ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 682/1582/24

Провадження № 11-кп/4820/586/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 вересня 2024 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 вересня 2024 року відмовлено в задоволенні подання тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 про звільнення від відбування покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Своє рішення суд мотивував тим, що звернення із поданням про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку засудженого ОСОБА_6 є передчасним, оскільки останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст.185 КК України, який він вчинив в період іспитового строку.

В поданій апеляційній скарзі та доповненні до неї засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою задовольнити подання військової частини НОМЕР_1 про звільнення від відбування покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

Вказує, що розгляд кримінального провадження за ч.4 ст.185 КК України зупинено на підставі ст.335 КПК України у зв`язку із проходженням ним військової служби по мобілізації, а тому він не є засудженим, так як вина у вчиненні кримінального правопорушення не доведена у встановленому законом порядку обвинувальним вироком суду.

Зазначає, що ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 16.10.2024, яка набрала законної сили 24.10.2024, кримінальне провадження №0000397 від 13.09.2022 за фактом вчинення ним крадіжки закрите на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, що має суттєве значення для об`єктивності та повноти розгляду апеляційної скарги апеляційним судом.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_6 на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали суду, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає за таких підстав.

Вимогами ч. 3 ст. 75 КК України, умовою ухвалення рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням є те, що він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Також, згідно ч. 1 ст. 78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Тобто, закінчення іспитового строку не означає, що засуджений визнається звільненим від відбування призначеного покарання, оскільки правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням визначаються поведінкою засудженого протягом іспитового строку, а саме: виконання покладених на нього обов`язків та не вчинення нового злочину.

Згідно ст. 165 КВК України, іспитовий строк обчислюється з дня постановлення вироку. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням кримінально-виконавчої інспекції звільняється судом від призначеного йому покарання, контроль за його поведінкою припиняється і засуджений знімається з обліку в кримінально-виконавчій інспекції.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» вказано, що ч. 2 ст. 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 засуджений 13.05.2022 Шумським районним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 307 КК України із застосування ст. 69 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 роки.

В клопотанні зазначено, що в період іспитового строку ОСОБА_6 виконав всі обов`язки, покладені на нього за вироком суду. В той же час, як встановлено під час розгляду справи, в провадженні Шумського районного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження №0000397 від 13.09.2022 по обвинуваченню ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Таким чином, ОСОБА_6 , на час розгляду клопотання, обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, яке останній вчинив в період іспитового строку, обвинувальний акт перебуває на розгляді в суді.

При цьому закон, зокрема ч.3 ст.78 КК України, не містить посилання на те, що факт вчинення нового злочину повинен бути встановлений обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили, про що заперечує засуджений в апеляційній скарзі, оскільки самим законом передбачено, що в цьому випадку суд не направляє засудженого для відбування призначеного покарання, а лише у разі доведеності його вини у вчиненні нового злочину, призначає йому покарання за правилами, передбаченими ст.ст.71, 72 КК України.

Сплив іспитового строку є лише підставою для розгляду питання про звільнення засудженого від призначеного покарання, а не підставою для задоволення відповідного клопотання, як на тому наголошує апелянт. Прийняття такого рішення є правом, а не обов`язком суду.

Апеляційний суд наголошує, що вчинення засудженим протягом іспитового строку будь-якого ступеня тяжкості нового кримінального правопорушення визнається законом найсуттєвішим порушенням умов випробування.

Закон не пов`язує вказані правові наслідки з наявністю обвинувального вироку суду, тому відсутні порушення такої засади, як презумпція невинуватості.

Вказані положення законодавства не суперечать вимогам ст.62 Конституції України про те, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, оскільки лише у разі ухвалення обвинувального вироку за нове кримінальне правопорушення, суд зможе призначити засудженому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України, як про це зазначається в ч.3 ст.78 КК України.

Системний аналіз закону та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» свідчить про те, що вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди повинні розцінювати як порушення умов застосування ст.75 КК України при звільненні від відбування покарання.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить висновку про відсутність передбачених законом підстав для звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання після закінчення іспитового строку.

Доводи апелянта про те, що на даний час ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2024 року задоволено його клопотання та кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000397 від 13.09.2022 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України закрито на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, колегія суддів до уваги не бере, оскільки зазначені обставини не існували на час розгляду подання, і не могли бути предметом дослідження суду.

При цьому, колегія суддів переглядає судове рішення в межах фактичних обставин, які існували на момент розгляд справи судом першої інстанції і не може брати до уваги докази, які не подавалися до суду першої інстанції під час розгляду подання.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції на підставі усіх об`єктивно з`ясованих обставин, які існували на момент розгляду подання та їх оцінки в сукупності дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення засудженого ОСОБА_6 від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Таким чином, порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, колегією суддів під час апеляційного розгляду не встановлено, у зв`язку із чим ухвалу суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого - без задоволення.

Також, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити, що засуджений ОСОБА_6 або тимчасово виконуючий обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 не позбавлені права повторного звернення з поданням з урахуванням тих обставин, на які посилається в апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 вересня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні подання тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 про звільнення від відбування покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3