Справа № 170/285/24 Провадження №11-кп/802/608/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового

засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000095 від 27.02.2024 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 та першогозаступника керівника Волинської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Шацького районного суду Волинської області від 11 липня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Згорани Любомльського району Волинської області, жительку АДРЕСА_1 , українку, громадянку України, вдову, з середньою спеціальною освітою, не працюючу, згідно ст. 89 КК України не судиму,

визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі статей 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вироком вирішено питання речових доказів.

В С Т А Н О В И В

Згідно з вироком суду обвинувачена ОСОБА_7 визнана винною та засуджена за те, що вона 08.02.2024, в обідню пору, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, керуючись корисливим мотивом заволодіння коштами на картковому рахунку, тобто з метою таємно викрадення чужого майна, діючи умисно, скориставшись неуважністю потерпілого ОСОБА_10 , з яким остання розпивала спиртні напої, шляхом вільного доступу, таємно викрала офіційний документ банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , належну останньому. Після чого, заволодівши частиною коштів потерпілого шляхом зняття через банкомат готівки, того ж дня непомітно для потерпілого повернула викрадену картку. В подальшому, 19.02.2023, в обідню пору, ОСОБА_7 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, керуючись корисливим мотивом заволодіння коштами на картковому рахунку, тобто з метою таємно викрадення чужого майна, діючи умисно, скориставшись неуважністю потерпілого ОСОБА_10 , з яким остання розпивала спиртні напої, таємно, шляхом вільного доступу, таємно викрала офіційний документ банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , належну останньому.

Окрім цього, ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер свої дій, керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.03.2022, з наступними змінами, викравши банківську картку 08.02.2024 прийшла до банкомату «Ощадбанк», що в с. Гаївка Ковельського району Волинської області та за допомогою даного терміналу ATM UKR GAYIVKA BRANCH 10002-000 532791 А0200064, шляхом проведення трьох транзакцій із зняття коштів з банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , належної потерпілому ОСОБА_10 , таємно викрала гроші в сумі 1000 гривень (зняття відбулось 08.02.2024 о 15:57 год.), 2200 гривень (зняття відбулось 08.02.2024 о 16:00 год) та 1000 гривень (зняття відбулось 08.02.2024 о 16:02 год.), чим завдала потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 4200 гривень.

Крім того, ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.03.2022, з наступними змінами, викравши банківську картку 19.02.2024 прийшла до банкомату «Ощадбанк», що в с. Гаївка Ковельського району Волинської області та за допомогою даного терміналу ATM UKR GAYIVKA BRANCH 10002-000 532791 А0200064, шляхом проведення трьох транзакцій із зняття коштів з банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , належної потерпілому ОСОБА_10 , таємно викрала гроші в сумі 1000 гривень (зняття відбулось 19.02.2024 о 16:15 год.).

Крім того, ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.03.2022, з наступними змінами, 24.02.2024 прийшла до банкомату «Ощадбанк», що в с. Гаївка Ковельського району Волинської області та за допомогою даного терміналу ATM UKR GAYIVKA BRANCH 10002-000 532791 А0200064, шляхом проведення трьох транзакцій із зняття коштів з банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , належної потерпілому ОСОБА_10 , таємно викрала гроші в сумі 800 гривень (зняття відбулось 24.02.2024 о 17:43 год.).

У поданих на вирок апеляційних скаргах:

- прокурор акцентує увагу, що відбувалася декриміналізація частини діянь інкримінованих ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України та за таких обставин оскаржений вирок в частині засудження обвинуваченої за повторне викрадення майна 19.02.2024, 24.02.2024 підлягає скасуванню, а кримінальні провадження за вказаними епізодами - закриттю на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Крім того, вказує, що призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості. Просить призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років; за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік та за сукупністю кримінальних правопорушень остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком 2 роки.

- захисник просить скасувати вирок в частині визнання винною ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, які мали місце 19.02.2024, 24.02.2024 та кримінальні провадження за згаданими епізодами закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки відбулася декриміналізація діянь за зазначеними епізодами. В іншій частині оскаржений вирок захисник просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, думку прокурора, який підтримав подану стороною обвинувачення апеляцію, думку обвинуваченої та її захисника, які просили закрити кримінальні провадження за епізодами вказаними в апеляційних скаргах та в іншій частині вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд доходить такого висновку.

Судом першої інстанції матеріали кримінального провадження, за згодою учасників судового провадження розглянуто в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. Встановлені судом фактичні обставини вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та їх кваліфікація є правильними. При цьому, з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин та добровільність їх позиції, а тому апеляційний суд не переглядає вирок суду в цій частині на предмет його законності та обґрунтованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Насамперед перевіряючи доводи прокурора та захисника, викладені в апеляційних скаргах, щодо декриміналізації частини діянь, інкримінованих ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України, апеляційний суд вважає їх слушними.

Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Згідно положень ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 КУпАП.

Таким чином, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно п. 5 підрозділу 1 розділу XX ПК, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року (розмір, якої дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3 028 гривень та сума фіксована протягом року, тобто неоподатковуваний мінімум доходів громадян становить 1514 гривень, а 2 неоподатковуваних мінімумів (ч. 2 ст. 51 КУпАП) становить 3 028 гривень.

При апеляційному розгляді кримінального провадження колегія суддів враховує суми викраденого ОСОБА_7 майна за епізодами таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану від 19.02.2024 та від 24.02.2024 чим завдано майнової шкоди потерпілому ОСОБА_10 на суму 1000 гривень та 800 гривень.

Ураховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_7 майна за вказаними вище епізодами, була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 3028 гривень, то колегія суддів вважає, що вказані дії обвинуваченої не підпадають під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Згідно з п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, коли втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Враховуючи викладене, вирок суду в частині засудження ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України за згаданими вище епізодами підлягає скасуванню із закриттям кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Висновки суду першої інстанції щодо засудження ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч .1 ст. 357 КК України та ч. 4 ст. 185 КК України за епізодом від 08.02.2024 чим завдано потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на суму 4200 гривень є правильними та ніким із учасників судового розгляду не заперечуються та не оскаржуються в апеляційних скаргах.

Доводи сторони обвинувачення щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості колегія суддів вважає необґрунтованими, враховуючи, що фактично прокурор просить призначити той самий вид і розмір покарання, який визначений ОСОБА_7 судом першої інстанції в оскарженому вироку та просить лише збільшити до 2 років іспитовий строк.

Усі дані про особу обвинуваченої, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання були в повній мірі враховані судом першої інстанції при призначенні покарання й наведені у вироку суду. Належним чином обґрунтовано й можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, зокрема, з посиланням на позицію прокурора, який не заперечував проти звільнення обвинуваченої від відбування покарання на підставі ст. 75, 76 КК України.

Слід також ураховувати, що обсяг обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України, на момент апеляційного розгляду, значно зменшився, а тому призначене обвинуваченій остаточне покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років із звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується з висновками суду першої інстанції щодо виду і строку призначеного ОСОБА_7 покарання із звільненням від його відбування з випробувальним строком, та вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень і таким, що не можна вважати надто м`яким в даному випадку, як про це зазначає прокурор в апеляції.

З огляду на наведене, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляція захисника - задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Волинської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Шацького районного суду Волинської області від 11 липня 2024 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України в частині визнання обвинуваченої винною за епізодами таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану від 19.02.2024 та 24.02.2024 чим завдано майнової шкоди потерпілому ОСОБА_10 на суму 1 000 гривень та 800 гривень скасувати.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за епізодами таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану від 19.02.2024 та 24.02.2024 чим завдано майнової шкоди потерпілому ОСОБА_10 на суму 1 000 гривень та 800 гривень закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді