В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.09.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Білоцерківського міськрайонного суду Київської області обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.04.2024 за № 0000157, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Балаково, Саратовської області, російська федерація, громадянка України, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює провідним інженерем ДП «Київоблстандартметрологія», освіта вища, одружена, раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України,

ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Біла Церква, Київської області, громадянка України, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , працює лаборантом у ТОВ «Фірма Гроно», освіта вища, розлучена, має на утриманні непрацездатну матір 1945 року народження, раніше не судима

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 368 КК України,

У С Т А Н О В И В:

1. До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000157, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.04.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 368 КК України., разом з угодою про визнання винуватості, укладеною між прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

2. Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, які передбачають кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується особа.

До ОСОБА_4 , як до начальника відділу випробувань (науково-випробувальної лабораторії) ДП «Київоблстандартметрологія», яка розташована за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Січневого прориву, 74, 17.04.2024 звернувся директор ТОВ «Мезон Пляс» ОСОБА_8 з метою проведення дослідження якості харчових продуктів.

Після чого у ОСОБА_4 виник умисел на прохання та одержання неправомірної вигоди службовою особою, залучивши до вчинення зазначеного кримінального правопорушення провідного інженера з метрології сектору випробувань промислової продукції науково-випробувальної лабораторії ОСОБА_5 , якій доручила спілкуватись з ОСОБА_8 щодо вартості та способу оплати за проведення досліджень та отримання протоколів випробувань.

ОСОБА_4 пояснила ОСОБА_8 , що подальші розмови з його питання необхідно вести з ОСОБА_5 , якій потрібно надати продукцію на випробування.

У подальшому, ОСОБА_8 надано до ДП «Київоблстандартметрологія» продукти харчування, з метою отримання на них протоколів випробування.

Далі, 05.06.2024 у невстановлений в ході досудового розслідування час ОСОБА_4 діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_8 підписала та засвідчила відтиском печатки ДП «Київоблстандартметрологія» протокол випробувань № 1019 ПР щодо проведених лабораторних досліджень продуктів харчування, наданих ОСОБА_8 .

Також 25.06.2024 ОСОБА_5 , приблизно о 12:38 год, за вказівкою ОСОБА_4 , зателефонувала ОСОБА_8 та повідомила, що лабораторні дослідення продуктів харчування наданих ним на дослідження проведені, та вказала, що йому необхідно надати неправомірну вигоду у розмірі 105 000 грн за отримання протоколів випробувань.

Продовжуючи реалізацію свого умислу, ОСОБА_4 27.06.2024 приблизно о 12:00 год перебуваючи в службовому кабінеті, який знаходиться у приміщенні науково-випробувальної лабораторії ДП «Київоблстандартметрологія», яка розташована за адресою АДРЕСА_3 , діючи умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, отримала від ОСОБА_8 неправомірну вигоду в сумі 105 000 грн за проведення лабораторних досліджень та видачу протоколу випробувань № 1019 ПР від 05.06.2024.

2.1. Правова кваліфікація дій ОСОБА_4 :

частина 1 ст. 368 КК України, а саме прохання та одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

2.2. Правова кваліфікація дій ОСОБА_5 :

частина 5 ст. 27, ч. 1 ст. 368 КК України, а саме пособництво проханню та одержанню службовою особою неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

2.3. Формулювання обвинувачення, висунутого ОСОБА_4 :

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 27.06.2024 приблизно о 12 год 00 хв за пособництва ОСОБА_5 знаходячись в службовому кабінеті, який знаходиться у приміщенні науково-випробувальної лабораторії ДП «Київоблстандартметрологія», яка розташована за адресою АДРЕСА_3 , діючи умисно, в порушення законодавства, зловживаючи своїм службовим становищем, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання отримала від ОСОБА_8 неправомірну вигоду в сумі 105 000 гривень за проведення лабораторних досліджень та видачу протоколу випробувань № 1019 ПР від 05.06.2024, чим вчинила прохання та одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 368 КК України.

2.4. Формулювання обвинувачення, висунутого ОСОБА_5 :

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 27.06.2024 приблизно о 12 год 00 хв ОСОБА_4 за пособництва ОСОБА_5 знаходячись в службовому кабінеті, який знаходиться у приміщенні науково-випробувальної лабораторії ДП «Київоблстандартметрологія», яка розташована за адресою АДРЕСА_3 , діючи умисно, в порушення законодавства, зловживаючи своїм службовим становищем, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання отримала від ОСОБА_8 неправомірну вигоду в сумі 105 000 гривень за проведення лабораторних досліджень та видачу протоколу випробувань № 1019 ПР від 05.06.2024, чим вчинила пособництво в проханні та одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 368 КК України.

3. Відомості про укладену між прокурором та обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 угоду про визнання винуватості

Прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , обвинувачена ОСОБА_4 за участю свого захисника ОСОБА_6 та обвинувачена ОСОБА_5 за участю свого захисника ОСОБА_7 29.08.2024 уклали угоду про визнання винуватості.

В угоді наведено формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із зазначенням статей Закону України про кримінальну відповідальність, що є тотожними до наведених в обвинувальному акті.

За змістом угоди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повністю та беззастережно визнають винуватість у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Сторони дійшли згоди про призначення покарання:

- ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 368 КК України у виді штрафу у розмірі 4000 (чотири тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 68 000,00 грн (шістдесят вісім тисяч гривень 00 копійок) з позбавленням права обіймати посади пов`язані із організаційно-розпорядчими функціями в органах державної влади та органах місцевого самоврядування строком на один рік;

- ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 368 КК України у виді штрафу у розмірі 4000 (чотири тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 68 000,00 грн (шістдесят вісім тисяч гривень 00 копійок) з позбавленням права обіймати посади пов`язані із організаційно-розпорядчими функціями в органах державної влади та органах місцевого самоврядування строком на один рік.

4. Позиції учасників судового провадження

4.1.Прокурор у судовому засіданні зазначив про відповідність умов угоди про визнання винуватості вимогам законодавства і просив затвердити її. Підтвердив добровільність укладання угоди сторонами. Додав, що умови угоди відповідають інтересам суспільства і запиту суспільства на справедливість в частині забезпечення швидкого судового провадження з дотриманням прав обвинуваченого.

4.2. Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердила, що усвідомлює суть висунутого їй обвинувачення, беззаперечно визнає вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, не заперечує фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті і в угоді про визнання винуватості. Підтвердила, що укладання угоди про визнання винуватості носить добровільний характер, а виконання взятих на себе за угодою зобов`язань є реальним.

Обвинувачена ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердила, що усвідомлює суть висунутого їй обвинувачення, беззаперечно визнає вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, не заперечує фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті і в угоді про визнання винуватості. Підтвердила, що укладання угоди про визнання винуватості носить добровільний характер, а виконання взятих на себе за угодою зобов`язань є реальним.

Зазначили, що обізнані про вид та розмір покарання, яке кожній з них буде призначено у випадку затвердження угоди, погоджуються на нього, а також підтвердили, що усвідомлюють правові наслідки призначення такого покарання.

Також обвинувачені підтвердили, що цілком розуміють наявність у них права на повний судовий розгляд, у якому прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого їх обвинувачують; права мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення; права подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Підтвердили розуміння наслідків укладення та затвердження угоди, визначених у статті 473 КПК України, а також наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

Просили Суд затвердити угоду про визнання винуватості.

4.3.Захисники підтримали угоду про визнання винуватості, наголосили на добровільності її укладання. Підтвердили, що пояснили обвинуваченим наслідки укладання та затвердження угоди, а також пояснили їм право на повний судовий розгляд.

5. Мотиви, з яких Суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам законодавства при ухваленні вироку, а також положення законодавства, якими він керувався.

При вирішенні питання про затвердження угоди суд має встановити, що укладена сторонами угода відповідає вимогам законодавства і відсутні підстави для відмови в її затвердженні.

Дослідивши зміст угод про визнання винуватості, заслухавши думки прокурора, обвинувачених, їх захисників, суд дійшов таких висновків.

5.1.Щодо відповідності умов угоди вимогам КПК України та КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України).

Санкція ч. 1 ст. 368 КК України, інкримінованої ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк від двох до чотирьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Відповідно зазначене кримінальне правопорушення згідно з приписами ст. 12 КК України належить до нетяжких злочинів.

За таких обставин в частині інкримінованого діяння укладення прокурором угоди про визнання винуватості з обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не суперечить вимогам ч. 2 ст. 469 КПК України та п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України щодо тяжкості кримінального правопорушення.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 52 КПК України передбачено, що у разі укладення угоди про визнання винуватості участь захисника є обов`язковою та забезпечується з моменту ініціювання укладення угоди. Судом встановлено, що угода між прокурором та обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 складена та підписана 29.08.2024 у присутності захисників - адвоката ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 , про що свідчить підпис останніх на тексті угоди.

Вимоги до змісту угоди про визнання винуватості закріплені у ст. 472 КПК України. Суд встановив, що угода про визнання винуватості відповідає формальним і змістовним вимогам, оскільки містить усі необхідні реквізити та обставини. Вона містить формулювання обвинувачення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Сформульоване в угодах обвинувачення відображає істотні фактичні обставини, які є тотожними викладу обставин в обвинувальному акті і підтверджені в судовому засіданні обвинуваченим.

Суд встановив, що правова кваліфікація діяння обвинуваченого є правильною, що з`ясовано та підтверджено у судовому засіданні. Кримінально-правова оцінка суспільно-небезпечних дій обвинуваченого, викладена в угоді, в цілому відповідає ознакам, встановленим у нормах кримінального закону.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 підтвердила кожну із обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується, та які викладені в угоді та обвинувальному акті. У присутності захисника визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення. Обвинувачена та її захисник в судовому засіданні погодилися з кваліфікацією діянь, зазначеною в обвинувальному акті і угоді.

Аналогічно обвинувачена ОСОБА_5 підтвердила кожну із обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується, та які викладені в угоді та обвинувальному акті. У присутності захисника визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення. Обвинувачена та її захисник в судовому засіданні погодилися з кваліфікацією діянь, зазначеною в обвинувальному акті і угоді.

Абзацом 5 ч. 4 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

За змістом угоди, кримінальним правопорушенням шкода завдана суспільним інтересам. Відповідно до змісту обвинувального акта та фактичних обставин, досліджених у судовому засіданні, потерпілі у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Таким чином, з огляду на відсутність потерпілих та завдання шкоди вчиненими кримінальними правопорушеннями лише державним та суспільним інтересам, вимоги абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК України в угоді дотримано.

Відтак невідповідності умов угоди вимогам КПК України та КК України Суд не встановив.

5.2.Щодо відповідності умов угоди інтересам суспільства.

Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України суд відмовляє у затвердженні угоди у разі невідповідності її умов інтересам суспільства.

Кримінальний процесуальний закон зобов`язує прокурора при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості враховувати наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень (ст. 470 КПК України).

Суспільний інтерес є абстрактним оціночним поняттям і в узагальненому виді являє собою інтерес суспільства або усередненого представника цієї спільноти, пов`язаний із забезпеченням його благополуччя, стабільності, безпеки та сталого розвитку.

Кримінальне правопорушення, зокрема, передбачене ч. 1 ст. 368 КК України, що інкримінується обвинуваченим, відноситься до корупційних злочинів.

У контексті цього кримінального провадження суспільний інтерес полягає у припиненні на майбутнє, в перспективі існування такого ганебного явища як одержання неправомірної вигоди службовою особою для задоволення власного корисливого інтересу, а так само пособництво у вчиненні службовою особою подібних дій. Такі явища мають вкрай деструктивний вплив на суспільство.

Тому, затвердження угоди у цьому кримінальному провадженні забезпечить притягнення обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до відповідальності за вчинення таких злочинів, а відтак сприятиме усвідомленню іншими особами караності таких діянь та формуванню у суспільства стійкої правосвідомості.

Суд вважає, що умови угоди дійсно відповідають інтересам суспільства, які полягають у своєчасному розкритті злочинів, а відтак затвердження угоди в цьому провадженні забезпечить справедливе та в розумні строки вирішення кримінального провадження при мінімальних витратах державних ресурсів, а також зменшить навантаження на органи досудового розслідування, прокуратури і суд.

Ураховуючи викладене, а також беззаперечне визнання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 своєї вини, укладення угоди та згода з узгодженим покаранням, на думку суду, було б недоцільним застосовувати загальний порядок кримінального провадження до обвинувачених.

Також на переконання суду, характер та тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кримінального правопорушення, характеристика особи винних, зокрема активна волонтерська позиція ОСОБА_4 , критичне ставлення до вчиненого, активне сприяння здійсненню досудового розслідування, зокрема надання одразу після повідомлення про підозру правдивих показань, вказує на бажання виправитись. Такі дії обвинувачених розцінюється судом як щире каяття (ст. 66 КК України). Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які обтяжують покарання, не встановлено.

Обвинувачена ОСОБА_4 раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягувалася, обіймає посаду провідного інженера ДП «Київоблстандартметрологія», активно займається волонтерською діяльністю, має вищу освіту, одружена.

Обвинувачена ОСОБА_5 раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягувалася, обіймає посаду лаборанта ТОВ «Фірма Гроно», має вищу освіту.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про відповідність угоди про визнання винуватості обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суспільному інтересу.

5.3.Щодо порушення умовами угоди прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 7 ст. 474 КПК України під час перевірки угоди на відповідність вимогам законодавства суд також перевіряє чи не порушують умови угоди права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, Суд встановив, що умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Умови угоди не є невиправдано обтяжливими для жодної із сторін кримінального провадження.

5.4.Щодо добровільності укладення угоди.

Відповідно до п. 4 ч. 7 ст. 474 КПК України при вирішенні питання про наявність підстав для затвердження угоди суд має переконатися, що укладення угоди є добровільним. Будь-який примус зі сторони обвинувачення або третіх осіб, спрямований на укладення угоди, або інші обставини, які викликають сумнів у добровільності угоди, зумовлює відмову у її затвердженні судом.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також їхні захисник у судовому засіданні підтвердили добровільність укладення угоди про визнання винуватості та спільну узгодженість усіх викладених у ній умов. Зазначили про відсутність зі сторони прокурора примусу, погроз, насильства, обіцянок чи впливу будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Жодних скарг на дії, рішення чи бездіяльність детективів та прокурорів під час досудового розслідування, а також «претензій» до захисників в процесі здійснення захисту, обвинувачені не подали.

Прокурор також вказав на спільну узгодженість усіх викладених в угодах умов, підтвердивши добровільність їх укладення зі сторони обвинувачення.

З огляду на зазначене, а також відсутність будь-яких обставин, які б свідчили про укладення угод сторонами під будь-яким впливом, Суд дійшов висновку, що її укладення носить добровільний характер та не суперечить бажанню та волі сторін.

5.5.Щодо можливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

Пункт 5 ч. 4 ст. 474 КПК України зобов`язує Суд перевірити угоду на предмет можливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

За змістом угоди обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зобов`язуються сумлінно співпрацювати із стороною обвинувачення, а це означає, що вони будуть не лише правдиво та повною мірою відповідати на всі поставлені питання, а й з`являтися в установлений законодавством строк за викликом слідчого, прокурора та суду. Також, не можуть замовчувати факти щодо вчинення кожною з них кримінального правопорушення, оскільки це буде порушенням угоди.

У судовому засіданні обвинувачені підтвердили обставини, викладені в обвинувальному акті, надали відповідні показання щодо себе, визнали свою винуватість та щиро розкаялися. Тим самим обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виконали взяті на себе зобов`язання.

На підставі викладеного Суд дійшов висновку про можливість виконання взятих обвинувачений на себе за угодою зобов`язань.

5.6.Щодо відповідності умов угоди вимогам закону в частині призначення покарання.

За приписами ст. 472 КПК України суттєвою умовою, яку має містити угода про визнання винуватості, є узгоджене сторонами угоди покарання, а також звільнення обвинуваченого від його відбування з випробуванням (у випадку досягнення такої домовленості). Відтак Суд має перевірити узгоджене між прокурором та обвинуваченими покарання на предмет відповідності вимогам закону, а також можливість звільнити обвинувачених від його відбування з випробуванням.

Частина 1 ст. 65 КК України передбачає, що суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Санкція ч. 1 ст. 368 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк від двох до чотирьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Сторони дійшли згоди про призначення покарання:

- ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 368 КК України у виді штрафу у розмірі 4000 (чотири тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 68 000,00 грн (шістдесят вісім тисяч гривень 00 копійок) з позбавленням права обіймати посади пов`язані із організаційно-розпорядчими функціями в органах державної влади та органах місцевого самоврядування строком на один рік;

- ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 368 КК України у виді штрафу у розмірі 4000 (чотири тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 000,00 грн (шістдесят вісім тисяч гривень 00 копійок) з позбавленням права обіймати посади пов`язані із організаційно-розпорядчими функціями в органах державної влади та органах місцевого самоврядування строком на один рік.

Частиною 5 ст. 65 КК України передбачено, що у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

При вирішенні питання про те, чи є узгоджене сторонами покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів, Суд враховує особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка:

- має постійне місце проживання;

- має вищу освіту;

- займається волонтерською діяльністю;

- має бажання до професійного зростання, що підтверджується наданими численними сертифікатами про проходження періодичного навчання та підвищення кваліфікації;

- Суд також враховує обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та відсутність обставин, що обтяжує кримінальне покарання.

При вирішенні питання про те, чи є узгоджене сторонами покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів, Суд враховує особу обвинуваченої ОСОБА_5

- має постійне місце проживання;

- має вищу освіту;

- має на утриманні непрацездатну матір 1945 року народження;

- Суд також враховує обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та відсутність обставин, що обтяжує кримінальне покарання.

Відтак Суд дійшов висновку, що узгоджене сторонами покарання за своїм видом та розміром відповідає характеру тяжкості вчинених діянь та особам обвинувачених, а також загальним засадам призначення покарання, встановленим законом України про кримінальну відповідальність, і здатне забезпечити досягнення мети призначення покарання.

6.Висновки суду.

З урахуванням встановлених обставин Суд дійшов висновку, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність і кримінального процесуального законодавства. Суд не встановив підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України.

Тому Суд дійшов висновку про затвердження вказаної угоди про визнання винуватості шляхом ухвалення вироку та призначення обвинуваченим узгодженого угодою покарання.

7.Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку на підставі угоди.

7.1. Цивільний позов.

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлявся.

7.2.Процесуальні витрати.

Відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 368 та ч. 4 ст. 374 КПК України при ухваленні вироку суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат.

Питання про відшкодування понесених процесуальних витрат стороною обвинувачення чи стороною захисту не піднімалось.

7.3.Винагорода викривачу.

Умовами угоди не передбачено винагорода викривачу ОСОБА_8

7.4. Спеціальна конфіскація.

Підстави для застосування спеціальної конфіскації відсутні.

7.5.Заходи забезпечення кримінального провадження.

7.5.1.Запобіжні заходи.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України суд при ухваленні вироку серед іншого приймає рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 28.06.2024 у справі № 759/13342/24 щодо ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 (два) місяці, до 27.08.2024. Таким чином, строк дії ухвали закінчився 27.08.2024, клопотань про продовження запобіжного заходу не надходило.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 28.06.2024 у справі № 759/13343/24 щодо ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень. Термін дії обов`язків покладених на обвинувачену встановлено до 27.08.2024, клопотань про продовження дії обов`язків не надходило. Згідно квитанції, долученої до матеріалів справи розмір застави сплачено в розмірі 242 240 грн. ОСОБА_5 .

Отже, на момент ухвалення вироку щодо обвинуваченої ОСОБА_5 діє запобіжний захід у вигляді застави. Враховуючи відсутність нарікань на процесуальну поведінку обвинуваченої під час досудового розслідування та її поведінку під час судового провадження, яка свідчить про те, що визначений розмір застави був достатнім для забезпечення належного виконання нею своїх процесуальних обов`язків, Суд дійшов висновку про скасування запобіжного заходу у вигляді застави після набрання вироком законної сили. Внесені заставодавцем кошти підлягають поверненню.

7.5.2.Арешт майна.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема у випадку непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації щодо майна, на яке накладено арешт.

У цьому кримінальному провадженні обвинуваченим не призначено покарання у виді конфіскації майна, не застосована спеціальна конфіскація, а тому наявні підстави для скасування арешту майна, накладеного:

1) ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 10.07.2024 у справі № 759/13932/24 (провадження № 1-кс/759/4724/24) на земельну ділянку з кадастровим номером :04:005:0399, загальною площею 0.0607 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4), яка на праві власності належить ОСОБА_4 .

2) ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 10.07.2024 у справі № 759/14096/24 (провадження № 1-кс/759/4775/24) на земельну ділянку з кадастровим номером :05:006:0018 загальною площею 2.6999 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204), яка належить на праві власності ОСОБА_5 .

7.5.3.Щодо речових доказів і документів.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до постанови про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 27.06.2024, в цьому кримінальному провадженні речовими доказами визнано:

-предмети схожі на грошові кошти у кількості 105 штук номіналом 1000 гривень кожен у кількості 5 штук (серійні номери АГ 6899141, БР 1843607, АА8644299,АВ 8216240, ВТ 6193879)

-предмети схожі на грошові кошти у кількості 100 штук номіналом 1000 гривень кожен (серійні номери АВ 4792394)

-мобільний телефон марки Samsung IMEI НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2

- мобільний телефон марки «Iphone», в корпусі блакитного кольору

- заяву на проведення випробування зразків №897 від 24.06.2024, №5602 на 1 арк.

- посадову інструкцію ОСОБА_5

- посадову інструкцію ОСОБА_4

- Наказ про призначення ОСОБА_4 №38п від 30.12.2005 на 1 арк.

- Наказ про призначення ОСОБА_5 №50п від 31.07.2023 на 1 арк.

- Наказ про суміщення посад №13-к від 01.02.2024 на 5 арк.

- Статут ДП «Київський обласний науково-виробничий цент стандартизації, метрології та сертифікації»

Водночас в судовому засіданні прокурор пояснив, що в п. 1 постанови про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 27.06.2024 допущена описка, а саме зазначено кількість купюр номіналом 1000 грн, що були надані заявником 105 шт, в той час як вірно 5 шт, інші 100 купюр були імітацією грошових коштів, і відповідно відображені в другому пункті вказаної постанови.

Враховуючи положення статті 100 КПК України та Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої Наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби Безпеки України, Верховного суду України, Державної судової адміністрації України, суд вирішує документи, надані сторонами, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Щодо інших речових доказів, з урахуванням умов укладеної угоди Суд вирішив:

- предмети схожі на грошові кошти у кількості 5 штук номіналом 1000 гривень кожен у кількості 5 штук (серійні номери АГ 6899141, БР 1843607, АА8644299,АВ 8216240, ВТ 6193879) повернути заявнику ОСОБА_8

- предмети схожі на грошові кошти у кількості 100 штук номіналом 1000 гривень кожен (серійні номери АВ 4792394) - знищити

- мобільний телефон марки Samsung IMEI НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 переданий на зберігання ОСОБА_4 залишити у неї як у власника та вважати повернутим;

- мобільний телефон марки «Iphone», в корпусі блакитного кольору переданий на зберігання ОСОБА_5 залишити у неї як у власника та вважати повернутим;

- заяву на проведення випробування зразків №897 від 24.06.2024, №5602 на 1 арк. знищити;

- посадову інструкцію ОСОБА_5 залишити на зберіганні у матеріалах кримінального провадження;

- посадову інструкцію ОСОБА_4 залишити на зберіганні у матеріалах кримінального провадження;

- Наказ про призначення ОСОБА_4 №38п від 30.12.2005 на 1 арк. залишити на зберіганні у матеріалах кримінального провадження;

- Наказ про призначення ОСОБА_5 №50п від 31.07.2023 на 1 арк. залишити на зберіганні у матеріалах кримінального провадження;

- Наказ про суміщення посад №13-к від 01.02.2024 на 5 арк. залишити на зберіганні у матеріалах кримінального провадження;

- Статут ДП «Київський обласний науково-виробничий цент стандартизації, метрології та сертифікації» повернути ДП «Київський обласний науково-виробничий цент стандартизації, метрології та сертифікації».

Керуючись статтями 12, 49, 65-67, 69, 368 КК України, статтями 100, 373-376, 469-475, 615, 616 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29.08.2024 року між прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000157, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.04.2024.

1.1. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

1.2. Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 368 КК України у виді штрафу у розмірі 4000 (чотири тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 68 000,00 грн (шістдесят вісім тисяч гривень 00 копійок) з позбавленням права обіймати посади пов`язані із організаційно-розпорядчими функціями в органах державної влади та органах місцевого самоврядування строком на один рік;

1.3. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого с. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 368 КК України.

1.4. Призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 368 КК України у виді штрафу у розмірі 4000 (чотири тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 68 000,00 грн (шістдесят вісім тисяч гривень 00 копійок) з позбавленням права обіймати посади пов`язані із організаційно-розпорядчими функціями в органах державної влади та органах місцевого самоврядування строком на один рік.

1.5. Скасувати застосований до ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 28.06.2024 запобіжний захід у вигляді застави.

1.6. Повернути ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заставу у розмірі 242 240,00 грн (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень 00 копійок), внесену на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 28.06.2024 у справі № 759/13343/24 відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 8 від 01.07.2024.

2.1. Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 10.07.2024 у справі № 759/13932/24 (провадження № 1-кс/759/4724/24) у кримінальному провадженні № 0000157 від 19.04.2024 на земельну ділянку з кадастровим номером :04:005:0399, загальною площею 0.0607 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4), яка на праві власності належить ОСОБА_4 .

2.2. Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 10.07.2024 у справі № 759/14096/24 (провадження № 1-кс/759/4775/24) у кримінальному провадженні № 0000157 від 19.04.2024 на земельну ділянку з кадастровим номером :05:006:0018 загальною площею 2.6999 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204), яка належить на праві власності ОСОБА_5 .

3. Документи, надані сторонами, залишити в матеріалах кримінального провадження.

4. Речові докази, а саме:

- предмети схожі на грошові кошти у кількості 5 штук номіналом 1000 гривень кожен у кількості 5 штук (серійні номери АГ 6899141, БР 1843607, АА8644299,АВ 8216240, ВТ 6193879) повернути заявнику ОСОБА_8 ;

- предмети схожі на грошові кошти у кількості 100 штук номіналом 1000 гривень кожен (серійні номери АВ 4792394) - знищити

- мобільний телефон марки Samsung IMEI НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 переданий на зберігання ОСОБА_4 залишити у неї як у власника та вважати повернутим;

- мобільний телефон марки «Iphone», в корпусі блакитного кольору переданий на зберігання ОСОБА_5 залишити у неї як у власника та вважати повернутим;

- заяву на проведення випробування зразків №897 від 24.06.2024, №5602 на 1 арк. знищити;

- посадову інструкцію ОСОБА_5 залишити на зберіганні у матеріалах кримінального провадження;

- посадову інструкцію ОСОБА_4 залишити на зберіганні у матеріалах кримінального провадження;

- Наказ про призначення ОСОБА_4 №38п від 30.12.2005 на 1 арк. залишити на зберіганні у матеріалах кримінального провадження;

- Наказ про призначення ОСОБА_5 №50п від 31.07.2023 на 1 арк. залишити на зберіганні у матеріалах кримінального провадження;

- Наказ про суміщення посад №13-к від 01.02.2024 на 5 арк. залишити на зберіганні у матеріалах кримінального провадження;

- Статут ДП «Київський обласний науково-виробничий цент стандартизації, метрології та сертифікації» повернути ДП «Київський обласний науково-виробничий цент стандартизації, метрології та сертифікації».

5. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, та обмежень, визначених у ч. 2 ст. 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області до Київського апеляційного суду. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

6. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

7. Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

8. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суддя: ОСОБА_9