Житомирський апеляційний суд
Справа №296/6179/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/437/24
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 05 липня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 05 липня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України строком до 04 вересня 2024 року.

Слідчий суддя дійшов висновку, що надані слідчим докази та зазначені прокурором підстави (ризики) не доводять недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим п.1, 2, 3 ч.1 КПК України, а тому застосував до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з можливим визначенням застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вважає, що слідчий суддя в повній мірі не врахував ризики, передбачені п.1,2,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, які доведені слідчим та прокурором.

Стверджує, що слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого умовах воєнного стану, безальтернативна санкція позбавлення волі на строк до 7 років з конфіскацією майна.

Зазначає, що підозрюваний проживає у іншій області, що ускладнює контроль за його поведінкою.

Окрім того, вказує, що ОСОБА_6 під час воєнного стану неодноразово перетинав державний кордон та не підлягає призову, що може послужити підставою для втечі за межі України.

Прокурор стверджує, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення залучено інших осіб, які на даний час встановлюються.

Також, вказує, що на даний час активна стадія документування, перевірки та з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення, а тому підозрюваний може перешкоджати досудовому розслідуванню.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення захисника та підозрюваного на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею на думку колегії суддів було обґрунтовано застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в тому числі враховано і серйозність пред`явленої підозри за ч.3 ст.201-2 КК України, суворість передбаченого покарання, яке може загрожувати ОСОБА_6 , в разі визнання його винним.

За таких обставин, на думку колегії суддів, слідчим суддею були враховані усі обставини з якими закон пов`язує обрання запобіжного заходу, а тому вважає, що ухвала слідчого судді є обґрунтованою та законною.

Вирішуючи питання про достатність чи недостатність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту апеляційний суд також враховує те, що на час розгляду апеляційної скарги прокурора ОСОБА_9 , перебуваючи під домашнім арештом, ОСОБА_6 умови його не порушував, з`являвся на усі виклики до суду, що додатково дає підстави для висновку, що обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту може забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти наведеним у клопотанні ризикам.

Орган досудового розслідування не позбавлений права, в разі недотримання ОСОБА_6 умов домашнього арешту звернутися до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш суворий.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 не забезпечить його належну процесуальну поведінку, оскільки існують ризики, передбачені п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає необґрунтованими. Прокурором не доведено виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

На переконання колегії суддів, у клопотанні слідчого не зазначено та прокурором не доведено недостатність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та вважає, що висновок слідчого судді щодо можливості обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є обґрунтованим та законним.

Вирішувати питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виходячи лише з санкції статті за якою підозрюється ОСОБА_6 неприпустимо.

Що стосується доводів апелянта, про те що підозрюваний має можливість перетинати державний кордон України та є мешканцем іншої області, то вони жодним чином не впливають на правильність висновків слідчого судді щодо можливості обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, ОСОБА_6 здав документи, які дозволяють його виїзд за кордон, раніше не судимий, позитивно характеризується, являється інвалідом 2 групи, має сім`ю та на утриманні малолітню дитину, що спростовує відповідні твердження прокурора про недостатність застосування домашнього арешту.

За таких обставин, на думку колегії суддів, слідчим суддею були враховані усі обставини з якими закон пов`язує обрання запобіжного заходу, в тому числі і ті на які посилається сторона обвинувачення, а тому вважає, що ухвала слідчого судді є обґрунтованою та законною.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 05 липня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту- без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: