ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 609/1065/24

1-кп/609/99/2024

17 жовтня 2024 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ кримінальне провадження № 0000335, внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань 05 липня 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, безробітного, не одруженого, не депутата, вироком Шумського районного суду від 01.02.2024 засудженого за ч.3 ст.246 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з встановленням іспитового строку терміном 1 рік, за участю сторін кримінального провадження:

Прокурора: ОСОБА_4 .

Обвинуваченого: ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

11 січня 2022 року постановою Шумського районного суду Тернопільської області у справі № 609/1450/21, яка набрала законної сили, ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

В подальшому ОСОБА_3 достовірно знаючи про те, що постановою Шумського районного суду Тернопільської області від 11.01.2022 у справі № 609/1450/21, яка 21.01.2022 набрала законної сили, його притягнуто до адміністративної відповідальності, призначено покарання у виді штрафу та позбавлено права керування транспортними засобами строком на 3 роки, усвідомлюючи, що протягом 3 років зобов`язаний утриматися від керування транспортними засобами, діючи умисно, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України з метою невиконання постанови суду, що набрала законної сили, маючи реальну можливість її виконати, керував транспортним засобом.

Так, 17 квітня 2024 року близько 17 години 25 хвилин, ОСОБА_3 , керуючи в стані алкогольного сп`яніння транспортним засобом трактором марки «Т-25», номерний знак НОМЕР_1 ТА, по проїзній частині дороги по АДРЕСА_2 перевозив пасажирів, чим порушив вимоги п.2.9А та п.21.1 Правил дорожнього руху.

Надалі, екіпажем ЕЛАДА-11 у складі працівників сектору реагування патрульної поліції СПД № 2 (м. Шумськ) ПП Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області у складі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відносно ОСОБА_3 , винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 17.04.2024 серії ББА №574014 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 126 КУпАП та ст. 125 КУпАП, які об`єднані на підставі ч.2 ст.36 КУпАП з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень, а також складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №162027 від 17.04.2024 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до постанови Шумського районного суду від 07.05.2024 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік 8 місяців 14 днів. Постанова суду 17.05.2024 набрала законної сили.

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, а саме в умисному невиконані постанови суду, що набрала законної сили.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому.

Приймаючи до уваги повне визнання вини обвинуваченим та з`ясувавши думку учасників кримінального провадження, судом ухвалене рішення про недоцільність дослідження інших доказів кримінального провадження, попередньо роз`яснивши учасникам положення ст. 349 КПК України, які погодилися з подальшим розглядом справи за правилами, передбаченими згаданою статтею.

При призначенні покарання у відповідності до вимог ст.ст. 65, 66, 67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинувачену, те, що останній щиро розкаявся у вчиненому, вину визнав повністю, активно сприяв встановленню істини по справі як обставини, що пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання у діях ОСОБА_3 судом не вбачається.

При цьому суд також враховує те, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції вміненої статті у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 5 місяців. Зважаючи на те, що ОСОБА_3 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення будучи засудженим вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 01 лютого 2024 року за ч. 3 ст. 246 КК України до 3-ох років обмеження волі із встановленням іспитового строку терміном 1 рік то при призначенні остаточного покарання слід застосувати правило передбачене ч. 1 ст. 71 КК України та до призначеного покарання слід частково приєднати не відбуте покарання вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 01 лютого 2024 року у вигляді два місяці обмеження волі попередньо перевівши обмеження волі в позбавлення волі за правилами п. 1б) ч. 1 ст. 72 КК України з розрахунку 1 день позбавлення волі відповідає 2 дням обмеження волі.

З матеріалів справи вбачається, що витрати на залучення експертів для проведення експертиз під час досудового розслідування: не проводилися.

Речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 5 (п`ять) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання призначене вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 01 лютого 2024 року у вигляді 2 (двох) місяців обмеження волі попередньо перевівши обмеження волі в позбавлення волі з розрахунком 1 (один) день позбавлення волі відповідає 2 (двом) дням обмеження волі.

Остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту фактично приведеного вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду або через Шумський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_7