29.08.2024
справа №642/5094/24
провадження № 1-кс/642/2741/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016р.) ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні за №0000892 від 31.07.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

встановив:

До Ленінського районного суду м. Харкова надійшло вищезазначене клопотання про накладення арешту. В обґрунтування зазначено, що Другим СВ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, за процесуального керівництва Харківської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000892 від 31.07.2024 за підозрою громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

В ході проведення досудового розслідування отримано відомості про те, що згідно повідомлення 3 відділу ГВ КР УСБУ в Харківській області, громадяни України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільно із іншими особами у період з 2022 року по теперішній час, перебуваючи на території м. Харкова та Харківської області, надають допомогу представникам російської федерації в проведенні підривної діяльності проти України шляхом надання ГУ ГШ ЗС РФ розвідувальних даних щодо діяльності підрозділів СОУ на території Харківської області.

06.08.2024 слідчим слідчого відділу Управління Служби безпеки в Харківській області проведено обшук за місцем фактичного проживання громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за результатом чого було виявлено та вилучено речі та предмети, що належать громадянці України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме:

1) мобільний телефон марки "Samsung", модель "Galaxy A53 5G", із сім-карткою оператора мобільного зв'язку НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 ;

2) планшет iPad, модель "iPad air", S/N: НОМЕР_5 , номер моделі: НОМЕР_6 .

В ході проведення обшуку, слідчим оглянуто мобільний телефон марки "Samsung", модель "Galaxy A53 5G", належний ОСОБА_5 , за результатом чого встановлено наявність у мобільному додатку "Телеграм" повідомлення від "Alex Crown" ( ОСОБА_6 ). При цьому, в ході огляду даного мобільного додатку виявлено дані, що мають значення для досудового розслідування.

Під час проведення огляду решти речей в ході проведення обшуку встановлено, що в них може міститись інформація, яка має значення для здійснення досудового розслідування у даному провадженні.

З огляду на викладене, в сторони обвинувачення наявна необхідність у проведенні огляду мобільного телефону та іншого носія інформації, які належать ОСОБА_5 із залученням спеціаліста, а також перевірки та встановлення додаткових обставин вчинення злочину підозрюваним.

26.08.2024 вказані предмети та речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Предмети, вилучені 26.08.2024 за результатом проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 - відповідають критеріям ст. 98 КПК України та можуть свідчити про причетність осіб до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Таким чином, на підставі вищезазначеного можна дійти висновку, що вказані предмети відповідають критеріям, зазначеним у ч. 3 ст. 170 КПК України.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, вилучення вказаних предметів, речей, документів обшуку безпосередньо у ОСОБА_5 , за її участі, та у її присутності є конкретними фактами, підтверджуючими право власності на майно.

Прокурор подав до суду заяву з проханням розглядати клопотання у його відсутність. Вимоги клопотання підтримує.

Власник майна ОСОБА_5 подала до суду заяву з проханням розглядати клопотання про арешт майна у її відсутність, клопотання просила вирішити на розсуд суду.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Вказані обставини є достатніми підставами, передбаченими ст. 167 ч. 2 п. 1 КПК України, для арешту тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно ч.2 ст.64-2 КК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Відповідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню. Після проведення експертних досліджень, майно слід повернути на відповідальне зберігання відповідним власникам.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 267, 170, 172-173 КПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні №0000892 від 31.07.2024 на вилучені 26.08.2024 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , наступні речі, які належать громадянці України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

1) мобільний телефон марки "Samsung", модель "Galaxy A53 5G", із сім-карткою оператора мобільного звязку НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 ;

2) планшет iPad, модель "iPad air", S/N: НОМЕР_5 , номер моделі: MD793TU/A.

Вказані предмети зберігати відповідно до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104).

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1