ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/226/24
Провадження № 1-кп/483/112/2024
В И Р О К

Іменем України

04 вересня 2024 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002 від 02 січня 2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Куцуруб Очаківського району Миколаївської області, є громадянином України, неодружений, з повною загальною середньою освітою, не працює, в силу ст. 89 КК України є не судимим, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 , маючи умисел на заподіяння фізичних та психологічних страждань своїй матері ОСОБА_4 з якою фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, систематично у період часу, що найменше, з 03 травня 2023 року і до 01 січня 2024 року вчиняв відносно вищезазначеної особи акти фізичного та психологічного домашнього насильства, що призвело до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої за наступних обставин:

Так, 03 травня 2023 року, приблизно об 11:40 годині, ОСОБА_5 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, почав конфліктувати з матір`ю ОСОБА_4 в ході чого словесно ображав потерпілу нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

Крім того, 14 липня 2023 року, приблизно о 17:00 годині, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, вчинив конфлікт, в ході якого словесно ображав потерпілу ОСОБА_4 нецензурною лайкою та намагався вигнати останню з дому, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

Крім того, 18 листопада 2023 року, приблизно о 13:00 годині, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, вчинив сварку, в ході якої словесно ображав потерпілу ОСОБА_4 нецензурною лайкою та шарпав за одяг, чим вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру.

Крім того, 07 грудня 2023 року, приблизно о 15:00 годині, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, вчинив сварку, в ході якої словесно ображав потерпілу ОСОБА_4 нецензурною лайкою, після чого один раз вдарив потерпілу ОСОБА_4 долонею по обличчю, однак тілесних ушкоджень їй не завдав, чим вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру.

Крім того, 01 січня 2024 року, приблизно о 15:20 годині, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, виражався нецензурною лайкою на адресу потерпілої ОСОБА_4 чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

Внаслідок систематичних протиправних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_4 завдано психологічних страждань, погіршилась якість її життя, що виразилось у втраті енергійності, втомі, втраті повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втраті самооцінки, позитивних емоцій на підставі негативних переживань.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 в інкримінованому йому домашньому насильстві винним себе визнав повністю та дав показання про те, що дійсно у період з травня 2023 року по січень 2024 року вчиняв домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_4 . У вчиненому щиро кається.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердила, що її сином ОСОБА_5 на протязі часу з травня 2023 року по січень 2024 року у відношенні неї застосовувалось фізичне насильство психологічного та фізичного характеру, через, що вона нервувала, порушувався її емоційний стан та погіршувалась якість її життя.

За згодою учасників судового розгляду відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються.

Роз`яснивши учасникам судового розгляду наслідки щодо позбавлення їх права оскаржити в апеляційному порядку обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілої та оголошенням документів, що характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи досліджені у справі докази та оцінюючи їх у сукупності, суд знаходить доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ст. 126-1 КК України як умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань, розладів здоров`я, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої особи.

Вирішуючи питання про вид і міру покарання, що має бути призначене обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, відповідно до ст. ст. 65-67 КК України, враховує його особу, а саме те, що він вчинив нетяжкий злочин, його особу, а саме, що на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога він не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та щире каяття обвинуваченого як обставину, що його пом`якшує.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження суд приходить до висновку що мета кари виправлення і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, що уособлює основний принцип кримінального судочинства не тяжкість покарання, а його невідворотність, буде досягнута у разі призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ст. 126-1 КК України у виді обмеження волі, з призначенням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України та покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1, ч. 2, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Так, ч. 2 ст. 76 КК України визначено, що на осіб, засуджених за злочини, пов`язані з домашнім насильством, суд може покласти інші обов`язки та заборони, передбачені ст. 91-1цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладене зокрема захід у виді направлення для проходження програми для кривдників.

При цьому, відповідно до приписів ч. 3 ст. 91-1 КК України заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

З урахуванням викладеного, а також тривалості кримінального правопорушення, суд вважає, що для досягнення мети проходження програми для кривдників та виправлення ОСОБА_5 необхідним та достатнім є строк такої програми тривалістю два місяці.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, цивільний позов у провадженні не заявлено, процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 373-375 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 на період іспитового строку обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

На підставі ч. 2 ст. ст. 76 КК України застосувати до ОСОБА_5 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників у порядку, передбаченому п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, на строк два місяці.

На підставі п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України додатково покласти на ОСОБА_5 на період іспитового строку обов`язок:

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: