Провадження №1-кс/522/5679/24
УХВАЛА

14 жовтня 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Приморського районного суду м. Одеси клопотанняслідчого СВ відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001406 від 08.10.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 надійшло клопотанняслідчого СВ відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001406 від 08.10.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України.

Зазначене клопотання обґрунтовано тим, що СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні№0001406 від 08.10.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.10.2024 о 22:45 до чергової частини ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 ) біля демонтованого меморіалу засновникам міста, де на даний час облаштували меморіал загиблим воїнам України з державними прапорами, невідома особа жіночої статі вилізла на меморіал присвячений померлим військово-службовцям України, та вивісила прапор країни агресора рф, на пам`ятник,, та висловлювалась на підтримку країни агресора. єо-24661.

В подальшому, 08.10.2024 було оглянутомобільний телефон марки «neffos», у корпусі чорного кольору, з IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім-картою ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_3 - поміщено до спеціального сейф-пакету №ICRO134502, який було добровільно видано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вищевказані предмети та документи було визнано речовими доказами по вищевказаному кримінальному провадженню.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами у органа досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно з метою забезпечення його збереження.

Слідчий надав до суду заяву, у якій клопотання підтримав та просив судове засідання провести за його відсутності.

Захисник власника майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 надав до суду заяву про слухання справи за їх відсутності.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника майна та слідчого.

Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчий суддя встановив, що слідчим відділенням відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001406 від 08.10.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України.

08.10.2024 року ОСОБА_6 оголошено про підозру та вручено повідомлення про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, за кваліфікуючими ознаками: виправдовування та заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

В ході досудового розслідування 08.10.2024 було оглянутомобільний телефон марки «neffos», у корпусі чорного кольору, з IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім-картою ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_3 - поміщено до спеціального сейф-пакету №ICRO134502, який було добровільно видано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою слідчого ОСОБА_3 від 08.10.2024 року вище зазначене вилучене майно було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001406 від 08.10.2024 року.

На думку слідчого, вищевказані речі містять інформацію, яка потребує дослідження в ході проведення досудового розслідування, у тому числі експертного, можливо використовувались підозрюваною та іншими причетними особами в ході вчинення кримінального правопорушення, тому просить накласти арешт на вище вказані речі.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Метою накладення арешту на майно, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, є збереження речових доказів.

Враховуючи правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, за фактом вчинення яких здійснюється досудове розслідування вищевказаного кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення вищевказаного клопотання та накладення арешту на вищезазначене тимчасово вилучене майно.

Керуючись ст.ст. 167-173, 309, 372, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001406 від 08.10.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було тимчасово вилучене у кримінальному провадженні №0001406 від 08.10.2024 року шляхом добровільної його видачі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на:

-мобільний телефон марки «neffos», в корпусі чорного кольору, з IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з сім-картою ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_3 , який поміщено до спеціального сейф-пакету №ICRO134502.

Майно, на яке накладено арешт зберігати у відповідності до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду на протязі 5 (п`яти) днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1