Справа № 738/1586/24
№ провадження 1-кс/738/254/2024
УХВАЛА

14 липня 2024 року місто Мена Чернігівської області

Слідчий суддя Менського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №1 (м. Мена) Корюківського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_2 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Слобідка Менського (нині Корюківського району) Чернігівської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , не працюючого, неодруженого, не маючого на утриманні непрацездатних та неповнолітніх осіб, раніше несудимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 155 КК України у кримінальному провадженні № 0000238, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 липня 2024 року,

за участю:
секретаря судового засіданняОСОБА_4
учасників судового розгляду:
прокурораОСОБА_5
слідчого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваногоОСОБА_3

встановив:

Суть питання, що вирішується ухвалою.

14 липня 2024 року слідчий слідчого відділення відділення поліції № 1 (м. Мена) Корюківського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_2 звернулася до слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_3 ..

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчий здійснює досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні №0000238, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 липня 2024 року, у якому ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч.2 ст.155 КК України, а саме в тому, що він протягом червня 2024 року, більш точного часу та дат досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні літньої кухні за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді порушення статевої недоторканості неповнолітньої особи, достовірно знаючи, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не досягла шістнадцятирічного віку, є його донькою, діючи умисно з сексуальних мотивів, з метою задоволення власної статевої пристрасті та штучного розвинення у неповнолітньої особи статевого інстинкту, тобто порушення її нормального фізичного, психічного і соціального розвитку, шляхом посягання на її статеву недоторканість, ігноруючи принципи моральності, духовного і культурного життя суспільства та принципи статевої моралі в суспільстві, всупереч статей 1, 21 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001, статей 2, 7, 8, 23, 19, 34, 36, 40 Конвенції про права дитини, яка ухвалена Резолюцією Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 і набула чинності 02.09.1990, статті 20 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007, яка набула чинності 01.12.2012, статей 1, 2, 3 Факультативного протоколу до Конвенції про права дитини щодо торгівлі дітьми, дитячої проституції і дитячої порнографії, який ратифікований 03.04.2003, вчинив не менше двох разів за взаємною згодою з потерпілою, дії сексуального характеру пов`язані з вагінальним проникненням в тіло неповнолітньої ОСОБА_8 з використанням геніталій, без фізичного та психологічного насильства, а також погрози застосування такого насильства.

11.07.2024 о 21.00 год. ОСОБА_3 затримано в порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.155 КК України, та 12.07.2024 останньому повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними органом досудового розслідування доказами.

Під час досудового розслідування кримінального провадження встановлені ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Зокрема, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України можливість переховування від органів досудового розслідування слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, та розуміючи про реальний термін відбування покарання та невідворотність у майбутньому покарання за вчинений ним злочин, у разі доведення його вини, зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду; ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що на даний час триває досудове розслідування та процес збору доказів по справі, а тому у разі обрання підозрюваному ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, останній матиме змогу знищити, сховати або спотворити речі, на яких залишились сліди біологічного походження, що в свою чергу можуть мати доказове значення по справі; ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконно впливати на потерпілих та свідків в кримінальному правопорушенні, на думку слідчого, підтверджується тим, що підозрюваний без обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, безперешкодно, шляхом залякування, переконання може здійснювати вплив на свідків, якими є, зокрема, рідна сестра підозрюваного, та потерпілу - яка є донькою підозрюваного, в результаті чого останні можуть змінити свої показання під час судового засідання в суді; ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, слідчий обґрунтовує тим, що підозрюваний ОСОБА_3 не працюючий, не одружений, не має сталих соціальних зв`язків, не має постійного законного джерела доходу, тому останній може продовжити вчиняти нові умисні злочини, також перебуваючи на волі зможе продовжити вчиняти відносно своєї доньки дії сексуального характеру.

З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та виконання завдань кримінального провадження, котрими є захист особи, суспільства та держави, від кримінальних правопорушень (злочинів), враховуючи зухвалість, механізм та мотиви протиправної діяльності з боку підозрюваного, слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Виклад позиції учасників кримінального провадження.

Прокурор, слідчий підтримали клопотання, посилаючись на викладені в ньому обставини.

Захисник, підозрюваний заперечували щодо клопотання слідчого, просили застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, а саме у виді домашнього арешту або особистого зобов`язання. Підозрюваний послався на те, що у нього дуже багато роботи вдома, а захисник зазначив, що ризики наведені у клопотанні є надуманими та нічим не підтверджені.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам статті 184 КПК України, погоджене з прокурором та підлягає розгляду слідчим суддею Менського районного суду Чернігівської області.

Відомості про кримінальне провадження за № 0000238 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 152 КК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 липня 2024 року.

11 липня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000240 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.155 КК України.

Постановою прокурора від 11 липня 2024 року об`єднані матеріали досудового розслідування №0000238 від 10.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, та матеріали досудового розслідування №0000240 від 11 липня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.155 КК України, в одне провадження, якому присвоєно єдиний №0000238.

11 липня 2024 року на підставі пункту 2 частини 1 статті 208 КПК України слідчим затримано ОСОБА_3 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 155 КК України.

12 липня 2024 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 155 КК України.

До клопотання на підтвердження обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 155 КК України додано:

- заяву ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_3 вчиняє відносно своєї доньки ОСОБА_8 дії сексуального характеру;

- протокол допиту потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка підтвердила факт вчинення з нею дій сексуального характеру своїм батьком ОСОБА_3 ;

- протокол слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_8 ;

- протокол допиту свідка ОСОБА_10 , яка була очевидцем події та зрозуміла, що між батьком ОСОБА_3 та донькою ОСОБА_8 відбувся статевий акт;

- протокол слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_10 ;

- протокол допиту підозрюваного ОСОБА_3 за участю захисника, який підтвердив факт вчинення ним дій сексуального характеру відносно своєї доньки ОСОБА_8 ;

- висновком судово-медичної експертизи № 100 від 12.07.2024, відповідно до якого у ОСОБА_8 мають місце тілесні ушкодження у вигляді застарілих розривів дівочої плєви, що могли утворитись від дії тупих предметів не менше ніж за два тижні до моменту огляду та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Мотиви, з яких слідчий суддя виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.

Згідно з вимогами статті 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до вимог статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Частиною першою статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком понад п`ять років.

Положеннями Глави 18 КПК України регламентовано порядок застосування запобіжних заходів, в томі числі і запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 155 КК України, яке відповідно до статті 12 КК України за ступенем тяжкості є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років.

Під час досудового розслідування кримінального провадження встановлені ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Аналізуючи ризик переховування ОСОБА_3 від органів досудового розслідування та суду вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccievv. Moldova (Бекчиев проти Молдови)).

Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, необхідно зазначити наступне, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 , вчинено всупереч принципам моральності, духовного і культурного життя суспільства, підозрюваний проживає один, по сусідству з малолітньою потерпілою ОСОБА_8 , не має постійного місця роботи, неодружений, не має на утриманні непрацездатних осіб, а тому відповідно не має міцних соціальних зв`язків, не має постійного та законного джерела доходів для існування, у зв`язку з чим має можливість вільно змінити місце проживання, а отже існує реальний ризик залишення ним місця проживання в будь-який час задля уникнення кримінальної відповідальності.

Наявні підстави вважати, що існує ризик знищення, приховування або спотворення підозрюваним ОСОБА_3 речей, на яких залишились сліди біологічного походження, що в свою чергу може мати доказове значення у кримінальному провадженні.

Також, слідчий суддя погоджується з доводами клопотання щодо існування ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків, оскільки одним з них є його рідна сестра ОСОБА_10 , яка була очевидцем вчинення злочину, інші свідки проживають в одному населеному пункті з підозрюваним, та на потерпілу ОСОБА_8 , яка є його донькою, оскільки йому відоме місце проживання свідків та потерпілої, а тому, перебуваючи на волі, матиме реальну можливість шляхом погроз, вмовляння чи переконання впливати на них з метою зміни їх показань, тим самим перешкоджати встановленню всіх обставин по справі, перешкоджати кримінальному провадженню, а тому перебування останнього в слідчому ізоляторі унеможливить їх спілкування.

Посилання сторони захисту на те, що свідки вже допитані, на думку слідчого судді, є необґрунтованим, оскільки ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, а також, у разі необхідності і після цих стадій, під час дослідження судом письмових доказів, оскільки у сторін кримінального провадження може виникнути необхідність для повторного допиту деяких свідків, у разі задоволення судом такого клопотання. На переконання слідчого судді, з переходом на стадію судового провадження ризик незаконного впливу на свідків лише актуалізується, адже за наслідками ознайомленням з матеріалами кримінального провадження, підозрювані (обвинувачені) стають обізнаними про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_3 у разі застосування до нього менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде переховатись від органу досудового розслідування та/або суду; впливати на потерпілу, свідків у кримінальному провадженні.

Також наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_3 , перебуваючи на волі, зможе продовжити вчиняти відносно своєї доньки дії сексуального характеру, які до цього мали місце неодноразово.

Сукупність вказаних обставин свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановлених ризиків та можливість застосування виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який дієво забезпечить виконання підозрюваним, передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно зі сформованою практикою Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, даних про його особу, з урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 , сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених у статті 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Суд відхиляє доводи сторони захисту про недоведеність вищезазначених слідчим ризиків, та вважає необхідним відзначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте така підозра ( обвинувачення) у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Згідно з ч.3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, в тому числі і щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Як вбачається із змісту клопотання та доданих до нього матеріалів, ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 155 КК України, без фізичного та психологічного насильства, а також погрози застосування такого насильства.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне визначити розмір застави у відповідності до вимог пункту другого частини п`ятої статті 182 КПК України, тобто у розмірі 60 (шістдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680, 00 грн, який буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб позбавити особу, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Керуючись статтями 176-178, 182-184, 193-194, 196-197, 205, 369-372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №1 (м. Мена) Корюківського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській ОСОБА_2 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 155 КК України у кримінальному провадженні № 0000238, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 липня 2024 року, задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 17 години 09 вересня 2024 року.

Дата закінчення строку дії ухвали 09 вересня 2024 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_3 розмір застави - 60 (шістдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181680,00 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень, яка може бути внесена на депозитний рахунок: НОМЕР_1 , код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26295412, Банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У разі внесення розміру застави негайно звільнити з-під варти та покласти на нього наступні обов`язки:

1) не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) прибувати на першу вимогу до слідчого, прокурора та/або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

4) утриматися від спілкування зі свідками, потерпілою.

5) здати на зберігання слідчому, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (у разі наявності).

Строк дії обов`язків визначити протягом двох місяців з часу звільнення з-під варти у разі внесення застави.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що у разі невиконання обов`язків заставодавця, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому для використання коштів судового збору. Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава внесена обвинуваченим може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Контроль за виконанням покладених обов`язків покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді виконується негайно.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, захиснику, слідчому, прокурору.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу направити для виконання начальнику Відділення поліції № 1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській областi.

Ухвала може бути оскаржена до Чернiгiвського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1