В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" жовтня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі судді ОСОБА_1 одноособово, розглянувши у порядку спрощеного провадження, відповідно до ст. 381, 382 КПК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001323 від 13.09.2024 за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, з середньою освітою, не працевлаштованого, раніше судимого:

24.09.2024 вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України (станом на 13.09.2024 за ч.1 ст. 309 КК України не судимий),

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, шляхом вивчення обвинувального акта та доданих до нього матеріалів,

в с т а н о в и в :

органом досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001323 від 13.09.2024, відповідно до обвинувального акта встановлено наступні обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

13 вересня 2024 року приблизно о 13 год 30 хв ОСОБА_2 перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де біля одного з гаражів, на землі знайшов згорток з ізоляційної стрічки, в якому знаходився поліетиленовий зіп-пакет з кристалоподібною речовиною бежевого кольору. Будучи особою, що вживає психотропні речовини, ОСОБА_2 припустив, що знайшов чиюсь закладку особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP. Після чого, ОСОБА_2 підняв із землі знайдений ним згорток та роздивившись його впевнився, що дійсно у даному згортку з ізоляційної стрічки знаходиться поліетиленовий зіп-пакет з кристалоподібною речовиною бежевого кольору, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, тим самим вчинивши безоплатне незаконне придбання для подальшого власного вживання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP.

В цей час у ОСОБА_2 виник протиправний умисел спрямований на незаконне зберігання для подальшого власного вживання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP. Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_2 помістив незаконно придбаний ним згорток з ізоляційної стрічки, в якому знаходився поліетиленовий зіп-пакет з кристалоподібною речовиною бежевого кольору, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, до правої шкарпетки, в які він був одягнений та став незаконно зберігати його при собі, для власного вживання без мети подальшого збуту. Після чого, ОСОБА_2 зберігаючи при собі згорток з ізоляційної стрічки, в якому знаходився поліетиленовий зіп-пакет з кристалоподібною речовиною бежевого кольору, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, пішов по своїм особистим справам.

В цей же день, тобто 13.09.2024 року о 14 годині 00 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Івана Миколайчука, 17-А, працівниками Дніпровського УП ГУНП в м. Києві, затримано ОСОБА_2 , який повідомив, що зберігає при собі згорток з ізоляційної стрічки, в якому знаходиться поліетиленовий зіп-пакет з кристалоподібною речовиною бежевого кольору, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. В подальшому, 13.09.2024 року в період часу з 14 години 40 хвилин до 14 години 46 хвилин, за адресою: АДРЕСА_3 , співробітниками поліції, у присутності двох понятих проведено особистий обшук ОСОБА_2 , під час якого у правій шкарпетці, в які він був одягнений, виявлено та вилучено згорток з ізоляційної стрічки, в якому знаходиться поліетиленовий зіп-пакет з кристалоподібною речовиною бежевого кольору, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,412 г, яку він незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/111-24/53248-НЗПРАП від 20.09.2024:

1.Надана на дослідження кристалоподібна речовина містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено.

2.Надана на дослідження кристалоподібна речовина містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP.

Маса PVP в речовині становить 0,412 г.

PVP, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» «Список № 2 Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиці І», є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, у невеликих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: 0,15 г.

Таким чином з`ясовано, що ОСОБА_2 своїми умисними діями вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Із долучених до обвинувального акта матеріалів встановлено, що обвинувачений був представлений захисником, беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згідний з розглядом обвинувального акта за його відсутності, йому відомі наслідки розгляду кримінального провадження у спрощеному провадженні, передбачені ч. 2 ст. 302 КПК України.

Відповідно, вказане клопотання прокурора було задоволено судом (див. ухвалу про призначення кримінального провадження до невідкладного судового розгляду) у т.ч. було визначено (1) розгляд обвинувального акта здійснювати без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, а (2) спрощене провадження щодо кримінального проступку здійснювати згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими КПК, з урахуванням положень § 1. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків Глави 30. Особливі порядки провадження в суді першої інстанції того ж Кодексу.

До обвинувального акта додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_2 , яка складена у присутності його захисника - адвоката ОСОБА_3 про те, що обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, йому роз`яснені положення ч. 2 ст. 301 КПК України про обмеження права апеляційного оскарження, та погоджується з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_3 своїм підписом підтвердив добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_2 , його згоду зі встановленими у результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Крім того, до обвинувального акта долучені матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості.

Тим самим обставини вчинення кримінального проступку установлені органом досудового розслідування сприймаються судом, як дійсні.

А тому суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акта та доданих до нього матеріалів, із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин, відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України.

Також суд, здійснивши кримінально-правову оцінку поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, через визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу кримінального проступку, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння, вважає кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України дійсною та вірною.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням того, що за ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Конституційний Суд України в рішенні від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, зазначив таке: […] призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим […].

Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину […] (абзаци сьомий, восьмий підпункту 4.2 пункту 4 мотивувальної частини) .

В рішенні від 15 червня 2022 року № 4-р(II)/2022 Конституційний Суд України зазначає, що принцип індивідуалізації юридичної відповідальності […] має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, […].

Відповідно покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації, адже застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила.

Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства (див. постанову Верховного Суду від 10 червня 2020 року в справі №161/7253/18).

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога він не перебуває, має постійне місце проживання у м. Києві, раніше судимий, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення протиправних дій, суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті у виді обмеження волі.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Крім того, при призначенні покарання ОСОБА_2 суд враховує положення ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

При цьому, при застосуванні положень ст. 70 КК України враховано те, що законодавець чітко визначив момент у часі, що обумовлює слушність застосування правила визначеного ст.70 КК України - це постановлення обвинувального вироку, а не набрання ним законної сили, в той час, як в постанові від 01 червня 2020 року в справі №766/39/17 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду зауважила, що за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи при визначенні остаточного покарання та правил, на підставі яких воно має бути сформованим, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набранням ним законної сили.

Таким чином, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання з урахуванням вчинення останнім кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України до ухвалення вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 24 вересня 2024 року та застосувати ч. 1 і ч. 4 ст. 70 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженівідсутній.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 302, 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 4 ст. 70, 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 24 вересня 2024 року, призначити ОСОБА_2 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 3 (три) місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_2 відповідно до ст. 58 КВК України, обчислювати з дня його прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVР, загальною масою 0,412 г (яку після проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів, поміщено до спец пакету експертної служби № 0001730 з наліпкою КНДЕКЦ МВС), яка передана до камери схову Дніпровського УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 022707) - знищити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 3 029 грн 12 коп. за проведення судової експертизи № СЕ-19/111-24/53248-НЗПРАП від 20 вересня 2024 року.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку, з урахуванням того, що відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1