Справа №592/3141/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/803/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Необережне тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.11.2023, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, який тимчасово проживав за адресою: АДРЕСА_1 , який не має постійного місця проживання, який не має постійного місця реєстрації проживання, який офіційно ніде непрацевлаштований та ніде не працює, який має базову вищу освіту, неодруженого, громадянина України, українця, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 в якій він просив вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.11.2023 переглянути в частині призначеного йому покарання, оскільки вважав його надто суворим.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з дня обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підстави ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.08.2023, тобто з 01.08.2023 з 16.36 год.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у виді тримання під вартою залишено до вступу вироку в законну силу.

В строк відбування ОСОБА_8 покарання зараховано час його знаходження в ІТТ № 1 ГУНП в Сумській області в період часу з 24.07.2023 з 18.24 год до 25.07.2023 до 06.24 год.

Також, цим же вироком суду в строк відбування ОСОБА_8 покарання, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано час його знаходження під вартою в період часу з 01.08.2023 року з 16.36 год. до дати ухвалення вироку включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Задоволено цивільний позов директора Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про стягнення коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілої від злочину та стягнуто із ОСОБА_8 на користь Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілої від злочину, в розмірі 3 498,31 грн.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог обвинувачений звертав увагу на те, що до кримінальної відповідальності він раніше не притягувався, свою вину визнав, щиро розкаявся і активно сприяв у розкритті злочину. Зобов`язувався в подальшому таких ситуацій не допускати.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції 22.01.2021 близько 14.00 год у приміщенні квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , перебували власник квартири ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та малолітня дитина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Всі вони знаходилися у кухні, де дорослі розпивали спиртні напої. Дитина весь час знаходилася з ОСОБА_12 . Коли вона вирішила піти на балкон покурити, то залишила дівчинку ОСОБА_14 , який вирішив з нею погратися. У цей момент, держачи Селегень ОСОБА_15 на руках у положенні обличчям один до одного, проявляючи злочинну недбалість, розуміючи те, що він має значну фізичну перевагу над потерпілою та нездатність потерпілої контролювати свої дії, усвідомлюючи те, що у нього в руках перебуває чотиримісячна дитина, не маючи умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 та не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, ОСОБА_8 підкинув ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приблизно на 30 см над рівнем голови та на відстані витягнутих від грудей рук, не зміг її піймати, внаслідок чого ОСОБА_12 впала на підлогу головою до низу та отримала тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, забій головного мозку легкого ступеню, лінійний перелом правої тім`яної кістки, гематома м`яких тканин правої тім`яної-скроневої ділянки, які згідно висновку експерта № 164 від 04.03.2021 року кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, як такі, які є небезпечним для життя в момент заподіяння. Враховуючи вищевикладене, своїми необережними, протиправними діями ОСОБА_8 заподіяв потерпілій ОСОБА_17 тілесні ушкодження у виді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку легкого ступеню, лінійного перелому правої тім`яної кістки, гематоми м`яких тканин правої тім`яної-скроневої ділянки. На підставі викладеного, ОСОБА_8 обвинувачується у заподіянні з необережності тяжких тілесних ушкоджень дитині ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, тобто необережне тяжке тілесне ушкодження.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які апеляційну скаргу обвинуваченого підтримали, просили пом`якшити призначене ОСОБА_8 судом першої інстанції покарання, думку прокурора ОСОБА_6 , який проти задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого заперечив, просив вирок суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги обвинуваченого апеляційний суд дійшов такого висновку.

Як слідує з матеріалів справи вирок суду першої інстанції оскаржений одним учасником справи обвинуваченим ОСОБА_8 , який фактичних оставин справи, доведеності своєї вини та правильності правової кваліфікації дій за ст. 128 КК України, як необережне тяжке тілесне ушкодження не оскаржував, а сама справа судом першої інстанції, з урахуванням думки її учасників, розглядалась за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховучи викладене і керуючись ч. 1 ст. 404 КПК України колегія суддів вважає за необхідне переглянути вирок суду першої інстанції в межах заявлених апелянтом вимог, зокрема в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання.

Так, за правилами кримінального закону покарання, призначене особі за скоєний злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому вигляді й розмірі, яке з урахування ступеня тяжкості скоєного злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження скоєння нових злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, та й іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка скоїла злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження скоєння нових злочинів.

Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими для застосування судом. Наведені в ній положення зобов`язують суд при призначені покарання врахувати не лише ступінь тяжкості скоєного злочину та обставини, що обтяжують покарання, а й особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 дотримався вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання і врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії нетяжких злочинів, дані про особу винного, який є особою молодого віку, не має ні постійного місця проживання, ні місця реєстрації, неодружений, раніше несудимий, однак неодноразово притягнутий до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває та негативно характеризується за місцем тимчасового проживання. Враховано судом і пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини визнання вини, щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину та молодий вік. Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого судом визнано вчинення злочину щодо малолітньої дитини та будучи в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням встановленого суду першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що покарання обвинуваченому ОСОБА_8 слід призначити в межах санкції ст. 128 КК України у виді позбавлення волі, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових, повторних злочинів.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просив пом`якшити таке покарання, оскільки свою вину він визнав, щиро розкаявся, активно сприяв у розкритті злочину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та зобов`язувався в подальшому таких ситуацій не допускати.

Однак, вивчивши матеріали кримінального провадження, в межах заявлених обвинуваченим вимог, а також з урахуванням фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для пом`якшення обвинуваченому покарання в даному конкретному випадку немає.

Так, все перелічене в апеляційній скарзі обвинуваченим вже враховано судом першої інстанції при призначенні йому покарання, більше того, деякі обставини, суд визнав пом`якшуючими для обвинуваченого покарання.

При цьому, аналізуючи обставини за яких було вчинено злочин, колегія суддів загострює увагу, що події відбувались в денний час доби (14.00), на фоні вживання алкогольних напоїв, при цьому обвинувачений ОСОБА_8 , оцінюючи свій стан, у відсутність матері чотиримісячної дитини, вирішив «гратися» з нею шляхом її підкидання вгору (приблизно на 30 см. над рівнем голови та на відстані витягнутих від грудей рук), що призвело до непоправних наслідків дитина впала на підлогу головою до низу і отримала тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, лінійного перелому правої тімяної кістки та гематоми м`яких тканин правої тімяної-скроневої ділянки, які кваліфіковано як тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя в момент їх заподіяння. Дівчинка вижила, однак наслідки від дій обвинуваченого, після отримання вказаних травм, для дитини можуть бути непоправними.

Обвинувачений ОСОБА_8 , вживаючи спиртне, будучи дорослим чоловіком, хоч і не маючи умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень дитині, однак міг і повинен був їх передбачати, при цьому віднісся до цього легковажно.

Суд апеляційної інстанції проаналізував дані особи ОСОБА_8 та дійшов висновку, що останній має нести покарання визначене для нього судом першої інстанції, а тому підстав для задоволення вимог його скарги, колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне в задоволенні апеляційних вимог обвинуваченого відмовити, а вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.11.2023, слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.11.2023, відносно ОСОБА_8 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на цей вирок, без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_8 , який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4