Справа № 159/7400/23 Провадження №11-кп/802/681/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового

засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 , (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001411 від 26.09.2023 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 серпня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є громадянином України, українець, уродженець с. Городище Луцького району Волинської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого, в порядку ст. 89 КК України не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Строк відбування покарання визначено обчислювати з дня прибуття засудженого у виправний центр.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК визначено зарахувати ОСОБА_7 в строк покарання час попереднього ув`язнення під вартою, починаючи з 21.05.2024, а також час слідування під вартою до виправного центру, з розрахунку одному дню тримання під вартою відповідає два дні обмеження волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 залишити тримання під вартою. Направити засудженого до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі.

Вироком вирішено питання речових доказів..

В С Т А Н О В И В

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він будучи притягнутим постановами Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23.01.2023, 02.08.2023 та 04.08.2023 до адміністративної відповідальності за ч.1 і ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення за вчинення 14.12.2022, 15.06.2023, 23.07.2023, 24.07.2023 домашнього насильства щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_9 , продовжив свої умисні протиправні дії, що вказує на їхню систематичність, та 18.09.2023 приблизно о 08 годині 25 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов на подвір`я за місцем спільного проживання з потерпілою ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , де умисно, безпідставно виражався в адресу ОСОБА_9 нецензурними словами, принижував її честь та гідність, агресивно себе поводив відносно останньої, чим вчинив домашнє насильство, що полягало в психологічному насильстві та призвело до психологічних страждань і погіршення якості життя потерпілої, яке виразилося у настанні втоми, фізичного дискомфорту, негативних переживань, емоційній напруженості, втраті енергійності, повноцінного сну, відпочинку, самооцінки та позитивних емоцій.

В подальшому 25.09.2023 приблизно о 07 годині 55 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні літньої кухні за місцем спільного проживання з потерпілою ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , висловлювався в її адресу нецензурними словами, принижуючи честь та гідність, кричав, тим самим вчинив психологічне насильство, що призвело до її психологічних страждань, а також погіршення якості життя потерпілої, яке виразилося у настанні втоми, фізичного дискомфорту, негативних переживань та емоційної напруженості, втраті енергійності, повноцінного сну, відпочинку, самооцінки та позитивних емоцій.

Того ж дня, 25.09.2023 року приблизно о 17 годині 40 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зайшов до літньої кухні за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та безпідставно в присутності неповнолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , висловлювався в адресу колишньої дружини ОСОБА_9 нецензурними словами, принижуючи її честь та гідність, погрожував направити дітей до дитячого будинку, позбавити її батьківських прав, тим самим вчиняв психологічне насильство, що призвело до її психологічних страждань, а також погіршення якості життя потерпілої, яке виразилося у настанні втоми, фізичного дискомфорту, негативних переживань та емоційної напруженості, втраті енергійності, повноцінного сну, відпочинку, самооцінки та позитивних емоцій, чим вчинив домашнє насильство.

Обвинувачений ОСОБА_7 оскаржує вирок у зв`язку із суворістю призначеного йому покарання та вважає, що наявність кількох пом`якшуючих покарання обставин, дані про його особу дають підстави для призначення більш м`якого покарання. Апелянт зазначає про бажання стати на шлях виправлення, просить оскаржений вирок змінити та пом`якшити призначене йому покарання.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану обвинуваченим апеляційну скаргу, прокурора, який апеляційну скаргу сторони захисту заперечив та просив вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд доходить такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, за викладених у вироку обставин відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються перевіреними і дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом першої інстанції дана належна і правильна оцінка за визначеними у ст. 94 КПК України критеріями. Такі висновки суду ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, у зв`язку із чим апеляційним судом не перевіряються згідно з правилами ч. 1 ст. 404 КПК України.

Що стосується доводів обвинуваченого щодо суворості призначеного йому покарання, апеляційний суд доходить таких висновків.

Частина 2 ст. 50 КК України встановлює, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції було враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та відомості про особу обвинуваченого, який є працездатною особою, однак не працевлаштований, за місцем проживання характеризується як особа схильна до зловживання спиртними напоями, в межах цього кримінального провадження був скерований на проходження програми для кривдників та направлений для лікування від алкогольної залежності, однак ні лікування, ні програму для кривдників повністю не пройшов. Під час судового розгляду суд неодноразово вживав заходів для доставки обвинуваченого в судове засідання, зовнішній вигляд обвинуваченого і стан здоров`я свідчив про його аморальний спосіб життя, та лише взяття під варту забезпечило виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд першої інстанції визнав часткове визнання вини.

Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом було визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та у присутності дитини.

Колегія суддів приймає до уваги посилання обвинуваченого, що він усвідомив протиправність своїх дії та хоче стати на шлях виправлення, водночас зауважує, що зазначені обставини не знайшли свого відображення в матеріалах кримінального провадження. ОСОБА_7 фактично вчинив злочин під час звільнення від відбування покарання з випробуванням за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.03.2023, лише взяття під варту забезпечило виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, ні лікування, ні програму для кривдників обвинувачений повністю не пройшов, тобто вказані обставини на противагу доводам ОСОБА_7 свідчать про небажання останнього стати на шлях виправлення.

Окрім того, судом першої інстанції правильно акцентовано увагу на важливості дій спрямованих на викорінення насильства і створення комплексної системи ефективної боротьби з такими явищами, що свідчить, зокрема, про важливість призначення такого виду і строку покарання, який внесе корективи у поведінку обвинуваченого та слугуватиме фактором запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень.

Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, при цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що ОСОБА_7 слід призначити покарання в межах санкції передбаченої ст. 126-1 КК України, а саме у вигляді обмеження волі на строк 1 рік. Таке покарання є справедливим, обґрунтованим та необхідним для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню ним нових злочинів, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни оскарженого вироку.

У той же час, на момент апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 продовжує утримуватися під вартою.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 серпня 2024 року стосовно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення,а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді