Провадження № 1-кс/344/7816/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року м.Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківська клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 000038 від 06 грудня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

В обґрунтування клопотання зазначив, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 06 грудня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000038 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 197-1, ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України.

Так, у межах даного кримінального провадження ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 04 січня 2024 року у справі № 354/1893/23 (провадження № 1-кс/354/5/24) було накладено арешт на майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , а саме на земельні ділянки з кадастровими номерами: :14:012:0011, :14:012:0012, :14:012:0013, :14:012:0014, :14:012:0015, :14:012:0016, :14:012:0017, :14:012:0018, :14:012:0019, :14:001:0059, :14:001:0060, :14:001:0061, :14:001:0062, які розташовані в АДРЕСА_1 , шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо об`єднання, розподілу, зміни конфігурації та відчуження згаданої вище земельної ділянки, а також шляхом заборони здійснення на вказаній земельній ділянці будівництва будь-яких об`єктів нерухомості.

Разом з тим у межах цього ж кримінального провадження ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 10 січня 2024 року у справі № 354/1893/2323 (провадження № 1-кс/354/24/24) було також накладено арешт на майно (у зв`язку з допущенням описки у кадастрових номерах двох земельних ділянок), що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , а саме на земельні ділянки з кадастровими номерами: :14:001:0060, :14:001:0061, які розташовані в АДРЕСА_1 , шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо об`єднання, розподілу, зміни конфігурації та відчуження згаданої вище земельної ділянки, а також шляхом заборони здійснення на вказаній земельній ділянці будівництва будь-яких об`єктів нерухомості.

Арешт на вказане майно накладено з метою збереження речового доказу.

Попереднім органом досудового розслідування було слідче відділення поліції №1 (м. Яремче) Надвірнянського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області, а тому саме слідчий даного органу поліції звертався з клопотаннями про арешт майна, які були задоволені вищевказаними ухвалами, однак у подальшому постановою прокурора підслідність вказаного кримінального провадження була визначена саме за СУ ГУНП в Івано-Франківській області.

Ухвала обґрунтовується тим, що СВ ВП № 1 (м. Яремче) Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000038 від 06 грудня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 197-1, ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України. Предметом доказування, відповідно до версії органу досудового розслідування, вказаного кримінального провадження є, зокрема, незаконне зведення котеджного містечка на тринадцятьох земельних ділянках, розташованих у межах прибережної захисної смуги річки Прут без відповідного дозволу, з використанням з цією метою підроблених документів, проведення незаконних реєстраційних дій, використання земель не за цільовим призначенням тощо.

Водночас в ухвалі згадується інформація, опублікована в інтернет-ресурсі ZAXID.NET, у якій йдеться про те, що суб`єкт підприємницької діяльності за попередньою змовою з невстановленими особами з використанням підроблених документів, в умовах воєнного стану, незаконно заволодів земельною ділянкою з цільовим призначенням «Для ведення особистого селянського господарства», що знаходиться на березі річки Прут в АДРЕСА_1 , на якій без відповідних дозвільних документів проводить будівельні роботи в межах прибережної захисної смуги вказаної водойми.

З огляду на викладене, вищевказані земельні ділянки були визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Заявник вважає, що слідчим суддею розглянуто клопотання про арешт майна формально, у зв`язку із чим арешт майна не відповідає вимогам кримінального процесуального закону та порушує законне право добросовісного власника майна володіти, розпоряджатись та користуватись своїм майном.

Зважаючи на зміст ухвал слідчого судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 04 січня 2024 року у справі № 354/1893/23, провадження № 1- кс/354/5/24 та провадження № 1-кс/354/24/24, арешт на земельні ділянки накладався з огляду на те, що суб`єкт підприємницької діяльності з використанням підроблених документів, в умовах воєнного стану, незаконно заволодів земельною ділянкою з цільовим призначенням «Для ведення особистого селянського господарства», проводить будівельні роботи на вищевказаних земельних ділянках в межах прибережної захисної смуги без відповідних дозвільних документів вказаної водойми.

30.09.2005 року за наслідками укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_4 набув права власності на дві земельні ділянки площею 0,1350 га та площею 0,0906 га, що розташовані в АДРЕСА_1 , урочище Піги.

30.09.2005 року за результатами укладення договору дарування, ОСОБА_4 набув права власності на дві земельні ділянки, загальною площею 0,4723 га, що розташовані в АДРЕСА_1 , ур. Піги.

У подальшому, за результатами укладення таких договорів та об`єднання земельних ділянок утворилась земельна ділянка з кадастровим номером :14:012:0010.

Як слушно зазначає орган досудового розслідування, тринадцять земельних ділянок утворились шляхом поділу земельної ділянки за кадастровим номером :14:012:0010.

Однак необхідно звернути увагу слідчого судді на те, що реєстрація вказаної земельної ділянки відбулась на підставі актів державної власності на землю та не в умовах воєнного стану. Питання використання підроблених документів при реєстрації права власності на земельну ділянку :14:012:0010 не може мати місця з огляду на давність вчинення правочину з набуття права власності. Також це питання не піднімалось і не досліджувалось органом досудового розслідування, жодним уповноваженим органом державної влади не ставився під сумнів ні вищезгаданий договір купівлі-продажу, ні договір дарування. Звертає увагу слідчого судді на протокол допиту свідка ОСОБА_5 .

Крім того в клопотанні зазначає, що сторона обвинувачення стверджує про нібито протиправну зміну цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером :14:012:0010, здійснену державним кадастровим реєстратором Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області ОСОБА_6 . Однак вказане твердження спростовувється листами ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області, у яких йдеться про те, що не вбачається підстав для проведення перевірки державного кадастрового реєстратора ОСОБА_6 щодо законності його дій, протоколом допиту державного кадастрового реєстратора ОСОБА_6 , протоколом допиту ОСОБА_7 (заступника начальника управління - начальника відділу методологічного забезпечення ведення ДЗК та розгляду скарг на дії рішення та бездіяльність державних кадастрових реєстраторів управління Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області),протоколом допиту ОСОБА_8 (в.о. начальника управління державного земельного кадастру - начальника відділу інформаційного забезпечення ДЗК та обліку земель ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області),протоколом допиту ОСОБА_9 (начальник юридичного відділу ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області), протоколом допиту ОСОБА_10 (начальника відділу ринку та оцінки земель, в.о. заступника начальника - начальника управління забезпечення та реалізації державної політики ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області).

Також в обгрутнування клопотання зазначено, що клас наслідків забудови, що здійснюється на арештованих земельних ділянках, вважається класом СС1, на виконання вимог норм ЗУ № 3038-VI, ОСОБА_4 подав до головного інспектора будівельного нагляду Державної інспекції архітектури та містобудування України повідомлення про початок виконання будівельних робіт, чим набув право здійснювати зазначену будівельну діяльність, а тому не знайшло свого підтвердження твердження органу досудового розслідування щодо здійснення будівельної діяльності без відповідних дозвільних документів.

Питання наявності або відсутності дозвільних документів на будівництво навіть не оцінювалось слідчим суддею при постановленні вищезгаданих ухвал, а органом досудового розслідування не надавалось жодних доказів у підтвердження даного факту.

У кримінальному провадженні відсутній встановлений збиток, а тому даний факт практично унеможливлює дотримання принципу співмірності та розумності обмеження права власності.

Вказане свідчить про відсутність потреб подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки він не відповідає загальним засадам кримінального провадження, а також завданням арешту майна.

Крім того, накладаючи арешт на земельні ділянки ОСОБА_4 слідчим суддею не було враховано, що це спричиняє неможливість ведення подальшої господарської діяльності, проведення будівельних робіт, а також своєчасних грошових виплат залученим контрагентам (працівникам) і сплати до бюджету необхідних податкових відрахувань.

Слідчим не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які вказано у його клопотанні, оскільки ним не надано доказів, що земельні ділянки ОСОБА_4 відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, у зв`язку із чим винесена постанова про визнання вказаних земельних ділянок речовими доказами є суто формальною.

Слідчим не обґрунтовано, які саме сліди кримінального правопорушення зберегли на собі вказані земельні ділянки, або які інші відомості, що знаходяться на земельних ділянках можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також яким чином використання земельних ділянок може знищити відповідні сліди та інші відомості, необхідні для даного кримінального провадження.

Арешт майна ОСОБА_4 , а саме земельних ділянок, є необґрунтованим та таким, що порушує принцип пропорційності, «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, що передбачені ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини, становить особистий і надмірний тягар для особи.

Необґрунтований арешт майна ОСОБА_4 створює суттєві перешкоди для реалізації ним свого, гарантованого Конституцією України та міжнародно-правовими актами, непорушного права власності.

Зазначає, що стороною обвинувачення не здобуто та не подано достатніх і належних доказів для безспірного висновку про наявність підстав, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння власником належним йому майном.

Враховуючи наведене, просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 04 січня 2024 року у справі № 354/1893/23 (провадження № 1-кс/354/5/24) на майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , а саме на земельні ділянки з кадастровими номерами: :14:012:0011, :14:012:0012, :14:012:0013, :14:012:0014, :14:012:0015, :14:012:0016, :14:012:0017, :14:012:0018, :14:012:0019, :14:001:0059, :14:001:0060, :14:001:0061, :14:001:0062, які розташовані в АДРЕСА_1 , шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо об`єднання, розподілу, зміни конфігурації та відчуження згаданої вище земельної ділянки, а також шляхом заборони здійснення на вказаній земельній ділянці будівництва будь-яких об`єктів нерухомості; скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 10 січня 2024 року у справі № 354/1893/23 (провадження № 1-кс/354/24/24) на майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , а саме на земельні ділянки з кадастровими номерами: :14:001:0060, :14:001:0061, які розташовані в АДРЕСА_1 , шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо об`єднання, розподілу, зміни конфігурації та відчуження згаданої вище земельної ділянки, а також шляхом заборони здійснення на вказаній земельній ділянці будівництва будь-яких об`єктів нерухомості.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_11 підтримав вимоги клопотання та просив скасувати арешт, накладений на земельні ділянки.

Слідчий ОСОБА_12 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали клопотання, виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема, шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частина друга статті 170 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини третьої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як визначено у частині одинадцятій статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно частини першої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, слідчим відділом Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000038 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 197-1, ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України.

Ухвалою слідчого судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 04 січня 2024 року по справі №354/1893/23, провадження № 1-кс/344/5/24 накладено арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами: :14:012:0011, :14:012:0012, :14:012:0013, :14:012:0014, :14:012:0015, :14:012:0016, :14:012:0017, :14:012:0018, :14:012:0019, :14:001:0059, :14:001:0060, :14:001:0061, :14:001:0062, які розташовані в АДРЕСА_1 , шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо об`єднання, розподілу, зміни конфігурації та відчуження згаданої вище земельної ділянки, а також шляхом заборони здійснення на вказаній земельній ділянці будівництва будь-яких об`єктів нерухомості.

Ухвалою слідчого судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 10 січня 2024 року по справі №354/1893/23, провадження № 1-кс/344/24/24 накладено арешт на майно, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000038 від 06 грудня 2023 року та належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому у АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме на земельні ділянки з кадастровими номерами: :14:001:0060, :14:001:0061, які розташовані в АДРЕСА_1 , шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо об`єднання, розподілу, зміни конфігурації та відчуження згаданої вище земельної ділянки, а також шляхом заборони здійснення на вказаній земельній ділянці будівництва будь-яких об`єктів нерухомості.

Постановою слідчого від 22.12.2023 року зазначені земельні ділянки визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000038 від 06 грудня 2023 року.

На теперішній час у кримінальному провадженні № 0000038 від 06 грудня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 197-1, ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України, не з`ясовані всі обставини події кримінального правопорушення, проводяться необхідні слідчі та процесуальні дії, спрямовані на встановлення обставин, які підлягають доказуванню, а також призначено судові експертизи, які на час розгляду даного клопотання ще не проведені.

Крім того, частиною 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст.100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із ст.ст. 171-174 цього Кодексу.

У рішеннях Європейського суду з прав людини Суд неодноразово доходив до висновку, що зберігання майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства (рішення у справах Смірнов (Smirnov), п. 57, та «East West Alliance Limited», п. 188). При цьому, має існувати розумне пропорційне співвідношення між використаними засобами та метою, яку прагнуть досягти будь-якими заходами, що застосовуються державою, у тому числі тими, що призначені для здійснення контролю за користуванням майном особи. Ця вимога виражена у визначенні «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи (рішення у справі «Едвардс проти Мальти» (Edwards v. Malta), № 17647/04, п. 69, від 24 жовтня 2006 року, з подальшими посиланнями, та вищезгадане рішення у справі Смірнов (Smirnov).

Заявником не доведено обставин, що арешт накладено необґрунтовано або в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба.

Оцінка доказів, зібраних в ході проведення досудового розслідування, не є предметом розгляду в рамках поданого клопотання.

Скасування арешту майна на даний час може зашкодити проведенню досудового розслідування у кримінальному провадженні.

При цьому слідчий суддя зауважує, що в рамках кримінального провадження арешт майна застосовано саме з метою забезпечення можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, відчуження.

Слідчий суддя вважає подане клопотання не доведеним на даній стадії досудового розслідування та передчасним.

Відтак, враховуючи вищенаведене та те, що заявником не доведено обставин, що арешт накладено необґрунтовано або у подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба, слідчий суддя вважає, що у задоволенні поданого клопотання про скасування арешту майна слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 22, 98, 100, 169, 171, 173, 174, 303-309, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 08 листопада 2024 року