УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне заяву засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку Апеляційного суду Рівненської області від 09 жовтня 2009 року за нововиявленими обставинами у кримінальній справі відносно ОСОБА_8 за п.п. 2, 6, 9 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 156, ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 187 КК України,-

в с т а н о в и л а :

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває заява засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку Апеляційного суду Рівненської області від 09 жовтня 2009 року за нововиявленими обставинами у кримінальній справі відносно ОСОБА_8 за п.п. 2, 6, 9 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 156, ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 187 КК України.

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що вироком Апеляційного суду Рівненської області від 09.10.2009 року його було визнано винним у скоєнні злочинів передбачених п.п. 2, 6, 9 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 156, ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 187 КК України та засуджено до довічного позбавлення волі. Проте вирок обґрунтований недопустимими доказами, здобутими за допомогою фізичного та психологічного насилля. Докази, здобуті під фізичним і психологічним тиском були покладені в основу вироку Апеляційного суду Рівненської області від 09.10.2009 року, що тягне за собою визнання таких доказів недопустимими та вони мають бути виключені з обвинувального вироку. Вказує, що за запитом адвоката ОСОБА_7 КЗ "Обласне бюро судово-медичної експертизи " Житомирської обласної ради було проведено судово-медичне дослідження на ім`я ОСОБА_8 , результати якого викладені в Акті судово-медичного дослідження №1613 від 15.09.2022 рок. В ході розгляду Рівненським міським судом Рівненської області цивільної справи №569/4733/23, за його позовом до ГУНП в Рівненській області, МВС України та третьої особи, яке не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ДКС України в особі Головного управління ДКС України в Рівненській області, на підставі ухвали суду від 23.06.2023 року, було проведено судову-медичну експертизу. За висновком судово-медичної експертизи №1335 від 02.08.2023 року, було встановлено, що в періоди часу 22:40 год. 27.01.2009 02:20 год. 28.01.2009 року та 08:05 год. 28.01.2009 року 09:00 год. 06.02.2009 року до нього працівниками міліції було застосоване фізичне насилля у вигляді побоїв, що завдало йому фізичних та моральних страждань, за що рішенням суду було призначено виплату компенсації моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. За висновком судово-медичної експертизи №1335 від 02.08.2023 року та рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19.10.2023 року у справі №569/4733/23 встановлено порушення працівниками міліції під час досудового розслідування його прав передбачених нормами ст.ст. 3, 28, 63 Конституції України та ст. 3 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод. Метою застосування фізичного насилля працівниками міліції, відносно нього, було змусити визнати себе винним у злочинах які він не вчиняв.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_7 вимоги заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами підтримали з підстав викладених в ній, та просили її задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_8 про перегляд вироку Апеляційного суду Рівненської області від 09 жовтня 2009 року за нововиявленими обставинами.

Заслухавши думку засудженого, захисника та прокурора, дослідивши матеріали заяви та кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, вироком Апеляційного суду Рівненської області від 09.10.2009 року ОСОБА_8 було визнано винним у скоєнні злочинів передбачених п.п. 2, 6, 9 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 156, ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 187 КК України та засуджено до довічного позбавлення волі.

Ухвалою Верховного Суду України від 08.04.2010 року касаційну скаргу ОСОБА_8 на вирок Апеляційного суду Рівненської області від 09.10.2009 року, яким засуджено ОСОБА_8 до довічного позбавлення волі залишено без задоволення.

Відповідно до положень ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

За вимогами ст. 462 КПК у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами серед іншого зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.

Частиною 2 статті 459 КПК України передбачено вичерпний перелік обставин, що визнаються нововиявленими, зокрема, такими обставинами визнаються:

- штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

- скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

- інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

За змістом наведених норм процесуального закону, роль суду при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами зводиться лише до встановлення наявності таких обставин, оцінки їх з точки зору істотності для даної конкретної справи, їх дослідження та прийняття відповідного рішення.

У постанові Верховного суду від 23 лютого 2021 року в справі 754/10422/16-к (провадження № 51-3917км20) зазначено, що нововиявлені обставини це встановлені розслідуванням, вироком суду, що набрав законної сили або викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності. Нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками, як їх невідомість суду з причин, від нього незалежних; їх істотне значення для провадження; їх наявність в об`єктивній дійсності до ухвалення вироку; неможливість урахування під час провадження у справі та ухвалення вироку в зв`язку з їх невідомістю суду; їх відкриття тільки після вступу вироку у законну силу. Тобто необхідно наявність двох умов для визнання обставини нововиявленою, це обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінального провадження та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі.

Обставини, що не були відомі суду на час судового розгляду, повинні бути настільки суттєвими та неспростовними, щоб мати можливість вплинути на законність прийнятого судом рішення по суті.

Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Желтяков проти України», який вимагає щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їх рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

У заяві про перегляд вироку за нововиявленими обставинами ОСОБА_8 стверджує, що в ході досудового розслідування працівники міліції застосовували до нього насилля, на підтвердження цього, надав акт судово-медичного дослідження (обстеження) №1613 від 14.09.2022 року, висновок судово-медичної експертизи №1335 від 02.08.2023 року та рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19.10.2023 року за позовом ОСОБА_8 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державна казначейська служба України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області, про відшкодування моральної шкоди.

Разом з тим, вказані обставини не могли вплинути на судове рішення, яке оскаржується.

Колегія суддів зазначає, що вказані ОСОБА_8 у заяві обставини щодо застосування працівниками міліції в ході досудового розслідування до нього насилля були предметом дослідження та відповідно були відомі суду на час судового розгляду, що виключає можливість віднесення таких до нововиявлених у розумінні ст. 459 КПК України.

Крім того, обставини, які ОСОБА_8 зазначає в заяві про перегляд вироку Апеляційного суду Рівненської області від 09.10.2009 року, вже були предметом судового розгляду.

Так, засуджений ОСОБА_8 в жовтні 2015 року звертався із заявою про перегляд вироку Апеляційного суду Рівненської області від 09.10.2009 року за нововиявленими обставинами. В обґрунтування заяви вказував, що доказова база по даній кримінальній справі формувалась під дією фізичного і морального тиску з боку працівників органів внутрішніх справ, а тому такі докази не могли бути покладені в основу доведеності його вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Ухвалою Рівненського міського суду від 16.11.2016 року заяву засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку Апеляційного суду Рівненської області від 09.10.2009 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Такі обставини перевірялись і Апеляційним судом Рівненської області, за наслідками апеляційного перегляду ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 10.04.2017 року ухвалу Рівненського міського суду від 16.11.2016 року залишено без змін.

Обставини, на які вказує у своїй заяві засуджений ОСОБА_8 як нововиявлені, були предметом перевірки і суду касаційної інстанції, та проаналізовані судом і відхилені. За наслідками касаційного перегляду постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 29.11.2018 року ухвалу Рівненського міського суду від 16.11.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 10.04.2017 року залишено без змін.

Отже, вказані ОСОБА_8 у заяві обставини щодо застосування працівники міліції в ході досудового розслідування до нього фізичного насилля були предметом судового розгляду в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

Колегія суддів акцентує, що доводи засудженого ОСОБА_8 зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Натомість повторний розгляд вказаних обставин суперечить загальним засадам кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 7 КПК України. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, серед іншого, також вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Цей принцип полягає у тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи.

Колегією суддів не встановлено таких обставин суттєвого і неспростовного характеру, які б не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі собою або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, що належить переглянути, а доводи заяви засудженого ОСОБА_8 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами фактично зводяться до скасування вироку суду з метою досягнути нового слухання справи з призначенням менш суворого покарання.

Таким чином обставини, на які покликається засуджений як на підставу перегляду вироку, не відповідають критеріям нововиявлених обставин у розумінні вимог ст. 459 КПК України, відтак колегія суддів дійшла висновку, що заяву ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Рівненської області від 09 жовтня 2009 року слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 369, 372, 459-467 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Заяву засудженого ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Рівненської області від 09 жовтня 2009 року за у кримінальній справі відносно ОСОБА_8 за п.п. 2, 6, 9 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 156, ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 187 КК України залишити без задоволення.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3