Справа № 591/9822/24
Провадження № 1-кс/591/2996/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2024 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м.Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою від 11.09.2024 року про вчинене кримінальне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся із вказаною скаргою, яку мотивує тим, що 11.09.2024 ним на адресу Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м.Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, скеровано заяву про вчинення кримінального правопорушення суддею Конотопського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_4 , яка під час оголошення сигналу «повітряна тривога» продовжила розгляд справи в приміщенні Конотопського міськрайонного суду Сумської області, незважаючи на заперечення ОСОБА_3 , чим створила загрозу життю та здоров`ю учасників кримінального провадження. Вказаним вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 356, 364 КК України.

Станом на день подання скарги вимоги т. 214 КПК України слідчим не виконані.

ОСОБА_3 у судовому засіданні вимоги скарги підтримав.

Представник Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м.Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, до суду не прибув, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що не перешкоджає продовженню розгляду.

Заслухавши учасників, дослідивши додані до скарги матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

ОСОБА_3 доведено звернення до ДБР м.Полтави із заявою від 11.09.2024 про вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 214 КПК України та Положенням «Про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30 червня 2020 року, передбачено обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.

Викладені в заяві відомості не свідчать як про вчинення кримінального правопорушення за ст. 364 КК України, оскільки не наведено обов`язкову складову даного злочину, як-то мета одержання неправомірної вигоди, так і за ст. 356 КК України, оскільки жодним законом не врегульовано порядку роботи суду та суддів під час оголошення повітряної тривоги, а навпаки, відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Водночас, доводи скарги зводяться до незгоди з процесуальною діяльністю судді та прийнятими процесуальними рішеннями.

Статтею 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

У відповідності до положень ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» визначено умови виконання професійних обов`язків суддів та правові засоби, за допомогою яких забезпечується реалізація конституційних гарантій самостійності судів та незалежності суддів. Зокрема, статтею 6 Закону встановлено заборону втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповагу до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації в будь-якій формі з метою завдання шкоди авторитету суддів чи впливу на безсторонність суду.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 № 8 «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України (254к/96-ВР) судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Рада суддів України у своїх зверненнях неодноразово зазначала, що незгода учасника судового процесу у справі з прийнятим судовим рішенням не може бути приводом до реєстрації заяви, повідомлення про вчинене суддею кримінальне правопорушення. Рада суддів України переконана, що ініціювання кримінального переслідування судді у згаданому контексті є способом незаконного впливу на суд. Така ситуація є загрозливою для засад демократичного устрою, забезпечення прав та свобод людини і громадянина через можливе зниження їх рівня захисту судом.

У Висновках №3 (2002) та №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи зазначено, що є неприйнятною притягнення судді до відповідальності за здійснення своїх обов`язків, крім випадку умисного правопорушення при здійснені судових функцій. Консультативна рада європейських суддів наголошує, що зміст конкретних судових рішень контролюється головним чином за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Отже, звернення в даному випадку до правоохоронних органів із заявою про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення суддею злочину, за заявою особи, яка не згодна із прийнятим процесуальним судовим рішенням чи діяльністю судді є порушенням конституційних гарантій незалежності суду та є недопустимим і ніхто крім суду у встановленому законом порядку не вправі надавати оцінку такому рішенню судді.

У зв`язку з викладеним, в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. 214, 303-307, 309, 310 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Положення частини третьої статті 307 щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020.

Слідчий суддя ОСОБА_1