УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000368 від 26.09.2022, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, в якому просив скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду Київської області від 03.10.2022 у кримінальному провадження №0000368 від 26.09.2022 за ч.2 ст. 286 КК України на автомобіль марки «Mercedes 711 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого управління ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000368 від 26.09.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України. 26.09.2022 у ході огляду місця події було вилучено автомобіль марки «Mercedes 711 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який визнано у зазначеному кримінальному провадженні речовим доказом та 03.10.2022 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_6 винесено ухвалу про накладення арешту на нього. 29.04.2024 СУ ГУНП в Київській області прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0000368 від 26.09.2022 у зв`язку з відсутністю в діяннях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення. Речовий доказ, автомобіль марки «Mercedes 711 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , було повернуто власнику майна, ОСОБА_5 однак арешт з вказаного автомобіля скасовано не було. 09.07.2024 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_8 винесено ухвалу про задоволення скарги адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_10 та скасовано постанову слідчого СУ ГУНП в Київській області від 29.04.2024 про закриття кримінального провадження №0000368 від 26.09.2022.

Адвокат вказує, що арешт автомобіля марки «Mercedes 711 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є необґрунтованим та позбавляє можливості ОСОБА_5 вільно розпоряджатися власним майном, а відтак підлягає скасуванню оскільки відпала необхідність в такому арешті.

У судове засідання адвокат ОСОБА_4 не з`явився, подав заяву, в якій просив здійснювати розгляд клопотання без його участі.

Прокурор Київської обласної прокуратури, за клопотанням якого було накладено арешт, у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив відмовити у задоволенні клопотання та здійснювати розгляд без його участі.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Судом встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000368 від 26.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.10.2022 у справі № 761/20560/22 накладено арешт на автомобіль «Mercedes-Benz 711D», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , у вигляді заборони використання, розпорядження та відчуження вказаного транспортного засобу.

Мотивуючи вказану ухвалу, слідчий суддя вказав, що матеріалами клопотання доведено, що вищевказаний автомобіль відповідає критеріям ст. 98 КПК України, є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, містить відомості, що будуть використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час розслідування кримінального провадження, має суттєве значення для встановлення важливих обставин даного кримінального провадження, проведення необхідних експертиз транспортного засобу, що є підставою для накладення арешту.

Особа, якою подано клопотання зазначає, що в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення як арешт майна відпала потреба, оскільки всі необхідні дії з ним проведено.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).

У даному випадку арешт на транспортний засіб накладено у зв`язку з тим, що вказане майно визнане речовими доказами у кримінальному провадженні, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України. З метою його збереження, забезпечення повноти, всебічності та неупередженості досудового розслідування й застосовано захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна. Арешт на вказане майно накладено обґрунтовано.

Разом із тим, згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя враховує, що в силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Із змісту вищезазначених норм КПК України та практики Європейського суду з прав людини, вбачається, що захист прав власника чи законного володільця майна, яке має значення для кримінального провадження, є пріоритетним, і ступінь втручання у право власності особи має бути співмірним потребам досудового розслідування.

Так, як вбачається з копії постанови від 18.09.2024 про призначення судової інженерно-транспортної експертизи на її виконання надано копію цієї постанови та матеріали кримінального провадження.

Даних про те, що у кримінальному провадженні потребується проведення додаткових досліджень транспортного засобу, чи проведення з ним будь-яких слідчих чи процесуальних дій в ході досудового розслідування, органом досудового розслідування не надано, як і не надано доказів необхідності подальшого обмеження власника у праві користування транспортним засобом.

З огляду на зазначене, доводи особи, якою подано клопотання, суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування відпала потреба у арешті вказаного автомобіля в частині заборони користування ним та відсутні підстави вважати, що незастосування арешту у цій частині призведе до приховування чи втрати цього майна.

Таким чином, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 174, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання - задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.10.2022 у справі № 761/20560/22 на автомобіль «Mercedes-Benz 711D», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , в частині заборони користування ним.

В іншій частині - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1