КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/4110/2024 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Унікальний № 757/6218/24-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст. 303 КПК
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді- ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 травня 2024 року, -

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на повідомлення про підозру від 01.12.2023, в рамках кримінального провадженні № 0000548 від 20.01.2019.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, захисник підозрюваної подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 травня 2024 року, постановити нову ухвалу, якою скаргу адвоката задовольнити, скасувати повідомлення про підозру від 01.12.2023.

Мотивуючи вимоги своєї апеляційної скарги, вказують на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, постановленою з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, а висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Як зазначає захисник, відсутність у вказаній підозрі стислого викладу фактичних обставин саме кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, свідчить про невідповідність повідомлення про підозру вимогам закону. При цьому, опис лише обставин (дій), які відповідно до закону не є кримінально караними, свідчить про невиконання вимог пункту 6 частини першої статті 277 КПК України при здійснені повідомлення про підозру.

Крім того, стороною обвинувачення у повідомленні про підозру вказано, що ОСОБА_7 вчинила діяння з метою отримання неправомірної вигоди, при цьому будь-яких доказів на підтвердження цього стороною обвинувачення не надано. Більше того, станом на момент вчинення нотаріальних дій (23.12.2021 та 28.01.2022, а саме посвідчення договорів купівлі-продажу квартир та внесення відповідних записів до державного реєстру) у ОСОБА_7 були відсутні будь-які заборони на їх вчинення, визначені Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 № 296/5.

Окрім цього, в матеріалах кримінального провадження відсутня заява потерпілого про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365-2 КК України, що свідчить про необґрунтованість повідомленої підозри та початок здійснення досудового розслідування без належних та законних підстав.

Також захисник в своїй апеляційній скарзі звертає увагу і на те, що в оскаржуваній ухвалі оцінка достатності доказів для підозри ОСОБА_7 ґрунтується виключно на тексті самої підозри, без оцінки інших матеріалів, зокрема, доказів сторони обвинувачення, на підставі яких було повідомлено про підозру та обрано запобіжний захід, тобто на суто теоретичній оцінці, що суперечить вимогам ст. 370 КПК України.

Жодних інших доказів, які б пов`язували особу підозрюваної з кримінальним правопорушенням, слідчим суддею не досліджувалось, а матеріали провадження таких документів не містять.

В судове засідання сторона обвинувачення та сторона захисту не з`явились, про день, час та місце розгляду справи було повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, щоапеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000548 від 20.01.2019 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365-2, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.

06.02.2024 захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва зі скаргою в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України про скасування повідомлення про підозру від 01.12.2023, складеного відносно ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365-2, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України в рамках кримінального провадженні № 0000548 від 20.01.2019.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 травня 2024 року у задоволенні вказаної скарги захисника було відмовлено.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, про недоведеність підстав для скасування оголошеної ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365-2, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Зміст письмового повідомлення про підозру має відповідати вимогам, передбаченим ч. 1 ст. 277 КПК України, а саме містити наступні відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При вирішенні питання про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, колегія суддів виходить з тих міркувань, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Оцінюючи в сукупності обставини провадження та враховуючи достатню наявність доказів про вчинення інкримінованих підозрюваній кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365-2, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, колегія суддів вбачає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , в контексті її розуміння Європейським судом з прав людини, присутня.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру. Дослідивши матеріали провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в повідомленні про підозру ОСОБА_7 від 01.12.2023 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365-2, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, викладено зміст підозри та правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється останній із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, відтак доводи сторони захисту про невідповідність вказаного повідомлення про підозру вимогам ст. 277 КПК України є необґрунтованими.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 травня 2024 року, підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , - без задоволення, оскільки наведені захисником доводи не можуть бути визнані достатніми підставами для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 5, 26, 303, 304, 309, 376, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 травня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на повідомлення про підозру від 01.12.2023, в рамках кримінального провадженні № 0000548 від 20.01.2019, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _______________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4