Справа № 752/8327/23
Провадження №: 1-в/752/315/24
У Х В А Л А

Іменем України

13.11.2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника керівника Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 01.08.2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України,

встановив:

вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 01.08.2023 року ОСОБА_6 засуджено а ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді двох місяців арешту. На підставі ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України ОСОБА_5 за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді арешту строком на 2 місяці, покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, призначене вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 21.06.2017 року ухвалено виконувати самостійно.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23.05.2024 року вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 01.08.2023 року залишено без змін.

17.10.2024 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання заступника керівника Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання ОСОБА_5 на інший вид покарання відповідно до ст. 72 КК України. Подане клопотання обґрунтоване тим, що 28.03.2024 року набув чинності Закону України №3342-ІХ, і відповідно до змін в санкції ч. 1 ст.309 КК України в новій редакції відсутнє покарання у виді арешту. Вказує, що на підставі п. 23 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» КК України, з дня набрання чинності вищевказаного закону, засудженим, які відбувають покарання у виді арешту в арештних домах, необхідно замінити невідбуту частину покарання на інший вид покарання відповідно до ст. 72 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити клопотання за підстав наведених у ньому та замінити ОСОБА_5 покарання у виді арешту та інший вид покарання, а саме 4 місяці обмеження волі.

Засуджений до суду не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.

Заслухавши в судовому засіданні думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що необхідно задовольнити клопотання виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 537, 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення інших питань про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Судом встановлено, що вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 01.08.2023 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 місяців арешту, на підставі ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України ОСОБА_5 за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді арешту строком на 2 місяці, покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, призначене вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 21.06.2017 року, ухвалено виконувати самостійно.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23.05.2024 року вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 01.08.2023 року залишено без змін.

Вирок набрав законної сили 23.05.2024 року та направлений на виконання. Станом на момент звернення з вищевказаним клопотанням вирок не виконано.

28.03.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» від 23.08.2023 року № 3342-ІХ. Зокрема, у новій редакції ст. 60 КК України регламентовано, що покарання у виді арешту застосовується лише до засуджених військовослужбовців, що виконується на гауптвахті.

Таким чином, арешт як вид покарання на теперішній час не може застосовуватись до осіб, які не є військовослужбовцями.

Крім того, у ст. 11 КВК України виключено «арештні доми» із переліку видів органів і установ виконання покарань. Відтак адміністрація державної установи «Київській слідчий ізолятор» позбавлена можливості виконати покарання у виді арешту.

Так, пунктом 154 вказаного вище Закону внесено зміни до розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» КК України, який доповнено пунктом 23 такого змісту: з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» засудженим, які відбувають покарання у виді арешту в арештних домах, замінити невідбуту частину покарання на інший вид покарання відповідно до статті 72 КК України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 72 КК України, одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту відповідають: а) два дні обмеження волі; б) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; в) два дні пробаційного нагляду.

Відповідно до санкції ч. 1 ст. 309 КК України в новій редакції Закону, яка діє на даний час, передбачено такі види покарання: штраф від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, виправні роботи на строк до двох років, пробаційний нагляд на строк до п`яти років та обмеження волі на той самий строк.

Згідно із ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи вищевикладене, оскільки внесеними Законом України № 3342-IX від 23.08.2023 року змінами до КК України виключено із санкції ч. 1 ст. 309 КК України покарання у виді арешту, суд дійшов висновку про необхідність заміни засудженому ОСОБА_5 покарання у виді арешту на обмеження волі відповідно до вимог ст.72 КК України, виходячи із співвідношення, що одному дню арешту відповідає два дні обмеження волі.

Враховуючи те, що судом за клопотанням прокурора вирішується питання про заміну покарання внаслідок внесення змін до законодавства, яким із Кримінального кодексу України виключено один із видів покарання і порядок такої заміни Кримінальним кодексом чи іншими законами не визначено, керуючись ч. 3 ст. 62 Конституції України, вважаю за можливе вийти за межі строків, передбачених ч. 2 ст.61 КК України, які застосовуються при призначення особі покарання, та замінити покарання із врахуванням вимог ч. 1 ст. 72 КК України.

Таким чином, клопотання заступника керівника Голосіївської окружної прокуратури м. Києва про заміну ОСОБА_5 покарання у виді арешту на інший вид покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 01.08.2023 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 537-539 КПК України, ст. 72 КК України, суд

постановив:

клопотання заступника керівника Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 01.08.2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України - задовольнити.

Засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , замінити покарання, призначене за ч. 1 ст. 309 КК України, та покарання статочно призначене на підставі ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України, вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 01.08.2023 року у виді 2 (двох) місяців арешту на покарання у виді 4 (чотирьох) місяців обмеження волі, покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, призначене вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 21.06.2017 року ухвалено виконувати самостійно.

Направлення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до місця подальшого відбування покарання здійснювати в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 57 КВК України.

Строк покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обчислювати з дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 діб.

Суддя ОСОБА_1