Провадження № 1-в/638/871/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові клопотання адвоката ОСОБА_4 , подане в інтересах ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Зарічного районного суду м. Суми від 13 червня 2023 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК до 1 року позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК до 2 років позбавлення волі, та за ч. 4 ст. 185 КК, із застосуванням ст. 69 КК України, до 4 років позбавлення волі, відбуваючого покарання в умовах ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)», про приведення вироку у відповідність до Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року до суду звернулася адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , засудженого вироком Зарічного районного суду м. Суми від 26 вересня 2023 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, та за ч. 4 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, відбуваючого покарання в умовах ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)».

Адвокат просить суд, у відповідності до Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року, вступившого в законну силу 09 серпня 2024 року, звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбуття призначеного за вироком Зарічного районного суду м. Суми від 13 червня 2023 року покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі, та за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі, у зв`язку з усуненням караності діяння. Крім того, представник просить вважати засудженого ОСОБА_5 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК Українидо 2 років позбавлення волі та звільнити від відбуття покарання, у зв`язку з відбуттям призначеного судом покарання

Ухвалою суду від 25 жовтня 2024 року клопотання прийнято до провадження суду та призначено до судового розгляду.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_4 , приймаюча участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, у порядку дистанційного провадження, клопотання підтримала, просила задовольнити.

У судовому засіданні, приймаючи участь в режимі відеоконференції у порядку дистанційного провадження, засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав, просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти клопотання та приведення вироку Зарічного районного суду м. Суми від 13 червня 2023 року у відповідність до чинного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, особової справи засудженого, заслухавши позиції учасників кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 13, 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 13-4, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Суд вбачає, що вироком Зарічного районного суду м. Суми від 13 червня 2023 року, залишеного без змін ухвалою Сумського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК, ч. 2 ст. 185 КК, ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

- за ч. 4 ст. 185 КК, із застосуванням ст. 69 КК України, до позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, ОСОБА_5 призначено покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Частина 1 ст. 2 Кримінального кодексу України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Згідно зі ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Поряд із цим, відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Суд акцентує увагу, що національні суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) та дотримуватися Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

ЄСПЛ вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями частини 1 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статті 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до вироку Зарічного районного суду м. Суми від 13 червня 2023 року, залишеного без змін ухвалою Сумського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року, ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: за закінчений замах на умисне, повторне, з корисливих мотивів, таємне викрадення чужого майна (крадіжки), загальною вартістю 493,15 грн., вчинений 11 липня 2019 року, близько 08:31 год., в залі гіпермаркету «Епіцентр» за адресою: місто Суми, вулиця Г. Крут, 3/1.

Крім того, вказаним вище вироком ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: за закінчений замах на умисне, повторне, з корисливих мотивів, вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), загальною вартістю 632 грн., вчинений 15 липня 2019 року, близько 09:17 год., в залі супермаркету «Сільпо» за адресою: місто Суми, вулиця М. Лушпи, 4/1.

Також, вироком Зарічного районного суду м. Суми від 13 червня 2023 року, залишеного без змін ухвалою Сумського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року, ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: за закінчений замах на умисне, повторне, з корисливих мотивів, таємне викрадення чужого майна (крадіжки), загальною вартістю 374,81 грн., вчинений 08 липня 2019 року, близько 11:05 год., в залі супермаркету «Сільпо» за адресою: місто Суми, вулиця Харківська, 2/2.

Крім того, вказаним вище вироком ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: за закінчений замах на умисне, повторне, з корисливих мотивів, вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), загальною вартістю 1015,59 грн., вчинений 13 листопада 2019 року, близько 13:25 год., в залі супермаркету «Сільпо-Фуд» за адресою: місто Суми, вулиця Харківська, 2/2.

Таким чином, відповідно до вироку Зарічного районного суду м. Суми від 13 червня 2023 року, залишеного без змін ухвалою Сумського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, за чотирма епізодами, а саме:

1) 11 липня 2019 року здійснив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вартістю 493 грн. 15 коп.;

2) 15 липня 2019 року здійснив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вартістю 632 грн. 00 коп;

3) 08 липня 2019 року здійснив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вартістю 374 грн. 81 коп;

4) 13 листопада 2019 року здійснив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вартістю 1015 грн. 59 коп;

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01 січня 2019 на рівні 1921 гривні. Отже, розмір соціальної пільги, встановленої законом на 01.01.2019, становить 960,50 грн (1921,00 грн x 50% = 960,50 грн.), а відтак кримінальна відповідальність за викрадення чужого майна у 2019 році настає за умови, що вартість викраденого майна перевищує 1921 грн.

Також суд зазначає, що вироком Зарічного районного суду м. Суми від 13 червня 2023 року, залишеного без змін ухвалою Сумського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року, ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: за умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчинене в умовах воєнного стану, загальною вартістю 988 грн., вчинене 08 червня 2022 року, близько 11:05 год., в приміщенні магазину «HARD», належного ФОП ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаним вироком ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: за умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчинене в умовах воєнного стану, загальною вартістю 1420,67 грн., вчинене 20 липня 2022 року, близько 12:50 год., в приміщенні магазину «Будинок Іграшок», ТРЦ «Мануфактура», за адресою: місто Суми, вулиця Харківська, 2/2.

Крім того, вироком Зарічного районного суду м. Суми від 13 червня 2023 року, залишеного без змін ухвалою Сумського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року, ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: за умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчинене в умовах воєнного стану, загальною вартістю 1399 грн., вчинене 16 листопада 2022 року, близько 11:46 год., в приміщенні ТРЦ «Мануфактура», за адресою: місто Суми, вулиця Харківська, 2/2.

Таким чином, відповідно до вироку Зарічного районного суду м. Суми від 13 червня 2023 року, залишеного без змін ухвалою Сумського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за трьома епізодами, а саме:

1) 08 червня 2022 року здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчинене в умовах воєнного стану вартістю 988 грн. 00 коп.;

2) 20 липня 2022 року здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчинене в умовах воєнного стану вартістю 1420 грн. 67 коп;

3) 16 листопада 2022 року здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчинене в умовах воєнного стану вартістю 1399 грн. 00 коп;

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01.01.2022 на рівні 2481 гривні. Отже, розмір соціальної пільги, встановленої законом на 01.01.2022, становить 1240,50 грн. (2481 грн. х 50% = 1240,50 грн.), а відтак кримінальна відповідальність за викрадення чужого майна у 2022 році настає за умови, що вартість викраденого майна перевищує 2481 грн.

Зі змісту вироку, за яким ОСОБА_5 відбуває покарання, вбачається, що вартість викраденого засудженим майна за епізодами від 11 липня 2019 року, 15 липня 2019 року, 08 липня 2019 року, 13 листопада 2019 року, 08 червня 2022 року, 20 липня 2022 року, 16 листопада 2022 року, на день вчинення правопорушення не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 1 ст. 3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 року по справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24) вказала, що Закон №3886-IXє законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП. Зміни, внесеніЗаконом№3886-IX, мають зворотну дію в часі. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

За таких обставин, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Частина 2 ст. 74 КК встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за такий злочин із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що, якщо особа відбуває призначене їй покарання - вона звільняється від його невідбутої частини.

Враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом України «Про внесення змін до КУпАП», на підставі ч.1 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, засуджений ОСОБА_5 підлягає звільненню від призначеного покарання за вироком Зарічного районного суду м. Суми від 13 червня 2023 року, залишеного без змін ухвалою Сумського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року, за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік. Крім того, ОСОБА_5 підлягає звільненню від призначеного покарання за вироком Зарічного районного суду м. Суми від 13 червня 2023 року, залишеного без змін ухвалою Сумського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року, за ч. 4 ст. 185 КК, з урахуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Враховуючи, що ОСОБА_5 остаточне покарання за цим вироком призначено за сукупністю злочинів, тому остаточне покарання слід визначити без застосування ч. 1 ст. 70 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 необхідно вважати засудженим за вироком Зарічного районного суду м. Суми від 13 червня 2023 року, залишеного без змін ухвалою Сумського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року, за ч. 2 ст. 185 КК України, обраховуючи початок строку відбування покарання з дня затримання засудженого з 29 листопада 2022 року.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 , подане в інтересах ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Зарічного районного суду м. Суми від 13 червня 2023 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК до 1 року позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК до 2 років позбавлення волі, та за ч. 4 ст. 185 КК, із застосуванням ст. 69 КК України, до 4 років позбавлення волі, відбуваючого покарання в умовах ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)», про приведення вироку у відповідність до Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року задовольнити.

Привести вирок Зарічного районного суду м. Суми від 13 червня 2023 року, залишений без змін ухвалою Сумського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року.

Звільнити ОСОБА_5 , від покарання, призначеного вироком Зарічного районного суду м. Суми від 13 червня 2023 року, залишеного без змін ухвалою Сумського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року, за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Звільнити ОСОБА_5 , від покарання, призначеного вироком Зарічного районного суду м. Суми від 13 червня 2023 року, залишеного без змін ухвалою Сумського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року, за ч. 4 ст. 185 КК, з урахуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вважати ОСОБА_5 , засудженим вироком Зарічного районного суду м. Суми від 13 червня 2023 року, залишеного без змін ухвалою Сумського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року, за ч. 2 ст. 185 КК України, без застосування ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, обраховуючи початок строку відбування покарання з дня затримання засудженого з 29 листопада 2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Повний текст ухвали складено 25 листопада 2024 року.

Головуючий