Справа № 462/1093/24
провадження 1-в/462/282/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові подання про звільнення від відбування покарання стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого вироком Залізничного районного суду м. Львова від 23 лютого 2024 року за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробовуванням протягом іспитового строку тривалістю 1 рік,

ВСТАНОВИВ:

До Залізничного районного суду міста Львова 26 вересня 2024 року надійшло подання Залізничного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання.

Клопотання обґрунтоване тим, що 3 квітня 2024 року до органу пробації надійшов вирок Залізничного районного суду м. Львова від 23 лютого 2024 року, яким ОСОБА_4 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю один рік. Цей вирок був прийнятий до виконання, однак 08.08.2024 набрав чинності Закон № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Цим законом внесені зміни до ст. 51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вказує, що відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання, але судимість не знято і не погашено. Водночас на момент вчинення крадіжки ОСОБА_4 вартість викраденого майна відповідно до обвинувального вироку за епізодом від 07.11.2023 становила 1019,14 грн, за епізодом від 08.11.2023 - 669,66 грн, за епізодом від 03.01.2024 406,72 грн, суми яких не перевищують двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у листопаді 2023 року (2684 грн) та січні 2024 року (3028,00 грн), через це орган пробації вважає, що засуджений відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України підлягає звільненню від відбування покарання.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення подання не заперечував, вважав за можливе його задовольнити.

Представник органу пробації та засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час судового засідання повідомлені належним чином, клопотань про відкладення до суду не подавали, втім їх неявка на підставі ч. 5 ст. 539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, вивчивши подання та перевіривши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України).

Так, 08.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон № 3886-ІХ).

Цим Законом ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

З врахуванням положень підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV, пункту 5 підрозділу 1 розділу XX ПК України та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік, ст7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» два неоподатковувані мінімуми доходів громадян на 2023 рік становили 2684 грн, а на 2024 рік становлять 3028 грн.

Як вбачається з вироку Залізничного районного суду м. Львова від 23 лютого 2024 року, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та на підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю один рік.

Вирок суду від 23 лютого 2024 року набрав законної сили 25 березня 2024 року та перебуває на виконанні в Залізничному районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області.

Із зазначеного вироку вбачається, що ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану. Так, ОСОБА_4 07.11.2023 таємно викрав чуже майно на суму 1019,14 грн, 08.11.2023 на суму 669,66 грн та 03.01.2024 на суму 406,72 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України)

Це положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, з наведеного вбачається, що на цей час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату вчинення відповідного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи викладене обґрунтування, а також те, що у вчинених засудженим діяннях вартість викраденого майна становила 1019,14 грн за епізодом від 07.11.2023, 669,66 грн за епізодом від 08.11.2023, 406,72 грн за епізодом 03.01.2024, що на момент вчинення правопорушень не перевищувало 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караним на цей час, тому суд дійшов висновку про необхідність звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного судом покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 23 лютого 2024 року у виді позбавлення волі строком на 5 років із іспитовим строком тривалістю 1 рік на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діяння, відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024.

Керуючись ст. 4, 5, 74 КК України, ст. 537, 539 КПК України, Законом України № 3886-ІХ, суд

постановив:

Подання задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Залізничного районного суду м. Львова від 23 лютого 2024 року на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діяння, відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м.Львова протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: