Справа № 930/2393/24
Провадження №11-сс/801/758/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника - адвоката ОСОБА_7

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

підозрюваного ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за клопотанням слідчого СВ ВП №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ст.лейтенанта поліції ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.3 ст.135 КК України

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жмеринка Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Немирівського районного суду Вінницької області від 26.09.2024 про обрання підозрюваному ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 24 листопада 2024 року 14 год. 30 хв.

в с т а н о в и в :

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_10 15.09.2024 близько о 19:00 год. рухаючись на автомобілі Mercedes Benz ML 400 державний номерний знак НОМЕР_1 по автодорозі зі сполученням с. Довгополівка та с. Кліщів Вороновицької територіальної громади Вінницького району Вінницької області, зі швидкістю близько 50 км/год, під час виникнення небезпеки для руху не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки автомобіля, не врахував дорожньої обстановки, застосував неправильні прийоми і способи керування автомобілем, порушуючи вимоги пункту 12.3 Правил дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення із мопедом Honda Dio під керуванням ОСОБА_12 із пасажиркою ОСОБА_13 , які рухались правим краєм проїзної частини по напрямку руху автомобіля.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди, потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_12 отримали тілесні ушкодження, внаслідок яких 22.09.2024 ОСОБА_12 померла в лікувальному закладі.

Причиною дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків було порушення ОСОБА_10 вимог п.12.3 Правил дорожнього руху.

Таким чином, ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Окрім цього установлено, що після вчинення даної ДТП, водій автомобіля Mercedes Benz ML 400 державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що він скоїв зіткнення із мопедом Honda Dio під керуванням ОСОБА_12 із пасажиркою ОСОБА_13 , тим самим поставивши їх у небезпечний для життя стан, розуміючи, що можуть настати тяжкі для нього наслідки, маючи можливість для надання їм допомоги, не виконав свого громадянського обов`язку, що покладав на нього закон і загальновизнані норми моралі, не переконався, чи потребують ОСОБА_12 та ОСОБА_13 допомоги, не викликав карету швидкої медичної допомоги, не відвіз останніх до найближчого лікувального закладу, а умисно залишив їх у небезпеці на проїзній частині дороги, з метою уникнення відповідальності за вчинення ДТП, зник з місця пригоди, чим порушив вимоги п.п. (г) 2.10 ПДР України, відповідно до якого: «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу» та вимоги п.п. (ґ) 2.10 ПДР України, відповідно до якого: «У разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди».

Таким чином, ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України - завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого у небезпечний для життя стан, що спричинили смерть особи.

23.09.2024 ОСОБА_10 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та за ч. 3 ст. 135 КК України - завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого у небезпечний для життя стан, що спричинили смерть особи.

Слідчий СВ ВП №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ст. лейтенант поліції ОСОБА_11 звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області з клопотанням про застосування до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.2 ст.286, ч.3 ст.135 КК України ОСОБА_10 запобіжний у захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави.

Ухвалою слідчого судді Немирівського районного суду Вінницької області від 26.09.2024 клопотання слідчого задоволено та застосовано до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.2 ст.286, ч.3 ст.135 КК України ОСОБА_10 запобіжний у захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 24 листопада 2024 року 14 год. 30 хв.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_10 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду через тяжкість можливого покарання у випадку доведення його вини у вчиненні інкримінованого злочину, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також незаконно впливати на потерпілих у цьому кримінальному провадженні, які проживають з підозрюваним в одному селі, що унеможливлює застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Також слідчий суддя врахував тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_10 у разі визнання його винуватим у вчинені злочинів, у яких він підозрюється, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк.

Захисник підозрюваного ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 26 вересня 2024 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ухвалити нову, за обрати ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем постійного проживання - АДРЕСА_2 .

У разі якщо суд прийде до переконання про застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просить визначити ОСОБА_10 запобіжний захід у виді застави в межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вимоги мотивує тим, що судом не було взято до уваги ті обставини, які спростовують ризики, а саме те, що, отримавши 24.09.2024 року клопотання про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою, підозрюваний ОСОБА_10 не переховувався, не втік, а сам з?явився до суду.

За весь час досудового розслідування, ОСОБА_10 завжди з?являвся на виклики слідчого і спростувань цьому слідчим в суді надано не було. ОСОБА_10 дав правдиві покази, у тому числі і з його слів стали відомі обставини зіткнення з мопедом. Суд не взяв до уваги, що правопорушення вчинене ОСОБА_10 є ненавмисним, а відтак він не бажав настання наслідків, які стались при ДТП. Після вчинення ДТП він зупинився і намагався надати допомогу потерпілим, однак, не маючи спеціальних медичних знань не зміг нічого зробити.

Слідчим і прокурором не було надано доказів які би вказували на вплив ОСОБА_10 на свідків, оскільки свідків події які би були очевидцями немає, а відтак немає на кого « незаконно» впливати. Потерпіла у справі допитана і дала свідчення про обставини зіткнення які в більшості співпадають із показами підозрюваного ОСОБА_10 . Про нібито намір ОСОБА_10 переховуватись від слідства і суду є вигадкою, яка не була підтверджене матеріали справи в суді.

Суд не взяв до уваги, що ОСОБА_10 працює, має постійне місце проживання, одружений, раніше не судимий до кримінальної і адміністративної відповідальності не притягувався. Правопорушення вчинив вперше. Характеризується виключно позитивно по місцю проживання.

ОСОБА_10 працює фермером і здійснює господарську діяльність пов`язаною з землеробством.

Заслухавши головуючого суддю, захисника-адвоката ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_10 , які підтримали вимоги, викладені в апеляційній скарзі сторони захисту; позицію представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги сьторони захисту; міркування прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 без задоволення; перевіривши судові матеріали та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів провадження вбачається, що СВ ВП №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000225 від 16.09.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.3 ст.135 КК України.

Слідчий звернувся до місцевого суду з клопотанням про обрання щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке було задоволено оскаржуваною ухвалою.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді в суді першої інстанції клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий та прокурор довели обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінальних правопорушень та про існування ризиків, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а застосований до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Застосовуючи щодо ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді взяття під варту, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена слідчим та не викликає сумнівів.

Також слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий, існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема, підозрюваний ОСОБА_10 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Що стосується доводів сторони захисту про те, що слідчим не надано доказів на підтвердження ризиків, зазначених у клопотанні, то такі є безпідставними, оскільки ризиком, у контексті кримінального провадження, є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Тобто, доведеність ризиків не передбачає фактичне вчинення конкретних дій особою, спрямованих на створення перешкод у кримінальному провадженні, оскільки оцінці підлягає наявність вірогідності вчинення таких дій.

При цьому суд першої інстанції врахував особу підозрюваного ОСОБА_10 , який раніше не судимий, одружений, підозрюється у вчиненні двох тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення яких законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Обставини, на які захисник підозрюваного ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_7 посилається в поданій апеляційній скарзі, не можуть бути підставами для обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Указані обставини не дають змоги дійти висновку про нівелювання ризиків у кримінальному провадженні.

Аргументи захисника про те, що підозрюваний одружений, раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, працює фермером, не спростовують його причетності у до кримінальних правопорушень.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_10 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.

Твердження апелянта про те, що слідчий суддя безпідставно не визначив розмір застави підозрюваному, не приймаються до уваги, оскільки відповідно до положень п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя має право не визначати розмір застави щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Колегія суддів вважає, що, постановляючи ухвалу про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки діяння, в скоєнні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_10 , пов`язані із настанням смерті потерпілого.

Враховуючи викладене, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про безпідставність висновку слідчого судді про неможливість визначення підозрюваному розміру застави.

Наведені захисником в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для зміни застосованого слідчим суддею запобіжного заходу, адже не свідчать про наявність обставин, які б унеможливлювали існуючі ризики.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, з матеріалів провадження не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Немирівського районного суду Вінницької області від 26.09.2024 про обрання підозрюваному ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 24 листопада 2024 року 14 год. 30 хв., -залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3