Справа № 128/3467/23
ВИРОК

Іменем України

28 листопада 2024 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілих-цивільних позивачів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та

законного представника малолітнього потерпілого-цивільного позивача ОСОБА_7 - ОСОБА_4 ,

захисника-представника цивільного відповідача - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого-цивільного відповідача - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суд м. Вінниці кримінальне провадження, відомості про яке внесені ІНФОРМАЦІЯ_7 в ЄРДР за №0000620 за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Вила, Томашпільського району Вінницької області, зареєстрованого у встановленому законом порядку та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовозобов`язаного, одруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_7 близько 19:30 годин обвинувачений - водій ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним автомобілем «Богдан 211010», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області автодорогою «Південний об`їзд м. Вінниці» (2км), зі швидкістю більшою за 89.3-95.4 км/год, яка перевищує максимально допустиму швидкість руху транспортних засобів в населених пунктах, не обрав безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, допустив різке гальмування, що спричинило виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини ліворуч у кювет з подальшим наїздом на дерево.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Богдан 211010» під керуванням водій ОСОБА_9 , державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_10 від отриманих травм загинув на місці пригоди.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 17.08.2023 № 604, ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: синців, саден та забитих ран на обличчі, крововиливу в м`які покрови голови відповідно лобній ділянці, переломів кісток основи та склепіння черепа, масивного субарахноїдального крововиливу, забою головного мозку. Виявлена при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 відкрита черепно-мозкова травма, виникла від дії тупого предмету (предметів), належить до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, по давності утворення може відповідати, строку ДТП - ІНФОРМАЦІЯ_7. Смерть ОСОБА_10 настала від відкритої черепно-мозкової травми, яка ускладнилась набряком та набуханням головного мозку. Між відкритою черепно-мозковою травмою та смертю ОСОБА_10 є причинний зв`язок. При судово-токсикологічній експертизі крові від трупа ОСОБА_10 виявлено етиловий спирт у концентрації 1.1 проміле. Це свідчить про те, що на момент настання смерті він був в легкому алкогольному сп`янінні.

Відповідно до висновку судово-токсикологічної експертизи від 31.07.2023 № 1910, при судово-медичній експертизі крові обвинуваченого ОСОБА_9 , виявлено етиловий спирт у концентрації 3.0 проміле.

Згідно з висновком експертизи технічного стану транспортного засобу від 04.08.2023 № СЕ-19/102-23/13709-ІТ, у деталях та вузлах робочої гальмівної системи, рульового керування автомобіля «Богдан 211010», державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено.

Відповідно до висновку авто-технічної експертизи від 21.08.2023 № СЕ-19/102-23/14844-ІТ, фактична швидкість руху автомобіля «Богдан 211010», державний номерний знак НОМЕР_1 , безпосередньо перед подією ДТП, з урахуванням слідової інформації, визначається більшою за 89.3-95.4 км/год. В даній дорожній обстановці, з технічної точки зору водій ОСОБА_9 повинен був діяти відповідно вимогам п.п.12.1, 12.4, 12.9 (г) Правил дорожнього руху. В даній дорожній обстановці, з технічної точки зору водій ОСОБА_9 мав технічну можливість попередити виїзд автомобіля за межі проїзної частини шляхом виконання вимог п. 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожній обстановці, в діях водія автомобіля «Богдан 211010», державний номерний знак НОМЕР_1 , обвинуваченого ОСОБА_9 вбачається невідповідність вимогам п. 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з наслідками даної ДТП.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_9 за вищевикладених обставин порушив вимоги п.п.2.9 (а), 12.1, 12.4, 12.9 (г) Правил дорожнього руху України, де зазначено:

п.2.9 (а) - «Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»;

п. 12.1 - «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

п. 12.4 - «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год. »;

п. 12.9 (г) - «Водієві забороняється: г) різко гальмувати (крім випадків, коли без цього неможливо запобігти дорожньо-транспортній пригоді)».

Порушення обвинуваченим ОСОБА_9 вимог п.п.12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме настанням смерті ОСОБА_10 .

26.11.2024 у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 визнав себе винним за ч.3 ст.286-1 КК України у повному обсязі при обставинах викладених в обвинувальному акті. Суду показав, що дійсно ІНФОРМАЦІЯ_7 в обідню пору доби він разом із ОСОБА_10 закінчили ремонтні роботи на об`єкті та вирішили це відмітити, після чого ОСОБА_10 приїхав до нього додому. Вказує, що він залишив машину біля свого будинку та разом з ОСОБА_10 пішли до річки, щоб вжити алкогольні напої (горілку). Зазначає, після того як вони вжили горілку ОСОБА_11 заснув, в той час до нього подзвонили по роботі, а саме ОСОБА_12 , який опісля приїхав до них, та з яким він також випив горілку, поки ОСОБА_10 спав. Далі вони почали спілкуватися про роботу, а коли прокинувся ОСОБА_10 та попросив закурити, на що він (обвинувачений ОСОБА_9 ) відповів, що сигарети знаходяться в машині та дав йому ключі і той пішов за сигаретами. В подальшому, в цей же день ОСОБА_10 приїхав до нього до річки на його машині, а ОСОБА_12 поїхав. ОСОБА_10 після того як приїхав до нього на річку, ключі не віддав, а залишив їх в машині та ліг далі спати, а він продовжив сам вживати алкогольні напої, після чого також ліг в машину, щоб поспати, а потім він за кермом разом із ОСОБА_10 поїхали до с. Вороновиці , при цьому, що було далі, він пам`ятає погано оскільки перебував стані алкогольного сп`яніння. Потім він отямився в лікарні, коли приїхала його дружина разом із ОСОБА_12 та поліцією, які повідомили, що його дружина розмовляла по телефону із ОСОБА_10 , який сказав, що вони збираються їхати в Вороновицю, на що дружина просила нікуди не їхати, та сказала, що зараз до них приїде, але коли вона приїхала, їх вже не було. Суду доповнив, що разом вони вжили 700 грамів горілки, але він вжив більше інших. Вказав, що вину у вчинені злочину визнає в повному обсязі, тому цивільній позови потерпілих він визнає також в повному обсязі, готовий частково сьогодні їм відшкодувати завдану шкоду. Окрім того просив вибачення в потерпілих та просив суд не позбавляти його волі.

Потерпіла- цивільний позивач ОСОБА_5 у даному судовому засіданні показала, що не була очевидицею ДТП, до цієї події обвинуваченого ОСОБА_9 не знала, а про ДТП їй розповідала дружина обвинуваченого, а саме те, що вони випивали у м. Вінниці, але їм було мало і вони вирішили поїхали у Вороновицю. Після чого їх викликали у морг та сказали, що причиною смерті була черепно-мозкова травма у її сина. Цивільний позов вона підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити. В судовому засіданні після перерви в ньому, суду зазначила , що обвинувачений відшкодував їй частково завдану злочином шкоду в розмірі 41600 грн., тому просить суд не призначати ОСОБА_9 суворого покарання.

Потерпілий - цивільний позивач ОСОБА_6 у судовому засіданні повідомив, що очевидцем ДТП він не являється . ІНФОРМАЦІЯ_7 до нього на роботу зателефонувала дружина та повідомила що їх син потрапив в ДТП, після чого вони зібрались та поїхали в морг. Обставини ДТП йому не відомі , а обвинуваченого ОСОБА_9 він до цього не знав. Цивільний позов підтримує у повному обсязі з підстав зазначених у ньому та просить суд його задовольнити. В судовому засіданні після перерви в ньому , суду зазначив , що обвинувачений відшкодував йому частково завдану злочином шкоду в розмірі 41600 грн., а тому просить суд не призначати ОСОБА_9 суворого покарання.

Потерпіла - цивільний позивач та законний представник малолітнього потерпілого -цивільного позивача ОСОБА_7 - ОСОБА_4 , в судовому засіданні пояснила, що вона знала обвинуваченого ОСОБА_9 оскільки він працював разом з її чоловіком загиблим ОСОБА_10 . До ДТП у них були нормальні відносини, він був бригадиром її чоловіка ОСОБА_10 . Потерпіла суду вказала, що обвинувачений та її чоловік мали здавати об`єкт, після чого випивали спиртні напої на річці , а ввечері ІНФОРМАЦІЯ_7 приблизно о 18:40 год. до неї подзвонив чоловік ОСОБА_10 та сказав що він із ОСОБА_9 їдуть до них у Вороновицю, тому просив приготувати щось поїсти. В подальшому, вона близько 19:30 год. дзвонила до чоловіка, проте трубку взяли лікарі, та приблизно через 30 хв. вона була на місці ДТП, але її туди не допустили. Зазначила, що бачила машину, зі сторони пасажира, вона була сильно побита та стояла біля дороги, в с. Вінницькі Хутори 1 км від кафе «Поле чудес», при цьому обвинуваченого на місці події вона не бачила, а поліція повідомила, що обвинуваченого забрали в лікарню, а її чоловіка - в морг. Поданий нею спільний цивільний позов у власних інтересах та в інтересах її сина ОСОБА_7 вона підтримує в повному обсязі, з підстав зазначених у ньому та просить суд його задовільнити. В судовому засіданні після перерви в ньому , суду зазначила , що обвинувачений відшкодував їй та її сину частково завдану шкоду в загальному розмірі 83200 грн., кожному по 41600 грн., а тому просить суд не призначати ОСОБА_9 суворого покарання.

26.11.2024 в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 у повному обсязі визнав заявлені позовні вимоги потерпілих до нього та захисник ОСОБА_8 надав суду розписку потерпілої ОСОБА_5 , підписану також потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , з якої судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_5 отримала від обвинуваченого ОСОБА_9 166 400 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди в рівних частках по 41600 грн. на кожного з потерпілих.

Представник цивільного відповідача АТ « Страхова компанія «КРАЇНА» ОСОБА_16 до судового засідання не з`явився , попередньо подав до суду відзив на цивільні позови , в якому просив суд відмови у їх задоволені в повному обсязі та проводити розгляд кримінального провадження у його відсутності ( а.с.126-135, 152-153).

Враховуючи думку учасників судового провадження, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд, визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за необхідне обмежитись допитом обвинуваченого, потерпілої; дослідженням письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого; докази для вирішення питання щодо долі речових доказів, накладеного арешту, процесуальних витрат та цивільних позовів. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених досудовим слідством обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Отже, суд з урахування міркування сторін кримінального провадження які не заперечували; незважаючи на невизнання позовних вимог представником цивільного відповідача АТ « Страхова компанія «КРАЇНА» ОСОБА_16 , вважає за можливе провести розгляд провадження в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, однак із дослідженням доказів поданих представником цивільного відповідача АТ « Страхова компанія «КРАЇНА» ОСОБА_16 до відзиву в обґрунтування заперечень щодо задоволення цивільних позовів потерпілих, що узгоджується із правовими висновками , викладеними в постанові ОП ККС Верховного Суду від 16 вересня 2024 року в справі № 444/870/22 (провадження № 51- 2989 кмо 23).

Судом установлено, що обвинувачений ОСОБА_9 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, вчинене в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого і його дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч.3 ст.286-1 КК України.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину; особу винного, який має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно; одружений, є раніше не судимою особою; має аліментне зобов`язання щодо утримання неповнолітньої доньки- ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від першого шлюбу ; частково відшкодував потерпілим моральну шкоду в загальному розмірі 166 400 гривень; в лікарів нарколога та психіатра на обліках не перебуває.

Також, суд враховує той факт, що обвинуваченого ОСОБА_9 постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18.09.2020 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200,00 грн., з позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік, що також підтверджується витягом з бази даних підсистеми «Адмінпрактика» від 02.08.2023.

Окрім цього, суд приймає до уваги і досудову доповідь органу пробації, з якої судом установлено, що ОСОБА_9 має середній рівень вчинення повторного кримінально правопорушення та середній рівень небезпеки для суспільства в тому числі для окремих осіб, тому орган пробації вважає, що зібрані матеріали свідчать про загальноприйнятий спосіб життя особи обвинуваченого, що може свідчити про виправлення його застосувавши покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Проте санкція статті передбачає виключно позбавлення волі, а положення ч.1 ст. 75 КК України, виключає можливість звільнення від відбування покарання за злочини, пов`язані із порушенням правил дорожнього руху або експлуатації транспортних засобів особам, які керували транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій, якщо вони спричинили середні та тяжкі тілесні ушкодження. (а.с.164-170).

Так, згідно до послідовної практики Верховного Суду, зокрема зазначеної і в постанові Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховний Суду від 15 листопада 2021 року в справі № 199/6365/19, згідно з якою розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Тому , суд вважає, що в якості обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 66 КК України, слід визнати його щире каяття у вчиненні інкримінованого злочину, оскільки він ОСОБА_9 визнав свою вину в повному обсязі , вибачився в суді перед потерпілими; визнав в повному обсязі заявлені до нього позовні вимоги потерпілих та частково відшкодував їм завдану злочином моральну шкоду на загальну суму 166400 грн.

При цьому, таких пом`якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_9 обставин зазначених захисником як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; добровільне відшкодування завданого збитку та (або) усунення заподіяної шкоди, в судовому засіданні встановлено не було.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 4 вересня 2023 року у справі № 702/301/20, зазначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 відзначив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Отже, враховуючи ступень тяжкості вчиненого обвинуваченим необережного злочину; даних, які характеризують його особистість, відсутність обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому; наявність обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_9 слід призначити мінімальне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.286-1 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами , оскільки виправлення та перевиховання ОСОБА_9 не можливе без ізоляції його від суспільства.

При цьому, доводи захисника ОСОБА_8 про можливість призначення судом покарання ОСОБА_9 із застосуванням положень ст.69 КК України у виді штрафу або обмеження воли, суд вважає хибними , оскільки такі види покарання обвинуваченому не будуть справедливими та потягнуть за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства, потерпілого та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Також судом встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29.08.2023 відносно ОСОБА_9 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів із одночасним визначенням застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становило 107360 гривень.

Згідно до повідомлення т.в.о. начальника ізолятора тимчасового тримання № 1 ГУНП в Вінницькій області від 30.08.2023 № 636/40/01-2023, судом встановлено, що 30.08.2023 о 16.00 год. обвинувачений ОСОБА_9 був звільнений з ІТТ ГУНП в Вінницькій області у зв`язку з внесенням за нього застави гр. ОСОБА_12 .

Тому , відповідно до положень , викладених в ч.5 ст. 72 КК України, в строк відбуття покарання ОСОБА_9 призначеним за даним вироком слід зарахувати строк попереднього його ув`язнення у період з 29 серпня 2023 року по 30 серпня 2023 року включно, із розрахунку день за день.

Вирішуючи цивільні позови, суд виходить з такого.

Положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми КПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Відповідно до положень викладених в ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Так потерпілими: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було заявлено цивільні позови до обвинуваченого ОСОБА_9 та АТ «Страхова компанія «Країна» про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в яких потерпілі просять суд стягнути з АТ СК «Країна» на їх користь 20100,00 грн. моральної шкоди, відповідно до умов Закону України № 1961-IV та стягнути з ОСОБА_9 на їх користь 479 900,00 моральної шкоди, завданої смертю ОСОБА_10 (а.с.55-58, 73-76).

Крім цього, було також заявлено спільний цивільний позов потерпілих: ОСОБА_4 та малолітнього ОСОБА_7 , який поданий та підписаний в його інтересах законним представником ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_9 та АТ «Страхова компанія «Країна» про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому вони просять суд стягнути з АТ СК «Країна» на їх користь 40200,00 грн. моральної шкоди, відповідно до умов Закону України № 1961-IV та на користь ОСОБА_7 241200,00 грн. матеріальної шкоди, пов`язаної з втратою годувальника. Також просили стягнути з ОСОБА_9 на їх користь 959 800,00 грн. моральної шкоди, завданої смертю ОСОБА_10 , та на користь ОСОБА_7 319734,00 грн. матеріальної шкоди, пов`язаної з втратою годувальника (а.с.89-94).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 22.01.2024, серед іншого, прийнято до спільного розгляду з кримінальним провадженням, спільний цивільний позов потерпілих: ОСОБА_4 та малолітнього ОСОБА_7 , який поданий та підписаний в його інтересах законним представником ОСОБА_4 , а також цивільні позови потерпілих: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_9 та АТ «Страхова компанія «Країна» про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та визнано по даному провадженню потерпілих: ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , - цивільними позивачами; законного представника потерпілого ОСОБА_7 - ОСОБА_4 законним представником цивільного позивача; обвинуваченого ОСОБА_9 - цивільним відповідачем; АТ «СК «Країна» - цивільним відповідачем, а захисника ОСОБА_8 - представником цивільного відповідача (а.с.113).

Відповідно до положень викладених в ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Обвинувачений - цивільний відповідач ОСОБА_9 в судовому засіданні пред`явлені потерпілими до нього цивільні позови визнав у повному обсязі.

Суд вважає , що визнання обвинуваченим ОСОБА_9 цивільних позовів потерпілих не суперечить закону , як не надано суду і доказів того, що визнання позовів обвинуваченим порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно до розписки потерпілої ОСОБА_5 , підписаної також потерпілими: ОСОБА_4 (яка також є законним представником малолітнього потерпілого-цивільного позивача ОСОБА_7 ) та ОСОБА_6 , зі змісту якої убачається, що потерпіла ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_9 166 400 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди в рівних частках по 41600 грн.

Тому враховуючи те, що внаслідок ДТП що сталася ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_10 (син, чоловік та батько потерпілих) що викликало в них душевні і моральні страждання з урахуванням усіх вищевказаних обставин, а також того, що обвинувачений ОСОБА_9 визнав у повному обсязі позовні вимоги потерпілих про відшкодування моральної шкоди, суд вважає позовні вимоги потерпілих-цивільних позивачів про стягнення з обвинуваченого-цивільного відповідача ОСОБА_9 моральної шкоди підлягають до задоволення у розмірі 438 300,00 грн. кожному, із розрахунку 479 900 грн. - 41600 грн. (добровільно сплачених обвинуваченим потерпілим 26.11.2024).

Окрім вищевказаного, 16.02.2024 представник цивільного відповідача АТ «СК «Країна» - ОСОБА_16 скерував на адресу суду відзив на цивільні позови, в якому вважає їх передчасними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду а те, що факт кримінального правопорушення (злочину) може бути також встановлений й на стадії досудового розслідування у разі закриття кримінального провадження за статтею 284 КПК України з нереабілітуючих підстав постановами слідчого, дізнавача, прокурора. Факт вчинення відносно особи кримінального правопорушення може бути встановлений й ухвалою суду про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, якщо обставини, передбачені, зокрема, положеннями пунктів 4-8 частини першої статті 284 КПК України, виявляються під час судового провадження.

Отже, вважає, що необхідною умовою для отримання страхового відшкодування, окрім звернення потерпілої особи із заявою про страхове відшкодування, є наявність вироку суду, що набрав законної сили, а так само постанови слідчого, дізнавача, прокурора чи ухвали суду про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, яким встановлено те, що певна особа є винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, або, і це є найголовнішим, встановлено самий факт вчинення стосовно потерпілої певного кримінального правопорушення.

Представник цивільного відповідача вказує, що наразі цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_9 не настала, оскільки станом на день надання відзиву відсутнє рішення/постанова/вирок суду про визнання останнього винним у вчиненні вищевказаної ДТП. Таким чином, враховуючи вищенаведені вимоги діючого законодавства, для виникнення цивільно-правової відповідальності водія ОСОБА_9 його повинно бути визнано винним в судовому порядку.

Щодо розміру заявленого до стягнення страхового відшкодування на користь цивільних позивачів з АТ «СК «Країна», вказує, що цивільні позивачі не мають правових підстав для звернення до суду з позовними вимогами до АТ «СК «Країна», оскільки їх права станом на день звернення з цивільними позовами жодним чином Страховиком не порушено.

Зазначає, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», установлено з 01 січня 2023 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 6 700,00 грн. Таким чином, розмір страхового відшкодування моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню з боку страховика у загальному розмірі 80 400,00 грн., з яких кожному з цивільних позивачів, з урахуванням приписів ст. 36 Закону, може складати: 20 100,00 грн. = (6 700,00 грн. х 12) / 4, де: 6 700,00 грн. - розмір мінімальної заробітної плати станом на момент ДТП); 12 - кратний розмір встановлений та 4 - кількість осіб, які мають право отримати страхове відшкодування у зв`язку зі смертю потерпілого за Законом (дружина, дитина, батьки).

Також, серед заявлених позовних вимог, вказує представник, що наявна майнова вимога про стягнення з АТ «СК «Країна» на користь ОСОБА_7 шкоди, пов`язаної з втратою годувальника у сумі 241 200,00 грн. Однак в розумінні приписів норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілою особою внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце ІНФОРМАЦІЯ_7, є ОСОБА_10 , який від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди, в той час, як цивільні позивачі, мають право на отримання страхового відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, в межах встановлених лімітів Полісу № АР/6814100, а саме -320 000,00 грн. В той же час, як вбачається зі змісту цивільних позовів, з АТ «СК «Країна» на користь цивільних позивачів заявлено до стягнення страхового відшкодування, пов`язаної із смертю потерпілого у загальному розмірі 321 600,00 грн., що перевищує встановлений ліміт за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого згідно з Полісом № АР/6814100.

На підставі вищевикладеного, просить у задоволенні позовних вимог до АТ «СК «Країна» відмовити у повному обсязі.

Вирішуючи цивільні позови потерпілих в решті частини позовних вимог до АТ «СК «Країна» суд виходить з такого.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за № 1961-IV ( із змінами та доповненнями) ( далі- Закон №1961-IV) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно до ст. 6 Закону №1961-IV , страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст.10, п.10.1 Закону №1961-IV (Види договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та територія дії договорів), відповідно до цього Закону укладаються такі види договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності , як внутрішній договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (далі - внутрішній договір страхування).

Пунктом 35.1 статті 35 Закону№1961-IV передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Статтею 34 Закону №1961-IV, визначено дії страховика після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, що включає в себе проведення розслідування обставин події та підтвердження настання або ненастання страхового випадку.

Пунктом 36.2. статті 36 Закону№1961-IV, встановлено, що Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону№1961-IV, якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Так, судом встановлено, що 27 грудня 2022 року між АТ «СК «Країна» та ОСОБА_9 укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/6814100, з встановленим лімітом відповідальності на одного потерпілого, за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 320 000,00 грн., за шкоду, заподіяну майну - 160 000,00 грн., франшиза - 0 грн.

Окрім того, також судом убачається, що 18 вересня 2023 року АТ «СК «Країна» від ОСОБА_4 було отримано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце ІНФОРМАЦІЯ_7 о 19:20 год. на а/д «Південний об`їзд м. Вінниці» (2км), в с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області за участю транспортного засобу «Богдан 211010», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок настання якої пасажир даного автомобіля ОСОБА_10 від отриманих травм загинув на місці пригоди. В цей же день, тобто 18 вересня 2023 року, АТ «СК «Країна» було отримано заяви про страхове відшкодування від ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які датовані 30 серпня 2023 року.

Крім цього, 18 вересня 2023 року АТ «СК «Країна» від ОСОБА_9 отримано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та 27 вересня 2023 року АТ «СК «Країна» направило ОСОБА_4 листа за яким повідомило про необхідність надання належним чином посвідчених копій наданих до Страховика документів та про припинення строків прийняття рішення про виплату або про відмову у виплаті страхового відшкодування до дати, коли останньому стане відомо про набрання рішенням законної сили у кримінальній справі в якій розглядається дорожньо-транспортна пригода від ІНФОРМАЦІЯ_7.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовні вимоги цивільних позивачів до АТ «СК «Країна» є передчасними, оскільки вирок суду в даному кримінальному провадженні не набрав законної сили, тому в задоволені позовних вимог до АТ «СК «Країна» слід відмовити, що не перешкоджає потерпілим звернутися до АТ «СК «Країна» для виплати страхового відшкодування після набуття вироком законної сили.

Згідно до ч.2 ст.174 КПК України, з урахуванням думки сторін кримінального провадження, слід скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31.07.2023 (справа №127/22725/23) на майно, а саме: автомобіль «Богдан 211010», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 являється ОСОБА_9 та який поміщено на арешт майданчик ГУНП у Вінницькій області, що за адресою: АДРЕСА_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , видане 11.11.2021 ТСЦ0546 та посвідчення водія серії НОМЕР_4 , видане 01.08.1997 ОСОБА_9 , оскільки потреба в ньому відпала.

Згідно до положень викладених в ч. 11 ст. 182 КПК України, Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 р. № 15 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2012 р. № 27), застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Судом встановлено, що згідно до повідомлення т.в.о. начальника ізолятора тимчасового тримання № 1 ГУНП в Вінницькій області від 30.08.2023 № 636/40/01-2023 , судом встановлено, що 29.08.2023 громадянин ОСОБА_12 вніс на депозитний рахунок ТУ ДСА в Вінницькій області кошти в сумі 107360 гривень, як заставу за ОСОБА_9 по даному кримінальному провадженні.

Оскільки станом на 26.11.2024 заставодавцем ОСОБА_12 до суду не подавалася згода на звернення суми застави судом на виконання даного вироку в частині майнових стягнень з ОСОБА_9 ( в даному випадку цивільних позовів), тому кошти в сумі 107360 гривень підлягають поверненню ОСОБА_12 за належністю.

Питання доцільності застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст. ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

На підставі ст. 100 КПК України, з урахуванням думки сторін кримінального провадження, долю речових доказів слід вирішити таким чином:

- автомобіль «Богдан 211010», державний номерний знак НОМЕР_1 , який поміщено на арешт майданчик ГУНП у Вінницькій області, що за адресою: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 28-32, - повернути власнику ОСОБА_9 за належністю;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , видане 11.11.2021 ТСЦ 0546, - повернути власнику ОСОБА_9 за належністю;

-посвідчення водія серії НОМЕР_4 , видане 01.08.1997 на ім`я ОСОБА_9 , - залишити в матеріалах кримінального провадження, відомості про яке внесені ІНФОРМАЦІЯ_7 в ЄРДР за №0000620.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_9 підлягають до стягнення процесуальні витрати на користь держави за проведення судових експертиз в загальному розмірі - 4063,00 грн., саме: судової експертизи технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/102-23/13709-ІТ від 04.08.2023 Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, в сумі - 1673,00 грн.; судової авто-технічної експертизи №СЕ-19/102-23/13702-ІТ від 02.08.2023 Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, в сумі - 1195,00 грн. та судової авто-технічної експертизи №СЕ-19/102-23/14844-ІТ від 02.08.2023 Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, в сумі - 1195,00 грн., оскільки ці витрати доведені належними та допустимими доказами та визнані обвинуваченим.

Керуючись ст.ст.349, 368 - 371, 373, 374, 376, 532, 615 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк в 5 (п`ять) років.

Строк покарання ОСОБА_9 рахувати з дня набуття вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України, в строк відбуття покарання ОСОБА_9 за даним вироком зарахувати строк попереднього ув`язнення у період з 29 серпня 2023 року по 30 серпня 2023 року включно, із розрахунку день за день.

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_3 , у рахунок відшкодування моральної шкоди завданої злочином, у розмірі 438 300,00 (чотириста тридцять вісім тисяч триста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_3 , у рахунок відшкодування моральної шкоди завданої злочином, у розмірі 438 300,00 (чотириста тридцять вісім тисяч триста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_8 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_4 , у рахунок відшкодування моральної шкоди завданої злочином, у розмірі 876 600,00 (вісімсот сімдесят шість тисяч шістсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , законним представником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_8 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_4 , у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з втратою годувальника, у розмірі - 319734,00 (триста дев`ятнадцять тисяч сімсот тридцять чотири) гривні.

У задоволенні решти позовних вимог за цивільними позовами потерпілих-цивільних позивачів до цивільного відповідача АТ «Страхова компанія «Країна», - відмовити.

Заставодацю ОСОБА_12 внесені на депозитний рахунок ТУ ДСА в Вінницькій області кошти в сумі 107360 ( сто сім тисяч триста шістдесят) гривень згідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 61 від 29.08.2023, як заставу за ОСОБА_9 , - повернути за належністю.

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , процесуальні витрати на користь держави за проведення у даному провадженні: судової експертизи технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/102-23/13709-ІТ від 04.08.2023 в сумі - 1673,00 грн.; судової авто-технічної експертизи №СЕ-19/102-23/13702-ІТ від 02.08.2023, в сумі - 1195,00 грн. та судової авто-технічної експертизи №СЕ-19/102-23/14844-ІТ від 02.08.2023, в сумі - 1195,00 грн., загальний розмір яких складає - 4063 (чотири тисячі шістдесят три) гривні 00 копійок.

Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31.07.2023 (справа №127/22725/23) на майно, а саме: автомобіль «Богдан 211010», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 являється ОСОБА_9 та який поміщено на арешт майданчик ГУНП у Вінницькій області, що за адресою: АДРЕСА_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , видане 11.11.2021 ТСЦ0546 та посвідчення водія серії НОМЕР_4 , видане 01.08.1997 ОСОБА_9 , - скасувати.

Речові докази:

- автомобіль «Богдан 211010», державний номерний знак НОМЕР_1 , який поміщено на арешт майданчик ГУНП у Вінницькій області, що за адресою: АДРЕСА_2 , - повернути власнику ОСОБА_9 за належністю;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , видане 11.11.2021 ТСЦ 0546, - повернути власнику ОСОБА_9 за належністю;

- посвідчення водія серії НОМЕР_4 , видане 01.08.1997 на ім`я ОСОБА_9 , - залишити в матеріалах кримінального провадження, відомості про яке внесені ІНФОРМАЦІЯ_7 в ЄРДР за №0000620.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя: ОСОБА_1