В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер № 285/2738/24

Провадження № 1-кп/0285/549/24

10 вересня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.04.2024 за №0000400,

по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Побочіївка Срібнянського району Чернігівської області, мешканця АДРЕСА_1 , який не працює, інвалід третьої групи, раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

ВСТАНОВИВ:

14.04.2024 близько 12 години 45 хвилин ОСОБА_4 , керував технічно справним автомобілем Toyota Corola реєстраційний номер НОМЕР_2 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить останньому, рухався по 208 км автодороги Київ-Чоп поблизу с. Броники Звягельського району Житомирської області в напрямку м. Звягель, Житомирської області.

Рухаючись вказаною ділянкою дороги водій ОСОБА_4 в порушення вимог пунктів 2.3. б), 12.1,12.6 ґ), 12.9. б) Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів №1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР), діючи необережно, а саме з кримінальною протиправною недбалістю перевищуючи максимальну швидкість зазначену в п. 12.6. ПДР, не обравши в установлених межах безпечну швидкість руху, не врахувавши дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух свого автомобіля та безпечно керувати ним, виконуючи випередження попутного автомобіля, втратив керування та допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини праворуч до правого кювету з подальшим контактуванням зі стовбуром дерева.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля Toyota Corola реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді рани на нижній губі справа, на внутрішній поверхні лівої гомілки у нижній частині, на внутрішній поверхні лівого стегна у середній частині, на зовнішній поверхні правого колінного суглоба, на передньо-внутрішній поверхні правої гомілки у середній частині, садна на лобі посередині, на правій брові, у виличній ділянці справа, на правій щоці, на підборідді справа, у висковій ділянці справа, на шиї справа, на передній поверхні грудної клітини справа вище соска, в підключичній ділянці зліва, на передній поверхні лівого плеча у верхній частині, на передній поверхні лівого плеча у нижній частині, на тилі лівої кисті (велика кількість), на передній, зовнішній, задній поверхнях правого стегна у нижній частині (велика кількість), на зовнішній поверхні правого колінного суглоба, на зовнішній поверхні правої гомілки у нижній частині, на передньо-внутрішній поверхні лівої гомілки у середній частині (велика кількість), на тилі лівої стопи, на зовнішній поверхні лівої стопи, в проекції крила правої клубової кістки, на передньо-зовнішній поверхні правого плеча у середній частині, на передньо-внутрішній поверхні лівого стегна у верхній частині, на передньо-внутрішній поверхні лівого колінного суглоба, синці на лівій щоці, на правій щоці з переходом на підборіддя, на передній поверхні грудної клітини вище сосків, на тилі лівої кисті, на передній поверхні правого стегна у верхній частині, на тилі правої стопи, розрив купола діафрагми, пристінкової плеври, та очеревини зліва, із крововиливами по краях та з переміщенням частини органів черевної порожнини у ліву плевральну порожнину, крововилив в перикард по передній поверхні, крововиливи в тканину задньо-зовнішньої поверхні верхньої долі лівої легені, в тканину задньо-зовнішньої поверхні нижньої долі лівої легені, в тканину задньо-внутрішньої поверхні нижньої долі правої легені, переломи справа 5-9 ребер по передній пахвовій лінії, хрящів 6-7 ребер біля грудини, переломи зліва 7-10 ребер по передній пахвовій лінії, крововиливи в м`які тканини і навколо переломів ребер, перелом грудини на рівні другого міжребер`я із крововиливом в м`які тканини навколо, розрив лобкового з`єднання, перелом крижової кістки зліва досередини від вушко-подібної поверхні, крововиливи у м`які тканини таза навколо ушкоджень, крововилив в клітковину в ділянці воріт селезінки, крововилив в біляниркову та білянаднирникову жирову клітковину справа, крововилив в м`які тканини, лобної ділянки справа, перелом верхньої стінки правої очної ямки та малого крила клиноподібної кістки, перелом правої стегнової кістки у верхній частині з крововиливом у м`які тканини навколо, перелом лівої стегнової кістки у середній частині із крововиливом у м`які тканини навколо, розрив лівих стегнових артерії та вени на рівні перелому стегна із гематомою в тканинах навколо, перелом правої великогомілкової кістки у середньо-нижній частині та перелом правої малогомілкової кістки у середньо- нижній частині із крововиливами в м`які тканини навколо, розрив правої передньої великогомілкової артерії на рівні переломів кісток правої гомілки, які входять в комплекс поєднаної тупої травми голови, шиї, тулуба, кінцівок, супроводжувалися гострою крововтратою, які мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті його та ознаки тяжких тілесних ушкоджень при житті за ознакою небезпеки для життя.

Порушення водієм ОСОБА_4 пунктів 2.3. б), 12.1., 12.6. ґ), 12.9, б) Правил дорожнього руху знаходиться у прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю. Не заперечує проти дати, місця, способу вчинення кримінального правопорушення, також не заперечує, що порушення ним вимог 2.3. б), 12.1., 12.6. ґ), 12.9, б) Правил дорожнього руху знаходиться у прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками. В скоєному щиро кається.

Потерпіла в судовому засіданні не наполягала на суворому покаранні обвинуваченого.

Відмовилася від цивільного позову, оскільки обвинуваченим завдані збитки відшкодовані в повному обсязі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 у справі Девеер проти Бельгії, держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, суд вважає доведеною та підтвердженою сукупністю зібраних по кримінальному провадженню доказів, які ніким із учасників судового розгляду не оспорюються і на підставі вимог ч. 3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні не досліджувались.

Згідно класифікації злочинів, передбаченій ст.12 КК України, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких.

Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу. Судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання - особам, які вперше вчинили злочини і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо. Коли санкція закону, за яким особу визнано винною, нарівні з позбавленням волі на певний строк, передбачає більш м`які види покарання, при постановленні вироку потрібно обговорювати питання про призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Вивченням даних про особу обвинуваченого судом встановлено, що ОСОБА_4 вперше притягається до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, є інвалідом третьої групи, має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання, за попереднім місцем роботи та навчання характеризується позитивно, добровільно відшкодував шкоду потерпілій.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття, яке полягає у визнанні своєї вини у вчиненні злочину у повному обсязі, осуду своїх дій, надання розгорнутих свідчень стосовно обставин вчинення кримінальних правопорушень, які сприяли встановленню обставин у кримінальному провадженні його правдиві і послідовні покази, які сприяли встановленню істини у кримінальному проваджені, добровільне відшкодуванні потерпілій заподіяної шкоди в повному обсязі.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, той факт, що кримінальне правопорушення вчинене ним з необережності, пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України із призначенням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції статті.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" при постановленні вироку суди мають обговорювати питання про застосування поряд з основним покаранням відповідного додаткового, оскільки додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і іншими особами.

Питання про доцільність призначення факультативного додаткового покарання вирішується за розсудом суду з урахуванням обставин конкретної справи і з обов`язковим мотивуванням у вироку прийнятого рішення.

При вирішенні питання щодо додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами суд приходить до висновку про необхідність застосування до обвинуваченого даного додаткового виду покарання, виходячи з обставин ДТП, даних про вік обвинуваченого і те, що він вчинив правопорушення проти безпеки руху, з тяжкими наслідками, та суд, вирішуючи дане питання зазначає, що до суду не було представлено обґрунтованих даних про неможливість обвинуваченого обходитись без транспортного засобу та необхідність керування транспортними засобами в подальшому.

З врахуванням вищенаведених висновків, суд погоджується з думкою прокурора і потерпілої та вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст.75 КК України в умовах звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням. На підставі ст.76 КК України на обвинуваченого покладатимуться відповідні обов`язки кримінально-виправного характеру.

Суд вважає, що вищезазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що також підтверджується його критичним ставленням до скоєного, усвідомлення своєї провини і засудження своєї протиправної поведінки, яка свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання. Крім того, на думку суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчиненні ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою.

Цивільний позов потерпілою заявлений не був.

Запобіжний захід не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів, що складають 15145 грн 60 коп. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо скасування арешту майна суд вирішує відповідно до вимог ст. 174 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 337, 370, 371, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом основного покарання із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст.76 КК України:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

повідомляти його про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати в дохід держави в сумі 15145 грн 60 коп витрат на проведення експертиз.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду від 17.04.2024 наавтомобіль Toyota Corolla р.н. НОМЕР_2 , власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію т/з НОМЕР_3 , є ОСОБА_4 , мешканець АДРЕСА_1 та відеореєстратор DDPAI model mola N3 з флеш носієм Micro SD який упаковано до спецпакету №PSP2157041 скасувати.

Відрізок подушки безпеки керма автомобіля Toyota Corola реєстраційний номер НОМЕР_2 , який упаковано до паперового конверту №NPU-0032460 знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1