Єдиний унікальний номер: 448/1802/24
Провадження № 1-кс/448/277/24
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

02.10.2024 м.Мостиська

Слідча суддя Мостиського районного суду Львівської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

провівши відкрите судове засідання в залі суду в м. Мостиська по розгляду клопотання керівника Яворівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування тимчасового арешту щодо

ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки Республіки Казахстан, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка розшукується Генеральним Секретаріатом Інтерполу з метою арешту та екстрадиції до російської федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 30, ч.4 ст.228.1 КК рф (замах на незаконний збут наркотичних засобів у великих розмірах, вчинених організованою групою),

учасники справи:

прокурор ОСОБА_6 ,

затримана особа - ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ),

захисники адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

перекладач - ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Яворівської окружної прокуратури - ОСОБА_10 01 жовтня 2024 року звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування до громадянки Республіки ОСОБА_11 ( ОСОБА_5 ) тимчасового арешту.

Посилаючись на вимоги ст. 583 КПК України, просить застосувати до громадянки Республіки Казахстан ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Актобе Республіки Казахстан, тимчасовий арешт на 40 (сорок) діб до надходження запиту про його видачу (екстрадицію) від компетентних органів російської федерації.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 клопотання підтримала з мотивів, наведених у ньому та просила його задовольнити. Надала пояснення аналогічні його змісту.

Захисники затриманої - адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання прокурора та вказали, що таке є безпідставним та необгрунтованим, а тому, просили відмовити у задоволенні такого.

Затримана ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) в судовому засіданні підтримала думку своїх захисників.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши надані матеріали клопотання прокурора про застосування тимчасового арешту, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Статтею 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 583 КПК України прокурор звертається до слідчого судді, у межах територіальної юрисдикції якого здійснено затримання, із клопотанням про застосування тимчасового арешту.

З долучених до клопотання матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка Республіки Казахстан, відповідно до обліків Генерального секретаріату Інтерполу перебуває в розшуку з метою арешту та екстрадиції до російської федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 30, ч.4 ст.228.1 КК рф (замах на незаконний збут наркотичних засобів у великих розмірах, вчинених організованою групою).

Відповідно до протоколу затримання особи від 30.09.2024 ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка міста Актобе Республіки Казахстан, паспорт громадянина Республіки НОМЕР_1 для виїзду за кордон № НОМЕР_2 , виданий 28.07.2015, затримана співробітниками прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в пункті пропуску «Шегині», в порядку статей 208, 582 КПК України.

Відповідно до відомостей сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУ НП у Львівській області підтверджено факт перебування ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) в розшуку каналами МОКП Інтерпол під «Червоним оповіщенням» з метою арешту та екстрадиції до російської федерації за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 30, ч.4 ст.228.1 КК рф (замах на незаконний збут наркотичних засобів у великих розмірах, вчинених організованою групою).

Інкриміновані ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) злочини за законом України про кримінальну відповідальність кваліфікуються за ст..15, ч.3 ст. 307 КК України і є екстрадиційними, оскільки передбачають позбавлення волі на строк не менше 9 років.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 541 КПК України тимчасовий арешт - взяття під варту особи, розшукуваної за вчинення злочину за межами України, на строк, визначений цим Кодексом або міжнародним договором України, до отримання запиту про видачу (екстрадицію).

Відповідно до ч. 1 ст. 583 КПК України до затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, застосовується тимчасовий арешт до сорока діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу.

Відповідно до ст. 544 КПК України за відсутності міжнародного договору України міжнародна правова допомога чи інше співробітництво може бути надано на підставі запиту іншої держави чи запитано на засадах взаємності.

Відповідно до ч. 6 ст. 583 КПК України за результатами розгляду слідчий суддя постановляє ухвалу про: 1) застосування тимчасового арешту; 2) відмову в застосуванні тимчасового арешту, якщо для його обрання немає підстав; 3) затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію) та застосування екстрадиційного арешту; 4) затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію), відмови особи від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності та застосування екстрадиційного арешту; 5) застосування тимчасового арешту та відмову у затвердженні згоди особи на її видачу (екстрадицію).

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан, який діє до тепер.

За положеннями ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відповідно до Закону України від 01.12.2022 "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року" преамбули: 1. Керуючись положеннями статті 62 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, статті 24 Закону України "Про міжнародні договори України", зупинити у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 46, ст. 417), та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР.

Керуючись положеннями статті 54 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, статті 84 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, статті 24 Закону України "Про міжнародні договори України", вийти з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року №140/98-ВР.

Діяльність дипломатичних представництв України в російській федерації та російської федерації в Україні, а також будь-яке дипломатичне спілкування припинені.

На даний період у відносинах з російською федерацією унеможливлено застосування міжнародних договорів України з питань правового співробітництва у цивільних і кримінальних справах, у тому числі здійснити співробітництво з відповідними органами російської федерації щодо екстрадиції (видачі) ОСОБА_4 (BIDENKO IRINA) на підставі Конвенції.

Відповідно до ст. 557 КПК України запитуючій стороні може бути відмовлено у задоволенні запиту про правову допомогу у випадках, передбачених міжнародним договором України. За відсутності міжнародного договору України у виконанні запиту повинно бути відмовлено, якщо: 1) виконання запиту суперечитиме конституційним засадам чи може завдати шкоди суверенітету, безпеці, громадському порядку або іншим інтересам України; 2) запит стосується правопорушення, за яке в Україні стосовно тієї самої особи судом прийнято рішення, яке набрало законної сили; 3) запитуюча сторона не забезпечує взаємності у цій сфері; 4) запит стосується діяння, яке не є кримінальним правопорушенням за законом України про кримінальну відповідальність; 5) є достатні підстави вважати, що запит спрямований на переслідування, засудження або покарання особи за ознаками її раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками; 6) запит стосується кримінального правопорушення, яке є предметом досудового розслідування або судового розгляду в Україні.

На дотримання встановлених чинним законодавсгвом норм при вирішенні питань, пов`язаних з позбавлення особи свободи, наголошується і в статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (ч. 1 п. f), а саме, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом.

Отже, після зупинення дії Конвенція 1993 року така не застосовуватиметься у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь щодо будь-яких документів виданих, посвідчених у вказаних країнах, незалежно від дати їх видачі, посвідчення.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що підстави для застосування до громадянки Республіки ОСОБА_11 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Актобе Республіки Казахстан, тимчасового арешту на 40 (сорок) діб до надходження запиту про його видачу (екстрадицію) від компетентних органів російської федерації, - відсутні, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 583 КПК України, Законом України «Про правовий режим воєнного стану», Законом України "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року", слідчий суддя

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні клопотання керівника Яворівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування до громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Актобе, Республіки Казахстан, тимчасового арешту на 40 (сорок) діб до надходження запиту про його видачу (екстрадицію) від компетентних органів російської федерації - відмовити.

2. Звільнити особу, затриману як громадянку республіки ОСОБА_11 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду негайно.

3. Копія ухвали слідчого судді підлягає перекладу та врученню ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) на мові, якою вона володіє вільно.

4. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду впродовж п`яти днів з дня її проголошення.

5. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складений 07 жовтня 2024.

Слідчий суддя ОСОБА_12