.2023 року, а солдат ОСОБА_5 , залишився в АДРЕСА_3 .

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Під час судового засідання досягнуто угоду про визнання винуватості в кримінальному провадженні між прокурором ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 .

Згідно зазначеної угоди про визнання винуватості, обвинувачений ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винуватим, прокурор і обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 402 КК України та покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 402 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст. 62 КК України замінити ОСОБА_5 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців на строк 2 (два) роки.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, свою вину обвинувачений визнав беззаперечно, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Судом також встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім того, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє свої права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, також суд переконався, що сторонам зрозумілі наслідки укладання та затвердження угоди, визначені ст. 473 КПК України.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути укладені такі види угод: 1) угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим; 2) угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Положеннями частини 2 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно частини 5 статті 469 КПК України укладання угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а матеріали кримінального провадження свідчать про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений погоджується на призначення визначеного сторонами угоди покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені.

Щодо особи обвинуваченого суд враховує зокрема те, що обвинувачений не судимий, одружений, має неповнолітню дитину, постійне джерело доходу, провину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, приймав участь у відсічі агресії РФ проти України, тому наявність вказаних обставин, які істотно знижують ступінь вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинуваченогоОСОБА_5 , зумовлює можливість призначення покарання за ч. 4 ст. 402 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст. 62 КК України замінити ОСОБА_5 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців на строк 2 (два) роки.

За таких обставин, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим та прокурором, призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання, оскільки в підготовчому судовому засіданні не встановлено передбачених законом обставин, які б перешкоджали затвердженню судом даної угоди.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 необхідно відраховувати з моменту фактичного затримання та приведення вироку до виконання.

Цивільний позов не заявлявся, речові докази, судові витрати відсутні.

Приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та оцінюючи сукупність обставин, встановлених ст. 178 КПК України, враховуючи вид та міру покарання, яке призначається судомОСОБА_5 , суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_5 залишити без змін - у виді застави.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, суд зараховує в строк відбуття покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 05.01.2024 року по 08.01.2024 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості від 04.09.2024 року в кримінальному провадженні № 0000520 від 02.02.2024 року, укладену між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_5 , в присутності захисника ОСОБА_4 , про визнання винуватості - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 62 КК України замінити ОСОБА_5 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців на строк 2 (два) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 відраховувати з моменту фактичного затримання та приведення вироку до виконання.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_5 залишити без змін - у виді застави.

Після набрання вироком суду законної сили ОСОБА_5 затримати та направити до місця відбування покарання.

Після набрання вироком законної сили заставу у розмірі 90840 (дев`яноста тисяч вісімсот сорок) грн. 00 коп., внесену відповідно до ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 05.01.2024 року по кримінальному провадженню № 0000520 від 02.02.2024 року на р/р № UA0006674, отримувач ТУДСА України в Харківській області, повернути заставодавцю ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 05.01.2024 року по 08.01.2024 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Вирок може бути оскаржено з підстав, зазначених в ч. 4 ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_5 - з моменту вручення йому копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий