Провадження № 1-кс/185/1365/24
15 листопада 2024 року м.Павлоград
Клопотанням слідчий порушує питання з метою збереження речових доказів про накладення арешту на майно, а саме: накласти арешт, шляхом заборони на користування, відчуження та розпорядження на кухонний ніж, який був вилучений 12.11.2024 на підставі добровільної заяви ОСОБА_5 , який перебуває у власності та постійному користуванні ОСОБА_5 .
Слідчий клопотання підтримав просив його задовольнити.
Розглянувши клопотання, вивчивши додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Слідчим у клопотанні зазначено, що арешт майна необхідно здійснити у зв`язку з забезпеченням подальшого повного, неупередженого доказування у кримінальному провадженні та з метою забезпечення збереження речових доказів по вищезазначеному кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до матеріалів клопотання 07.11.2024 о 21:22 до ЧЧ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення, про те, що за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вистрілив з двуствольної горизонтальної рушниці марки ИЖ з маркуванням НОМЕР_1 , чим грубо порушив громадський порядок.
12.11.2024 у період часу з 12:00 год. по 12:10 год., за добровільною заявою ОСОБА_5 ( НОМЕР_2 ), проведено огляд місця події у ході якого вилучено кухонний ніж, який використовувався для погроз заподіяння тілесних ушкоджень.
13.11.2024 вилучені речі були визнані речовими доказами по кримінальному провадженню.
Згідно ч.10, 11 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі,в тому числі кошти та цінності,що знаходяться на банківських рахунках чина зберіганні у банках або інших фінансових установах,видаткові операції,цінні папери,майнові,корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді,суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Вилучений ніж в ході проведення огляду місця події відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України.
Відповідно до приписів ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку,передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди,завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
З огляду на вищезазначені обставини необхідно накласти арешт шляхом заборони на відчуження, користування та розпорядження на кухонний ніж, який був вилучений 12.11.2024 на підставі добровільної заяви ОСОБА_5 , який перебуває у власності та постійному користуванні ОСОБА_5 , так як їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення речових доказів в кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, керуючись ст.170,172,173,174 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В:
Накласти арешт, шляхом заборони на відчуження, користування та розпорядження на
ніж, який був вилучений 12.11.2024 в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 на підставі добровільної заяви ОСОБА_5 , який перебуває у власності та постійному користуванні ОСОБА_5 .
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з моменту її оголошення, підозрюваним, обвинуваченим, третіми особами, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали, та виконується негайно слідчим.

Слідчий суддя ОСОБА_1