Провадження № 1 кп-760/1483/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ,

законного представника потерпілого ОСОБА_8 - потерпілої ОСОБА_9 ,

представників потерпілих адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисника адвоката ОСОБА_12 ,

обвинуваченої ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР 01.06.2023 № 0000612, за обвинуваченням

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бердянськ Запорізької області, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, яка працює асистентом стоматолога UMACLINIK, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Водій ОСОБА_13 01 червня 2023 року, приблизно о 17 год. 09 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «ВМW Х4», н.з. НОМЕР_1 , рухалась у третій (з чотирьох наявних) смузі руху проїзної частини вул. Василя Липківського у м. Києві, зі сторони вул. Ползунова, в напрямку вул. Стадіонної.

В цей час, в межах третьої (крайньої лівої) смуги проїзної частини вул. Василя Липківського у м. Києві, призначеної для руху в зустрічному вищевказаному автомобілю напрямку, зі сторони вул. Стадіонної, порушуючи вимоги пункту 12.9(6) Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, зі швидкістю 125,17 ± 8,39 км/год., рухався технічно справний мотоцикл марки «BMW F800К», н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_14 .

Під час руху, ОСОБА_13 , порушуючи та ігноруючи вимоги пунктів 1.3, 1.5, 2.3 (б), 10.1, 10.7.(ґ), 11.4 та розділу 34 горизонтальна дорожня розмітка 1.3 Правил дорожнього руху України, будучи обізнаною, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, безвідповідально ставлячись до можливості настання негативних наслідків, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВМW Х4», н.з. НОМЕР_1 , будучи обізнаною, що розворот на пішохідних переходах забороняється, достеменно знаючи, що перетинати подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки (яка розділяє транспортні потоки протилежних напрямків) категорично заборонено, невірно оцінила дорожню обстановку, не обрала безпечні прийоми керування та, створюючи небезпеку для руху, а також загрожуючи життю і здоров`ю громадян, з третьої смуги руху, розпочала маневр розвороту ліворуч та, перетнувши подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3, виїхала на призначений для зустрічного напрямку бік дороги, де навпроти будівлі АДРЕСА_3 здійснила зіткнення з мотоциклом марки «ВМW F800К», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_14 , який рухався в межах третьої (крайньої лівої) смуги проїзної частини вул. Василя Липківського у м. Києві, спричинивши йому тілесні ушкодження, у виді закритої травми грудної клітини з множинними переломами ребер та хребта, з ушкодженням обох легень, з розвитком крововтрати та шоку, про що свідчить комплекс ушкоджень на тулубі, який сформував закриту травму грудей, двобічний гемоторакс (в правій плевральній порожнині приблизно 200 мл темної рідкої крові, в лівій - приблизно 500 мл темної рідкої крові); переважне малокрів`я внутрішніх органів, ознаки шунтування кровотоку в нирках; множинні смугасті темно-червоні крововиливи під ендокардом лівого шлуночка, від яких він помер на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Допитана у судому засіданні, обвинувачена ОСОБА_13 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, що викладені у фабулі даного вироку, визнала повністю та надала пояснення, які відповідають фактичним обставинам провадження. Пояснила, що дійсно 01 червня 2023 року, приблизно о 17 годині, під час руху автомобілем марки «ВМW Х4», н.з. НОМЕР_1 , по вул. Василя Липківського, в напрямку вул. Стадіонної в м. Києві, порушивши Правила дорожнього руху України, які вірно зазначені в обвинуваченні, була неуважною, здійснила маневр розвороту ліворуч та, перетнувши подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки, виїхала на зустрічну смугу дороги, де навпроти будівлі АДРЕСА_3 відбулося зіткнення з мотоциклом марки «ВМW F800К», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_14 , який рухався зі значним перевищенням швидкості. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди останній, помер в кареті швидкої допомоги. Вважає, що порушення правил дорожнього руху іншим учасником дорожньої пригоди також є причиною тих наслідків, що настали.

При цьому, щиро кається у вчиненому, повністю визнає усі обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинуваченні. Також, визнає час, місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення, наслідки, що настали. Зазначила суду, що жалкує про те, що сталося, просила вибачення у потерпілих, повідомила про бажання відшкодувати завдану потерпілим шкоду, що буде визначена судом, у зв`язку з небажанням останніх її отримувати на даний час.

Крім повного визнання обвинуваченою ОСОБА_13 своєї вини, її вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, доводиться, зібраними у кримінальному провадженні та перевіреними у судовому засіданні, належними та допустимими доказами, обсяг та порядок дослідження яких визначений з урахуванням думки учасників судового провадження.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , які не були очевидцями дорожньо-транспортної пригоди, у судовому засіданні повністю підтримали заявлені позовні вимоги про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди, яку мотивували глибиною, обсягом і характером душевних та психічних страждань, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках у зв`язку із втратою близької людини.

Вказали на відсутність у обвинуваченої дієвого щирого каяття та неузгодженість сум матеріального відшкодування завданої шкоди.

Крім того, вважають, що в діях ОСОБА_14 під час дорожньо-транспортної пригоди відсутні порушення правил дорожнього руху, які б призвели до наслідків, що настали.

Крім того, вина обвинуваченої ОСОБА_13 у вчинені інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами:

- даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01.06.2023 із схемою та фототаблицею до нього, під час якого оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення, зафіксовані дані дорожньо-транспортної пригоди (т.3, а.с. 194-222);

- даними протоколу перегляду відеозапису від 02.06.2023 з камери спостереження, розміщеної на фасаді будівля АТ «Акціонерний Банк «РАДАБАНК», по вул. В. Липківського, 16 в м. Києві, переглянутого в судовому засіданні, яким зафіксована дорожньо-транспортна пригода 01.06.2023, приблизно о 17 год 09 хв, а саме зіткнення автомобіля марки «ВМW Х4», н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, під час виконання маневру розвороту, з мотоциклом марки «ВМW F800К», н.з. НОМЕР_2 , що рухався в протилежному напрямку (т. 3, а.с.221-230);

- висновком судово-медичної експертизи №011-2092-2023 від 14.06.2023, відповідно до якої при дослідженні трупа ОСОБА_14 виявлені тілесні ушкодження:

А) на голові: субарахноїдальні крововиливи на обох півкулях великого мозку та мозочку;

Б) на шиї: ділянка зсадження шкіри на шиї, охоплюючи передню та ліву бічну її поверхні;

В) на тулубі: садно на грудях, під тілом лівої ключиці; садно на передній поверхні грудей зліва, на рівні приблизно VI міжребір`я, від серединної лінії тіла до середньо-ключичної лінії; повні розриви грудинно-ключичних зчленувань по обидва боки; неповний косий перелом тіла грудини на рівні II міжребір`я; множинні переломи ребер по заднім анатомічним лініям (поперечні переломи І-ІV ребер справа, в місці з`єднання кісткової та хрящової частин; косі переломи І,II ребер справа по лопатковій лінії та косі переломи І-VІ ребер зліва по біляхребтовій лінії зліва) з ушкодженням пристінкової плеври; багатоуламкові переломи бічних виростів грудних хребців на рівні Тh1 -Тhv1 зліва, розрив хребта по диску на рівні між Тhx -Тhx1 зі збереженням передньої повздовжньої зв`язки: крововиливи в коренях обох легень (ознаки струсу), вогнища забоїв на обох легенях, розриви обох легень, крововилив в ділянці воріт селезінки (ознака струсу); крововилив в ділянці воріт лівої нирки (ознака струсу);

Г) на кінцівках: множинні садна на кінцівках множинні садна (ділянка зсадження шкіри на лівому надпліччі; множинні дрібні садна на лівій руці, охоплюючи задні та бічні поверхні плеча та передпліччя на всьому протязі; множинні садна на передніх поверхнях обох колін; садно на внутрішній поверхні правої гомілки в середній третині; садно на внутрішній поверхні лівої гомілки в середній третині); забійна рана на передній поверхні правої гомілки в середній третині; розрив капсули правого променево-зап`ястного суглоба по задній поверхні, гемартроз правого променево-зап`ястного суглоба; косо-поперечні переломи тіл обох ключиць, ближче до акроміону лопаток.

Враховуючи характер, локалізацію та зовнішній вигляд ушкоджень, об`єм травми, колір та інтенсивність забарвлення крововиливів в ділянках ушкоджень, а також обставини справи (факт дорожньо-транспортної пригоди), слід вважати, що вищевказані ушкодження утворились від дії тупих та гострих предметів (ймовірніше скла), незадовго (від декількох хвилин до 30- 40 хвилин) до настання смерті та могли утворитись при мотоциклетній травмі.

Смерть ОСОБА_14 , 1980 р.н, настала від закритої травми грудної клітини з множинними переломами ребер та хребта з ушкодженням обох легень, з розвитком крововтрати та шоку, про що свідчить: комплекс ушкоджень, описаних в пункті В), який сформував закриту травму грудей; двобічний гемоторакс (в правій плевральній порожнині приблизно 200 мл темної рідкої крові, в лівій - приблизно 500 мл темної рідкої крові); переважне малокрів`я внутрішніх органів, ознаки шунтування кровотоку в нирках; множинні смугасті темно-червоні крововиливи під ендокардом лівого шлуночка (т. 3, а.с. 231-235).

- висновками авто-технічних експертиз КНДЕКЦ МВС України, відповідно до яких встановлена технічна справність автомобіля марки «ВМW Х4», н.з. НОМЕР_1 , та мотоцикла марки «ВМW F800К», н.з. НОМЕР_2 , на момент ДТП, а також:

1. В даній дорожній ситуації, з технічної зору, водій автомобіля «ВМW Х4», н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_15 повинна була керуватися вимогами пунктів: 10.1; 10.7.(ґ); 11.4 та розділу 34 горизонтальна дорожня розмітка 1.3 Правил дорожнього руху України.

2. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «ВМW Х4», н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_15 мала технічну можливість уникнути досліджуваної дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог пунктів: 10.1; 10.7.(ґ); 11.4 та розділу 34 горизонтальна дорожня розмітка 1.3 ПДР України.

3. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «ВМW Х4», н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_15 експертом, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пунктів: 10.1; 10.7.(ґ); 11.4 та розділу 34 горизонтальна дорожня розмітка 1.3 Правил дорожнього руху України.

4. В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій мотоцикла «ВМW F800К», н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_14 повинен був керуватися вимогами пунктів: 12.3; 12.9.(б) Правил дорожнього руху України.

5. В даній дорожній ситуації в діях водія мотоцикла «ВМW F800К», н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_14 експертом, з технічної точки зору, невідповідностей вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України не вбачається, та вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.9.(б) ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події.

6. В даній дорожній ситуації водій мотоцикла «ВМW F800К», н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_14 при заданих параметрах руху з моменту виникнення небезпеки для його руху при швидкості руху (116.78... 133.56) км/год не мав технічної можливості уникнути зіткнення транспортних засобів, шляхом застосування екстреного гальмування.

В даній дорожній ситуації водій мотоцикла «ВМW F800К», н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_14 з моменту виникнення небезпеки для його руху при русі транспортного засобу з дозволеною швидкістю, мав би технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем ВМW Х4», н.з. НОМЕР_1 , шляхом застосування екстреного гальмування.

7. Причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля ВМW Х4», н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_15 вимогам пунктів: 10.1; 10.7.(ґ); 11.4 та розділу 34 горизонтальна дорожня розмітка 1.3.ПДР України та невідповідність дій водія мотоцикла «ВМW F800К», н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_14 вимогам пункту 12.9.(б) ПДР України ( т.3, а.с. 236-248, т. 4, а.с. 1- 16);

- даними про речові докази та іншими матеріалами у їх сукупності.

Таким чином, аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд, розглядаючи кримінальне провадження відповідно до вимог ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, вважає вину обвинуваченої ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення доведеною у повному обсязі, а тому її дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_13 суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характер суспільної небезпеки скоєного, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як особа, ОСОБА_13 характеризується позитивно, одружена, працює, раніше не судима, осудна, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває.

Щире розкаяння у вчиненому та часткове добровільне відшкодування завданого збитку потерпілим судом визнаються як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_13 . При цьому, суд враховує відповідне ставлення останньої до скоєного, яке полягає у висловленій неодноразово, як під час досудового розслідування, так і в суді критичної оцінки своєї протиправної поведінки, осуду, а також бажання залагодити провину, що підтверджується конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації, зокрема, прохання пробачення у членів сім`ї потерпілого ОСОБА_14 , перерахування коштів на ім`я кожного, бажання надалі відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, встановлену судом.

Обставин, що обтяжували б покарання обвинуваченої ОСОБА_13 , судом не встановлено.

Враховуючи наведене та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, думку державного обвинувачення та потерпілої сторони, а також враховуючи те, що вчинений ОСОБА_13 злочин віднесений до категорії тяжких, згідно ст. 12 КК України, суд вважає за необхідне призначити їй покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

Разом з тим, враховуючи дані про особу обвинуваченої, її молодий вік, стан здоров`я, відношення до вчиненого, думку державного обвинувачення про можливість досягнення цілей покарання без ізоляції від суспільства, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, серед яких щире каяття, висловлене обвинуваченою, часткове добровільне відшкодування шкоди потерпілій стороні, а також, враховуючи те, що ОСОБА_13 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинене кримінальне правопорушення є необережним, суд дійшов до висновку про можливість її виправлення без відбування покарання, а тому на підставі ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені обов`язки згідно ст. 76 КК України.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України у п.20 постанови від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами), при призначенні покарання за ст. 286 КК України, суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших, причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання та особу винного.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_13 додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд, проаналізувавши поведінку обвинуваченої після вчинення кримінального правопорушення, крім зазначених вище обставин, враховує та бере до уваги наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності та приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченій додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк, визначений санкцією статті обвинувачення.

Зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, враховуючи також встановлену вину іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди, суд приходить до висновку, що обрані обвинуваченій такий вид та міра покарання, за глибоким переконанням суду, є необхідні й достатні для її перевиховання та виправлення, які можливі без ізоляції від суспільства, та попередження нових кримінальних правопорушень, відповідають не тільки тяжкості вчиненого, обставинам провадження, але і особі обвинуваченої, будуть відповідати цілям покарання.

Долю речових доказів та судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. ст. 100, 124 КПК України.

Арешти, накладені ухвалами Шевченківського районного суду м. Києва від 08.06.2023 на транспортні засоби марки ВМW Х4», н.з. НОМЕР_1 , «ВМW F800К», н.з. НОМЕР_2 , вилучені під час огляду місця ДТП 01.06.2023, які визнані речовими доказами, долю яких вирішив суд відповідно до вимог ст.100 КПК України, зважаючи на те, що метою арешту було забезпечення збереження речових доказів, згідно з положеннями ч.4 ст.174 КПК України, підлягає скасуванню.

Вирішуючи цивільні позови потерпілих, судом встановлені такі правовідносини та зроблені такі висновки.

Потерпіла ОСОБА_9 в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_8 звернулась з цивільними позовами до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та до обвинуваченої ОСОБА_13 , в яких, з урахуванням уточнень, просила:

1) стягнути з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» відшкодування шкоди, яка завдана малолітньому ОСОБА_8 смертю батька у розмірі 235 530 грн. 00 коп., в порядку пункту 27.2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»;

2) стягнути з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь малолітнього ОСОБА_8 , як спадкоємця, шкоду, заподіяну пошкодженням мотоцикла марки «ВМW F800К», н.з. НОМЕР_2 , у розмірі 127 400 грн. 00 коп., в порядку п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»;

3) стягнути з обвинуваченої ОСОБА_13 на користь малолітнього ОСОБА_8 шкоду, заподіяну пошкодженням мотоцикла марки «ВМW F800К», н.з. НОМЕР_2 , у розмірі 128 287 грн. 65 коп., в порядку п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»;

4) стягнути з обвинуваченої ОСОБА_13 на користь малолітнього ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 810 700 грн. 00 коп.;

5) стягнути з обвинуваченої ОСОБА_13 на її користь моральну шкоду у розмірі 810 700 грн. 00 коп.

Сторона захисту в судовому засіданні заперечувала проти задоволення цивільних позовів, мотивуючи встановленням в діях потерпілого ОСОБА_14 порушення Правил дорожнього руху, і, як наслідок, спричинення шкоди і його діями, а також посилаючись на необґрунтованість розміру сум, які заявлені.

Відповідно до статей 127-129 Кримінального процесуального кодексу України, під час вирішення цивільних позовів потерпілої ОСОБА_9 в інтересах неповнолітнього сина та в її інтересах, суд виходив з такого.

Щодо вимог про стягнення з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», з матеріалів кримінального провадження вбачається, що на момент вчинення злочину відповідальність обвинуваченої ОСОБА_15 була застраховано на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між нею, як користувачем транспортного засобу марки: BMW Х4; VIN код: НОМЕР_3 , та ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». Згідно з полісом про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності від 17.06.2022 №ЕР.209550456 (дійсний з 18.06.2022 по 17.06.2023), при настанні страхового випадку страхова компанія зобов`язується здійснити виплату страхового відшкодування, зокрема, за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 260 000 грн. 00 коп. та майну - 130 000 грн. 00 коп., з яких франшиза 2600 грн. 00 коп. (т 2, а.с. 157).

Згідно із ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV (далі - Закон України№1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі №14-176цс18 (справа №755/18006/15-ц), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України №1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Згідно зі статтею 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застраховано за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо згідно з цим договором або Законом України №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди та сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України №1961-IV).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.02.2020 року по справі №489/2170/17 (провадження №51-307км19).

Стаття 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлює, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 27.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 04.07.2024 року у провадженні №51-7055км23 (справа №519/1079/21), страхова виплата за шкоду, пов`язану зі смертю особи, що настала внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, здійснюється особам, які мають право на таке страхове відшкодування відповідно до Закону України №1961-IV. Якщо особи, визнані потерпілими у кримінальному провадженні, мають право на таке страхове відшкодування і до участі у кримінальному провадженні залучено страховика, то суд визначає його розмір для кожної такої особи в порядку, передбаченому вказаним Законом, з урахуванням страхової суми, зазначеної у страховому полісі, стосовно одного померлого, а не щодо кожної особи, яка має право на страхове відшкодування.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_9 входить до складу сім`ї померлого внаслідок ДТП ОСОБА_14 , оскільки проживала з останнім однією сім`єю без укладення шлюбу, що підтверджується рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 15.02.2024 по справі №760/20929/23, а неповнолітній ОСОБА_8 є сином померлого та перебував на його утриманні.

Розмір мінімальної заробітної плати станом на січень 2023 року ставив 6700 грн. (ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2023»).

Таким чином, відповідно до п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мінімальний розмір страхового відшкодування на користь малолітнього ОСОБА_8 складає 241 200 грн. (6700х36).

На підставі п. 30.1. ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим.

Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно звіту №83-D/12/65 від 07.07.2023 (проведений станом на 01.06.2023), ринкова вартість КТЗ (вартість матеріального збитку) - 376 364 грн. 03 коп. (вартість до ДТП); вартість відновлювального ремонту (в т.ч. з урахуванням зносу) - 528 543 грн. 85 коп. та ринкова вартість пошкодженого об`єкта - 120 676 грн. 38 коп. (вартість після ДТП).

Оскільки вартість відновлювального ремонту мотоцикла марки «BMW F800R» (в т.ч. з урахуванням зносу) є більшою за його вартість до дорожньо-транспортної пригоди, то він вважається фізично знищеним.

Таким чином, з урахуванням пунктів 30.1. - 30.2. ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір майнової шкоди, який підлягає стягненню за мотоцикл марки «BMW F800R», н.з. НОМЕР_2 , що на момент ДТП належав ОСОБА_14 , а 08.12.2023 був успадкований його сином - потерпілим ОСОБА_8 , становить різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а саме 255 687 грн. 65 коп.

Оскільки за страховим полісом №ЕР.209550456 від 17.06.2022 розмір франшизи становить 2600 грн.00 коп., то, з урахуванням пунктів 12.1. - 12.2. ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхової виплати за шкоду завдану майну потерпілого, що підлягає стягненню із ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» складає127 400 грн. 00 коп., а майнова шкода, яка підлягає стягненню із обвинуваченої ОСОБА_13 складає 128 287 грн. 65 коп.

Таким чином, підсумовуючи викладене, на користь потерпілого малолітнього ОСОБА_8 , в інтересах якого діє законний представник- мати ОСОБА_9 , з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» підлягає стягненню шкода, заподіяна смертю батька у розмірі 235 530, 00 грн. та шкода, заподіяна пошкодженням (знищенням) мотоциклу марки «ВМW F800К», н.з. НОМЕР_2 , у розмірі 127 400, 00 грн., разом 362 930, 00 грн.; а з ОСОБА_13 - на відшкодування решти шкоди, заподіяної мотоциклу марки «ВМW F800К», н.з. НОМЕР_2 , у сумі 128 287, 65 грн.

Щодо вимог потерпілої ОСОБА_9 в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_8 до обвинуваченої ОСОБА_13 про стягнення моральної шкоди, суд зазначає.

Частиною 1 статті 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті.

Частиною 2 статті 1168 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини 1 статті 1200 Цивільного кодексу України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Відповідно до частин 1-4 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Отже, в порядку статті 1200 ЦК України непрацездатні особи, які були на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання мають право на відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.

Оскільки малолітній син померлого - ОСОБА_8 був на утриманні батька, відповідно має право на відшкодування шкоди, заподіяної смертю останнього.

Відповідно до встановлених фактичних обставин кримінального провадження, ОСОБА_13 вчинила тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, який мав незворотні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_14 .

Так, рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 15.02.2024 встановелно, що ОСОБА_9 та ОСОБА_14 на момент ДТП проживали однією сім`єю без укладення шлюбу, мали спільну неповнолітню дитину ОСОБА_8 , 2011 р.н.

Потерпілою ОСОБА_9 доведено тяжкість та тривалість душевних страждань, яких вона та малолітній ОСОБА_8 зазнали у зв`язку з вчиненням відносно особи, з якою ОСОБА_9 проживала однією сім`єю без укладення шлюбу та батька ОСОБА_16 , - ОСОБА_14 , кримінального правопорушення, що спричинило незворотні тяжкі наслідки у вигляді його смерті.

Згідно висновку експерта No 1-19/09 від 19.09.2024 наслідки ДТП та смерть ОСОБА_14 постали для ОСОБА_9 довічно психотравмуючими, значно обмежують її соціальне функціонування, істотно погіршують якість життя, обумовили несприятливі зміни психоемоційної та соціальної сфери особистості, тобто спричинили ОСОБА_9 психологічні (моральні) страждання.

Згідно вищевказаного висновку орієнтовний еквівалент компенсацій моральних страждань, спричинених потерпілій ОСОБА_9 внаслідок смерті ОСОБА_14 , становить 121 мінімальну заробітну плату.

Виходячи з мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законодавством на день настання страхового випадку, дана компенсація становить 810 700 грн.

Що стосується потерпілого ОСОБА_8 , то смерть батька постала для нього втратою опори, захисту, вихователя та душевно близького друга, чоловіка-взірця для наслідування, особи, яка дарувала почуття батьківської турботи, стабільності та впевненості у майбутньому.

Відразу після загибелі батька хлопчик переніс інтенсивний стрес, який супроводжувався переживанням відчаю, болю, пригніченістю, з необхідністю звернення за медичною допомогою та встановленням психіатричного діагнозу «посттравматичний стресовий розлад, тривожно-депресивний синдром», що підтверджується висновком експерта No 2-19/09 від 19.09.2023 та «Листом обстеження» з ТОВ «Центр психології та практичної психіатрії «Вітасан» від 11.07.2023.

Згідно вищевказаного висновку наслідки ДТП, що відбулася 01.06.2023 та призвела до загибелі ОСОБА_14 , постали для сина загиблого, ОСОБА_8 , як довічно психотравмуючі: обумовили несприятливі зміни емоційної сфери особистості, погіршують якість його психологічного розвитку, навчання та дорослішання, до теперішнього часу впливають на психоемоційний стан дитини, заподіявши тривалі негативні психологічні переживання (моральні страждання).

Поточний стан ОСОБА_8 потребує терапії та консультацій у дитячого кардіолога, що підтверджується консультативним висновком б/н від 26.07.2024 та заключенням лікаря кардіолога дитячого б/н від 16.05.2024.

За рекомендацією лікаря-психіатра ОСОБА_9 разом з сином проходять реабілітаційну терапію, відвідують консультації один раз на тиждень, починаючи з 02 листопада 2023 року, що підтверджується довідкою б/н від 13.11.2023.

Виходячи з викладеного, встановлених обставин справи, суд, оцінивши докази, надані потерпілою ОСОБА_9 на підтвердження вимог за обома позовами, виходячи з засад розумності та справедливості, положень ст. 1188 ЦК України, вважає, що визначений судом розмір заподіяної моральної шкоди буде обґрунтованим, відповідатиме тяжкості та характеру завданої позивачці та її малолітній дитині, у розмірі 500 000 грн. 00 коп. на користь ОСОБА_9 та на користь неповнолітнього ОСОБА_8 - 800 000 грн. 00 коп.

Потерпіла ОСОБА_6 також звернулась з позовом до обвинуваченої ОСОБА_13 про стягнення моральної шкоди у розмірі 1 000 000 грн. 00 коп., який обвинувачена ОСОБА_13 та її захисник визнали частково, не погоджуючись із його розміром.

Приписами частини 2 статті 1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

ОСОБА_6 є матір`ю померлого ОСОБА_14 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 12.08.2006 (т. 1, а.с. 68).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Як передбачено п. 9 постанови пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, ураховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках.

При визначенні розміру шкоди враховуються вимоги розумності та справедливості.

Суд приходить до висновку, що діями обвинуваченої ОСОБА_13 потерпілій ОСОБА_6 була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала в зв`язку із загибеллю її сина, смерть якого позначилася на її психологічному та фізичному здоров`ї, відбулись тяжкі вимушені зміни у її житті, які не підлягають поверненню у попередній стан.

Стан здоров`я потерпілої ОСОБА_6 внаслідок пережитого сильного психологічного стресу після смерті сина значно погіршився, що підтверджується даними медичної документації: епікризом з медичної карти стаціонарного хворого N 1741 КНП «Міський заклад з надання психіатричної допомоги» від 04.08.2023; випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 5962 комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Полтавської обласної ради» від 08.07.2024; оцінкою когнітивної сфери та/або поведінки № 26684 комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Полтавської обласної ради» від 31.07.2024; заключенням лікаря б/н Київського міського консультативно-діагностичного центру від 08.08.2024; епікризом виписки з історії хвороби № 7063 «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Полтавської обласної ради» від 14.08.2024; консультаційним висновком спеціаліста б/н від 23.08.2024; доплерографією мозкових судин Київського міського консультативно-діагностичного центру від 23.08.2024; рецептом Київського міського консультативно-діагностичного центру від23.08.2024.

Виходячи з викладеного, встановлених обставин справи, оцінивши докази, надані потерпілою ОСОБА_6 на підтвердження її позовних вимог, суд, виходячи з засад розумності та справедливості, положень ст.1188 ЦК України, вважає, що розмір заявленої заподіяної потерпілій моральної шкоди є обґрунтованим, та відповідає тяжкості та характеру завданої позивачці шкоди в частині заявленої суми, а саме у розмірі 300 000 грн. 00 коп.

Крім того, потерпілий ОСОБА_7 звернувся з позовом до обвинуваченої ОСОБА_13 про стягнення моральної шкоди у розмірі 1 000 000 грн. 00 коп.

Обвинувачена ОСОБА_13 позов ОСОБА_7 визнала частково, захисник вказував про те, що розмір шкоди є необґрунтованим.

Приписами частини 2 статті 1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 по справі №216/3521/16-ц, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15.08.2024 по справі №748/802/23, моральна шкода повинна відшкодовуватися кожному, чиє право порушене та кому вона дійсно завдана, необґрунтованим є правозастосування, яке обмежує коло суб`єктів, які мають право на відшкодування моральної шкоди, лише тими, про яких йдеться в ч. 2 ст. 1168 ЦК України. За ч. 6 ст. 55 КПК України, якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи то положення частин 1-3 цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи, коло яких визначено приписами п. 1 ч. 1 ст. 3 КПК України.

Отже, особами, що мають право на відшкодування моральної в даному провадженні є близькі родичі та члени сім`ї - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі (п. 1 ч. 1 ст. 3 КПК України).

ОСОБА_7 є рідним братом померлого ОСОБА_14 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 12.12.2009 (т. 1 а.с. 72).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Як передбачено п. 9 постанови пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, ураховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках.

При визначенні розміру шкоди враховуються вимоги розумності та справедливості.

Суд приходить до висновку, що діями обвинуваченої ОСОБА_13 потерпілому ОСОБА_7 була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із загибеллю його рідного брата, смерть якого позначилася на його психологічному та фізичному здоров`ї, відбулись тяжкі вимушені зміни у її житті, які не підлягають поверненню у попередній стан.

Відтак, втрата рідного брата, спричинила значні порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, є непоправною, що не може бути відновлена, а тому душевні страждання позивача будуть тривати і надалі.

Згідно наданих пояснень суду, ОСОБА_7 виріс та прожив більшу частину свого життя поряд з загиблим, який завжди був прикладом та орієнтиром для нього, надавав допомогу як морально так і фінансово. Після втрати рідного брата, який був йому за батька, оскільки той також рано пішов із життя, залишився єдиним повнолітнім чоловіком у сім`ї, який доглядає та утримує свою матір - ОСОБА_17 , а тепер фактчино заміняє батька для свого племінника - ОСОБА_8 . Всі ці обставини продовжують спричиняти психологічні(моральні) страждання та на завжди змінили його емоційний стан, який ніколи не відновиться до попереднього рівня.

Виходячи з викладеного, встановлених обставин справи, оцінюючи докази, надані потерпілим ОСОБА_7 на підтвердження його позовних вимог, суд, виходячи з засад розумності та справедливості, положень ст. 1188 ЦК України, вважає, що розмір заявленої заподіяної потерпілому моральної шкоди є обґрунтованим та відповідає тяжкості та характеру завданої позивачу шкоди в частині, а отже розмір компенсації моральної становить 200 000 грн. 00 коп.

Визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди, завданої обвинуваченою ОСОБА_13 усім потерпілим, суд, крім іншого, зазначеного вище, враховує не тільки ступінь вини останньої, а й потерпілого ОСОБА_14 , що встановлено під час досудового розслідування та не спростовано в ході судового розгляду.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог та їх визнанням, з обвинуваченої ОСОБА_13 на користь ОСОБА_18 підлягають стягненню 45000 гривень на відшкодування заявлених та документально обґрунтованих судових витрат на правову допомогу, а також судових витрат на проведення психологічних експертиз, які становлять 26 800 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 127-129, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_13 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_13 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази:

- транспортні засоби: автомобіль марки ВМW Х4», н.з. НОМЕР_1 , мотоцикл «ВМW F800К», н.з. НОМЕР_2 , фрагмент приборної панелі із спідометром мотоциклу ВМW F800К» - передати за належністю власникам.

- CD диски з відеозаписами - зберігати в матеріалах провадження;

Арешт, накладений ухвалами Шевченківського районного суду м. Києва від 08.06.2023 на транспортні засоби: автомобіль марки ВМW Х4», н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_19 , мотоцикл «ВМW F800К», н.з. НОМЕР_2 , що належав ОСОБА_14 , - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів, за проведення судової фототехнічної експертизи, в розмірі 2390 гривень та 7648 гривень - за проведення авто-технічних експертиз.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_8 , від імені якого діє ОСОБА_9 , 235 530 (двісті тридцять п`ять тисяч п`ятсот тридцять) гривень на відшкодування шкоди, заподіяної смертю годувальника, та 127 400 (сто двадцять сім тисяч чотириста) гривень - матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_8 , від імені якого діє ОСОБА_9 , 128 287, 65 грн. (сто двадцять вісім тисяч двісті вісімдесят сім) гривень 65 копійок матеріальної шкоди, та 800 000 (вісімсот тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, завданих внаслідок кримінального правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_9 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 45 000 (сорок п`ять тисяч) гривень - в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу та 26 800 (двадцять шість тисяч вісімсот) гривень - на відшкодування витрат за проведення психологічних експертиз.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_6 300 000 (триста тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_7 200 000 (двісті тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

На вирок може бути подано апеляцію до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Солом`янський районний суд міста Києва.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1