Номер провадження:1-кп/521/1095/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 вересня 2024 року м.Одеса
В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває зазначене кримінальне провадження, судовий розгляд триває на стадії дослідження доказів.
В подальшому 22 вересня 2023 року ОСОБА_4 було вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри з ч.3 ст.368 КК України на ч.2 ст. 369-2 КК України.
Під час обрання запобіжного заходу слідчий суддя вважав доведеним існування ризиків передбачених п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме наявність ризику, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду та незаконно впливати на свідків.
Також слідчим суддею була врахована тяжкість кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 368 КК України, в якому на той час підозрювався ОСОБА_4 .
За період з дня обрання запобіжного заходу (21.07.2023) по цей час (06.09.2024): змінилася тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 з тяжкого на нетяжке, ОСОБА_4 не ухилявся від слідства, з`являвся на першу ж вимогу для участі в процесуальних діях, не впливав та жодним чином не контактував зі свідками, не ухилявся, не ухиляється та не збирається ухилятися від суду, бере активну участь у судових засіданнях, висловлює свою позицію з процесуальних питань. Тому ризики, які враховувались слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, станом на теперішній час відсутні.
Статтею 176 КПК України визначено п`ять видів запобіжних заходів, а саме: 1) особисте зобов`язання, 2) особиста порука, 3) застава, 4) домашній арешт, 5) тримання під вартою. Вважає, що у зв`язку із відсутністю передбачених ст.177 КПК України ризиків, виникла необхідність змінити обраний до обвинуваченого запобіжний захід (заставу) на більш м`який - особисте зобов`язання.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала заявлене клопотання та просила його задовольнити. Зазначивши, що на даний час прокурором не доведена наявність ризиків, про які зазначав прокурор при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу, за період з моменту обрання запобіжного заходу обвинувачений не порушував процесуальних обов`язків та не має наміру ухилятись від суду, тому вважає, що з плином часу всі ризики втратили актуальність, а тому є достатні підстави для зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу. В межах вказаного кримінального провадження під час досудового розслідування відносно обвинуваченого було обрано міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою та визначено розмір застави, яка і була сплачена рідним братом обвинуваченого. Після закінчення строку дії цієї ухвали, ні слідчий, ні прокурор не ставили питання про продовження дії запобіжного заходу або у вказаному випадку, обов`язків покладених судом у разі сплати застави. У зв`язку з цим вважає, що наявні підстави для повернення заставодавцю застави разом зі зміною запобіжного заходу на особисте зобов`язання, яке вважає достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника та просив суд змінити йому запобіжний захід і повернути внесену заставу заставодавцю.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту та просив суд відмовити у його задоволенні, оскільки обраний судом запобіжний захід у вигляді застави є альтернативним триманню під вартою та не передбачає обмеженого строку дії та саме застава впливає на процесуальну поведінку обвинуваченого. Судовий розгляд кримінального провадження продовжуєтьсята не зменшились ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу, тому відсутні підстави для скасування застави та повернення внесеної суми заставодавцю та підлягає вирішенню судом при ухваленні остаточного рішення.
Суд, вислухавши захисника, обвинуваченого та врахувавши позицію прокурора, вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до положень ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Судом встановлено, що в межах вказаного кримінального провадження 21.07.2023 року слідчим суддею Малиновського районного суду м.Одеси застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень.
Згідно квитанції № ПН394 від 23.07.2023 року ОСОБА_6 сплачено на рахунок ТУ ДСА в Одеській області кошти в розмірі 214720 грн. в якості застави на виконання вищевказаної ухвали суду від 21.07.2023 року.
Частину застави в розмірі 161040 грн. (сто шістьдесят одну тисячсу сорок) гривень, внесену ОСОБА_6 23.07.2023 року повернуто заставодавцю.
Згідно ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.
У випадках, передбачених частинами 3 або 4 статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При вирішенні питання щодо обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу слідчим суддею у відповідності до положень ст.197 КПК України було визначено строк дії ухвали про тримання під вартою до 17.09.2023 року.
При цьому згідно вимог ст. 182 КПК України та параграфу 1 глави 18 КПК України не передбачено строку дії застави як запобіжного заходу і такий строк для вказаного альтернативного запобіжного заходу судом не визначався.
Аналіз положень Кримінального процесуального кодексу України в їх системному взаємозв`язку дає підстави для висновку, що лише запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою і домашнього арешту, а також перелічені у ч.5 ст.194 КПК України обмеження діють певний, визначений ухвалою суду або слідчого судді строк.
Кримінальний процесуальний кодекс України не містить положень про те, що інші запобіжні заходи, у тому числі і застава, мають обмежений строк дії.
Отже, з урахуванням положень ч.4 ст.202 КПК України з моменту внесення застави, в даному випадку з часу внесення застави заставодавцем ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_4 є особою, відносно якої у кримінальному провадженні застосовано запобіжний захід у вигляді застави, який діє до його скасування або заміни.
Закінчення строку дії покладених на підозрюваного слідчим суддею обов`язків не припиняє дію основного запобіжного заходу (яким в даному випадку є застава) і не є підставою або умовою повернення визначеної в ухвалі про застосування запобіжного заходу і внесеної застави.
Згідно ч.11 ст.182 КПК України визначено, що підставою для повернення застави є припинення дії цього запобіжного заходу.
Згідно зі ст.203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Окрім того, запобіжні заходи, у тому числі застава, застосовуються для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків: як тих, що визначені ухвалою слідчого судді відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, так і тих, що передбачені безпосередньо пунктами 1, 3, 4 ч.7 ст.42 КПК України.
З вищенаведеного слідує, що застава згідно ст. 182 КПК України застосовується з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, - проте не лише визначених уст. 194 КПК України і покладених на нього ухвалою слідчого судді або суду, а і тих, які перелічені у ч. 7ст. 42 КПК України.
На даний час будь-яких рішень по даному кримінальному провадженню, які б могли бути підставою для припинення запобіжного заходу у вигляді застави щодо обвинуваченого ОСОБА_4 судом не приймалось.
Розглядаючи клопотання в частині зміни запобіжного заходу, суд враховує, що ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років.
На думку суду не зменшились та продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були враховані слідчим суддею під час обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.Судовий розгляд кримінального провадження не завершено, оскільки не досліджені всі докази.
Отже при вирішенні питання про можливість зміни запобіжного заходу суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, наявність яких встановлена судом.
Також судом враховується, що будь-яких інших обставин, які би свідчили про те, що застосований захід забезпечення кримінального провадження у вигляді застави не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі не встановлено та не доведено обвинуваченим та його захисником.
Суд не бере до уваги посилання обвинуваченого та його захисника на дотримання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків протягом судового розгляду, оскільки дана обставина не зменшує наявні ризики та суспільну небезпеку кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується останній, а тому відсутні підстави для зміни або скасування обвинуваченому запобіжного заходу.
Враховуючи зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж застава, не зможе належним чином запобігти наявним ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.
Таким чином суд не вбачає підстав для зміни застосованого запобіжного заходу у вигляді застави.
Враховуючи вищенаведене, а також беручи до уваги, що кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, перебуває на стадії судового розгляду, такий вид запобіжного заходу, як застава, не обмежується строком та був застосований до ОСОБА_4 з метою забезпечення виконання покладених на нього обов`язків, та судом не було встановлено підстав для зміни обраного обвинуваченому запобіжного заходу, то суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 176, 182, 193, 194, 196, 203, 331, 392 КПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1