БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/1246/24 Провадження № 1-кс/730/179/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2024 р. м. Борзна

Слідчий суддя Борзнянського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Борзні клопотання слідчого - т.в.о. заступника начальника ВП № 3 (м. Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області начальника слідчого відділення ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000141 від 09.09.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, про застосування запобіжного заходу щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Борзна Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307; ч. 2 ст. 307 КК України

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 .

Копію даного клопотання з доданими документами підозрюваний отримав 07 жовтня 2024 року о 08.15 годині, захисник 02.10.2024 року, а тому порушень вимог статті 184 КПК України не убачається.

Клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні СВ ВП № 3 (м. Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області перебувають об`єднані матеріали кримінального провадження, внесеного 09 вересня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000141, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

ОСОБА_4 у невстановлені досудовим розслідуванням час, місці та спосіб, з корисливого мотиву, з метою подальшого збуту, незаконно придбав психотропну речовину амфетамін та став її зберігати при собі.

Так, 24.09.2024 близько 16 години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік «Автовокзалу», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , переслідуючи мету особистого збагачення, з корисливого мотиву, за грошові кошти в сумі 1800 гривень, умисно, незаконно збув ОСОБА_7 (особа зі зміненими анкетними даними), який був залучений для проведення оперативної закупки, психотропну речовину, обіг якої обмежено, - амфетамін, маса якого становить 0,423г.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 у невстановлені досудовим розслідуванням час, місці та спосіб, з корисливого мотиву, з метою подальшого збуту, повторно незаконно придбав психотропну речовину амфетамін та став її зберігати при собі.

Так, 26.09.2024 близько 15 години 00 хвилини ОСОБА_4 , перебуваючи поряд з місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , на присадибній ділянці, переслідуючи мету особистого збагачення, з корисливого мотиву, за грошові кошти в сумі 1000 гривень умисно, незаконно повторно збув ОСОБА_7 (особа зі зміненими анкетними даними), який був залучений для проведення оперативної закупки, психотропну речовину, обіг якої обмежено, - амфетамін, маса якого становить 0,1051г.

28.09.2024 повідомлення про підозру ОСОБА_4 вручено під відеозапис рідній сестрі ОСОБА_8

28.09.2024 повідомлення про підозру ОСОБА_4 надіслано поштовим зв`язком замовним листом з повідомленням за місцем проживання останнього.

02.10.2024 копія повідомлення про підозру вручено захиснику ОСОБА_4 - ОСОБА_5

07.10.2024 повідомлення про підозру вручено особисто ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту психотропних речовин та збуті психотропних речовин, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, а також у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту психотропних речовин та збуті психотропних речовин, вчинених повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Згідно із клопотанням, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

-протоколами огляду від 24.09.2024 та 26.09.2024, згідно яких у ОСОБА_7 , (особа зі зміненими анкетними даними), який був залучений для проведення оперативних закупок наркотичних засобів, та у якого було вилучено біло порошкоподібну речовину, що являється психотропною речовиною, амфетамін;

-протоколами обшуку від 27.09.2024, згідно якого за місцем проживання ОСОБА_4 у домоволодінні АДРЕСА_1 виявлено наркотичні засоби, схожі на рослини роду конопель, грошові кошти, які залучалися в якості оперативної закупки, зіп пакети з залишками білої порошкоподібної речовини, планшетний пристрій, пластикова картка, дві пластикові трубки з залишками білої порошкоподібної речовини, 32 використані зіп пакети.

-протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , які пояснили, що були присутні в якості понятих при проведенні слідчих дій 24.09.2024 року, зокрема під час вручення грошових коштів особі зі зміненими анкетними даними та вилученням в нього після проведення оперативних закупок наркотичних засобів у ході проведення ОМП.

-протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 , які пояснили, що були присутні в якості понятих при проведенні слідчих дій 26.09.2024 року, зокрема під час вручення грошових коштів особі зі зміненими анкетними даними та вилученням в нього після проведення оперативних закупок наркотичних засобів у ході проведення ОМП.

-Протоколами допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які були присутні під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , а також в ході обшуку автомобіля останнього.

-протоколами допиту свідка ОСОБА_7 (особа зі зміненими анкетними даними), який пояснив, що добровільно за його згодою він був залучений до проведення оперативних закупок наркотичних засобів у ОСОБА_4 . При цьому 24.09.2024 та 26.09.2024 він придбав у ОСОБА_4 наркотичні засоби за грошові кошти;

-висновком експерта, згідно якого порошкоподібна речовина, вилучена у ОСОБА_7 (особа зі зміненими анкетними даними) після проведення оперативної закупки, являється психотропною речовиною, обіг якої обмежено, - амфетамін, маса якого становить 0,423г.

-висновком експерта, згідно якого порошкоподібна речовина, вилучена у ОСОБА_7 (особа зі зміненими анкетними даними) після проведення оперативної закупки, являється психотропною речовиною, обіг якої обмежено, - амфетамін, маса якого становить 0,1051г.

-речовими доказами.

-іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

У ході досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав і просив його задовольнити з вищевказаних підстав. У своєму виступі прокурор вказав на ключові аспекти клопотання, зокрема, на доведеність обґрунтованості підозри та ризики, пояснив позицію сторони обвинувачення стосовно долучення конкретних доказів до клопотання.

За твердженням сторони обвинувачення, застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необхідним заходом для досягнення дієвості кримінального провадження та запобігання існуючим ризикам.

Захисник підозрюваного проти задоволення клопотання заперечив, зазначив, що визначена прокурором застава є надмірною. За обставин справи до підозрюваного достатньо застосувати домашній арешт. При цьому, треба врахувати, що підозрюваний характеризується виключно позитивно, в нього є сім`я, дорослий син, який служить. Захисник просить також врахувати те, що підозрюваний хворіє, мав опіки всього тіла, а тому приймав нарковмісні препарати, через що в нього виникла залежність від наркотиків. Підозрюваний нічого нікому не продавав, в даному провадженні мається провокація злочину. Знайдені наркотичні засоби підозрюваний зберігав виключно для себе, ризики не доведені, є надуманими, підозрюваний має зареєстроване місце проживання та реєстрації. Він ніколи не переховувався. Сам з`явився до слідчого та суду, раніше не є судимим, наслідків від злочину немає, а сам злочин не пов`язаний із посяганням на життя та здоров`я, працює, але не офіційно, у м. Києві за наймом, підозрюваний розуміє наслідки своїх дій.

На запитання суду та учасників підозрюваний додатково зазначив, що він є дійсно наркозалежним, вживає наркотичні засоби, це все через хворобу, планує лікуватися. Переховуватися не буде, а хоче співпрацювати зі слідством. Здійснив продаж амфетаміну іншій особі, оскільки знає, що ця особа, разом із жінкою, також є наркозалежними та потребують наркотиків, вирішив їм у такий спосіб допомогти. Канабіс вирощує самостійно, оскільки його вживає, а амфетамін підозрюваний купляє в інших осіб, які є наглядно знайомими. Просить обрати запобіжний захід, не пов`язаний із позбавлення волі.

Одночасно суд зауважує, що у залі судового засіданні були присутні сестра та дружина підозрюваного, яким було роз`яснено те, що у подальшому останні можуть втратити статус свідка, але захисник та прокурор не заперечували проти присутності останніх.

Заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Мотивація суду

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Так, останній (порядок) визначає, що запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).

При цьому, порядок, встановлений КПК України (процесуальний порядок, форма, процедура), як певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій (Верховний суд України постанова від 16.03.2017 у справі № 671/463/15-к), з питання, порушеного заявниками у даному зверненні (застосування запобіжного заходу), регламентує таке.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України), відповідно останні застосовуються тільки при дійсності цих даних.

Метою застосування запобіжного заходу, згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний, згідно ст. 178 КПК України, оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу, згідно ст. 184 КПК України, повинно містити: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; 7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З огляду на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк понад 5 років, обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законодавчо передбаченим.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4, 5 Конвенції та практику ЄСПЛ, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя повинен дослідити такі обставини:

1. Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 177 КПК України).

2. Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий.

3. Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

4. Обставини згідно ст. 178 КПК України (вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, вік та стан здоров`я тощо).

5. Які обов`язки покладаються на особу у разі задоволення клопотання про запобіжний захід (ст. 194 КПК України).

Слідчий суддя досліджуватиме обставини, зазначені у пункті 4 вище, в межах окремих питань, для яких ці обставини мають значення. Слідчий суддя також наголошує, що на цьому етапі провадження оцінюються докази лише стосовно доведення чи спростування обставин, які дають судді підстави вважати, що до підозрюваного може бути застосовано запобіжний захід.

Наявність обґрунтованої підозри

Прокурор зазначив, що про підозру було належно повідомлено, і що вона повністю обґрунтовується наявними доказами. ОСОБА_4 не заперечив проти вручення йому підозри. З боку захисту та підозрюваного жодних скарг з приводу неналежно врученої підозри не надійшло.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня, як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку. Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Слідчому судді під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу не надається весь обсяг доказів, зібраних під час досудового розслідування, та дані щодо джерел їх отримання. Такі матеріали мають надаватися суду при судовому провадженні відповідного кримінального провадження та саме на цій стадії передбачено здійснення оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, яким закінчується судове провадження.

Слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_4 було повідомлено про підозру на підставі зібраних доказів, детальний перелік яких зазначено у клопотанні.

При цьому, слідчому судді необхідно оцінити відповідність підозри правовій кваліфікації лише для встановлення її обґрунтованості (тобто, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_4 міг вчинити саме цей злочин). При цьому, остаточна оцінка та кваліфікація, здійснюється судом під час судового розгляду справи.

З урахуванням того, що (1) докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (див. постанову ККС ВС від 28.03.2019 у справі № 154/3213/16), у той час, як процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч. 2 ст. 84 КПК України ), а (2) слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Проаналізувавши долучені до даного клопотання документи за своїм внутрішнім переконанням, у порядку ст. 94 КПК України, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, слідча суддя вважає, що наявні у провадженні фактичні дані, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, у якому йому повідомлено про таку підозру, оскільки в своїй сукупності указують на існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що цей підозрюваний, міг вчинити правопорушення.

Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб, передбачений КПК України, і вказують на причетність підозрюваного до вчинення зазначених кримінальних правопорушень. На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.

Уважати підозру не прийнятною не можливо, оскільки стороною обвинувачення надано важливі дані та які вказують на те, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною, у той, час як оцінка наданих доказів, з точки зору їх належності та допустимості, не у питанні вірогідності причетності особи до певного діяння, а наявності факту вини, має бути забезпечена судом.

Адже факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Зважаючи на викладену мотивацію у попередніх абзацах, слідчий суддя переконаний, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_4 дій, що кваліфікуються за ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий чи прокурор

Далі слідчий суддя оцінює наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) слідчий суддя використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні щодо підозрюваного.

При цьому, слідчий суддя враховує, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер, та доводитися відповідними доказами.

Сторона обвинувачення зазначає про чотири такі ризики.

Ризик переховування від органів досудового розслідування або суду

Прокурор зазначив, що даний ризик наявний, оскільки підозрюваний вчинив тяжкі злочини, за які передбачено покарання до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, останній офіційного постійного місця роботи не має. Також, ОСОБА_4 після повторного збуту наркотичних засобів зник з місця свого проживання та фактично місце його знаходження встановлено 07.10.2024 року, коли останній з`явився до органу досудового розслідування, тому з метою уникнення покарання може залишити своє місце проживання і переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя погоджується, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України також слід враховувати тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, цей фактор не є визначальним.

Слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_4 має реальну можливість переховуватися в межах України, оскільки має для цього можливість та може бути у цьому зацікавленим. При цьому, ймовірність переховування значно зростає, оскільки тяжкість покарання, що йому загрожує, в сукупності з обґрунтованістю підозри дають підстави вважати, що він може переховуватися у разі, якщо подальші слідчі дії будуть вказувати на його можливу причетність до зазначеного злочину. Тому, з урахуванням усіх обставин, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або суду. Оцінює слідчий суддя й те, що після вчинення злочину підозрюваний фактично зник, як він сам пояснив, він перебував у м. Києві, на заробітках, хоча доказів цьому не надав.

Слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України). Утім, для всебічної оцінки обставин справи слідчий суддя аналізує доводи слідчого стосовно інших ризиків, про які згадано у клопотанні.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення

Прокурор вказує що, на той факт, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, вказує те, що останній підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, офіційного місця роботи та іншого постійного джерела доходів не має, його злочинну діяльність припинено лише після того, коли працівниками поліції було задокументовані факти злочинної діяльності, тому наявний надзвичайно високий ступінь ризику вчинення ОСОБА_4 нових злочинів.

На думку слідчого судді, вказаний ризик також є доведеним, оскільки підтверджується зібраними органами досудового розслідування доказами.

Ризик незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні

Прокурор зазначив, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні з метою зміни їхніх показань, оскільки йому відомо місця їх проживання. Крім цього, ОСОБА_4 може незаконно впливати на особу, що залучалась до проведення оперативної закупки.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

На думку суду, підозрюваний буде мати реальну можливість спілкуватись зі свідками і впливати на них у кримінальному провадженні шляхом застосування певного психологічного тиску і спонукання їх до надання неправдивих свідчень, введення в оману суду та замовчування відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження. Як пояснив сам підорюваний, він знає сім`ю особи, якій збув амфетамін.

Таким чином, вказаний ризик є також доведеним.

Ризик перешкоджання знищення речей

Прокурор вказує, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Як пояснив підозрюваний, він вирощує коноплю, а також купляє амфетамін у інших осіб, хоча не зазначає у кого саме.

На думку слідчого судді, вказаний ризик є достатньо обґрунтованим, за обставин, повідомлених прокурором.

Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні

Сторона обвинувачення зазначає про те, що інші запобіжні заходи неможливо застосувати, зважаючи на те, що вони не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого (стаття 178 КПК України).

Відповідно ж до ст. 194 КПК України наявність ризику є підставою для застосування запобіжного заходу, а тому визначаючись з тим, який саме запобіжний захід на даному етапі у кримінальному провадженні убезпечить від його настання, слідчий суддя ураховує таке.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Фактично, слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права.

Оскільки слідчим суддею встановлено ризик переховування від органу досудового розслідування або суду, слідчий суддя вважає, що стосовно підозрюваного необхідно встановити запобіжний захід на час проведення розслідування, який дозволить забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків у цьому провадженні.

Наявність вказаних ризиків стосовно підозрюваного, дій, до яких він може вдатись, вагомість наявних доказів обґрунтованості повідомлення йому про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, тяжкість покарання, що йому загрожує, у своїй сукупності вказують на необхідність застосування запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою.

З урахуванням усіх обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що такий запобіжний захід є пропорційним меті, тобто забезпеченню кримінального провадження. Таким чином, більш м`які запобіжні заходи, передбачені статтею 176 КПК України, не забезпечать виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та не гарантують можливості запобігти ризикам, зазначеним у частині 1 статті 177 КПК України. Викладене дає підстави вважати, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування, а тому такий запобіжний захід, як тримання під вартою, забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.

У свою чергу, документів на спростування доводів, наведених слідчим в обґрунтування неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, сторона захисту не надала. Так само, як і не надала документів, які мають враховуватися при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу. Жодних медичних даних, про які зазначила сторона захисту, суду не надано, як й не надано даних, що підозрюваний не може утримуватися у місцях попереднього ув`язнення.

Отже, враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що на теперішній час обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Враховуючи вищевказане та дані про особу підозрюваного, в їх сукупності та переслідуючи мету захисту інтересів суспільства, які очевидно переважають в даному випадку принцип поваги до особистої свободи, слідчий суддя приходить до висновку, що перебування підозрюваного під вартою, на даному етапі розслідування, буде виправданим за вказаних умов, таким, що не порушуватиме принципу пропорційності, та не буде свавільним.

Також, судом встановлено, що підозрюваний, на час вирішення даного питання за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, має задовільні соціальні зв`язки для особи його віку та статусу, прийнятну репутацію.

Доводи підозрюваного про те, що він вчинив злочин, оскільки хотів допомогти, а також доводи сторони захисту про наявність провокації, мають бути перевірені судом під час розгляду справи по суті.

З огляду на викладене, суд у ракурсі установлених фактичних обставин уважає, що на даному етапі кримінального провадження лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного (1) буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки та (2) зможе запобігти ризикам, які передбачені статтею 177 КПК, та які були встановлені судом.

Відповідно, суд сприймає критично з даного питання доводи сторони захисту щодо відсутності обставин, визначених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК.

Визначаючи строк дії такого типу заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя ураховує, що відповідно до ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Також, слідчий суддя звертає увагу, що в цій справі застосування тримання під вартою не є для обвинуваченого безальтернативним запобіжним заходом, адже передбачатиме в якості альтернативи заставу.

За приписами ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 , його майновий та сімейний стан, тяжкість кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, вважаю за необхідне визначити заставу у розмірі 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути внесений протягом дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважаю за необхідне покласти на ОСОБА_4 , обов`язки - прибувати на виклики до слідчого, якому доручене проведення досудового розслідування кримінального провадження, до суду, прокурора, не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання, заборонити спілкування зі свідками, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою, в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 183-186, 193-197 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - т.в.о. заступника начальника ВП № 3 (м. Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області начальника слідчого відділення ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000141 від 09.09.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Підозрюваного ОСОБА_4 взяти під варту негайно в залі суду.

Строк дії ухвали визначити до 04 грудня 2024 року включно.

Визначити розмір застави у розмірі 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 350000 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем): одержувач: ТУ ДСАУ у Чернігівській області, Код , банк одержувача: Державна казначейська служба України м.Київ; МФО 820172; Рахунок отримувача UA0005960, призначення платежу: назва суду; номер справи, прізвище, Ім`я, по батькові особи, яка вносила кошти; прізвище, Ім`я, по батькові особи, на користь якої внесено кошти (за яку внесено заставу).

Роз`яснити підозрюваному право на внесення в будь-який момент особисто чи іншою особою застави. У разі внесення застави у вказаному розмірі оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення підозрюваного з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Борзнянського районного суду Чернігівської області. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення визначеної в ухвалі суду суми застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави покласти на нього наступні обов`язки:

-прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

-не відлучатися із зареєстрованого місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та/або роботи;

-утримуватися від спілкування з свідками даного кримінального провадження;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 04 грудня 2024 року.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали оголошено 07.10.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1