УХВАЛА

Справа № 495/4283/21

Номер провадження 1-кп/495/619/2021

19 серпня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Білород-Дістровської окружної прокуратури Одеської області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000326 у відношенні:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч.3 ст. 187 КК України,

сторони кимінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області -

ОСОБА_5

обвинувачений -Заркуа Роланд

захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з 09 червня 2021 року знаходиться обвинувалтний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000326 у відношенні: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч.3 ст. 187 КК України. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 серпня 2024 року було надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою його приводу до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та подальшого розгляду кримінального провадження. Виконання ухвали було доручено співробітникам Одеського УСБУ в Одеській області.Прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 .

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 87 ч.2 ст. 146 КК України. При цьому на час розгляду клопотання наявні ризики вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 дій, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших обвинувачених, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу не дасть можливості здійснювати дієвий контроль за його поведінкою, забезпечити виконання покладених на нього судом обов`язків, не зменшить до прийнятного рівня зазначених ризиків.

ІІ. Позиція учасників судового засідання

Прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5 оголосив клопотання та просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_6 просила відмовити у задоволенні клопотання, зазначив, що перелічені прокурором ризики є надмірними. Повідомила, що його підзахисний має на утриманні неповнолітніх дітей, має постійне місце мешкання та роботи, за якими позитивно характеризується, має місці соціальні зв`язки, раніше не судимий .Вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є надмірним. Долучила документи, які просила врахувати та обрати у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника, вину в інкримінованому правопорушенні не визнав, у задоволенні клопотання просив відмовити.

ІІІ. Короткий виклад фактичних обставин даного кримінального провадження та змісту поданого стороною обвинувачення клопотання.

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з 09 червня 2021 року знаходиться обвинувалтний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000326 у відношенні: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч.3 ст. 187 КК України. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 серпня 2024 року було надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою його приводу до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та подальшого розгляду кримінального провадження. Виконання ухвали було доручено співробітникам Одеського УСБУ в Одеській області. Прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 .

При вирішенні клопотання сторони обвинувачення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням розміру застави у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 та клопотання сторони захисту про обрання більш м`якого запобіжного заходу суд виходить з наступного :

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 187, ч.2 ст. 146 КК України, врахував суспільно-небезпечний характер, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищення, переховування документів, які можуть мати значення для кримінального провадження; а також вчинити незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні тобто враховує всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність часткового задоволення клопотання, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.

Відповідно до практики ЄСПЛ, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом не встановлюється винуватість чи не винуватість ОСОБА_3 у скоєнні злочину, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до положень ч. 2 ст. 94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст. 89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Таким чином, посилання прокурора, викладені ним в клопотанні про обрання запобіжного заходу, є такими, що вказують на наявність обставин та відомостей, які можуть переконати суд та неупередженого спостерігача, що обвинувачений ОСОБА_3 можливо вчинив інкриміновані йому злочини. Ці докази, на даній стадії судового розгляду є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

З урахуванням викладеного, доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри є неспроможними.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, прокурор чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч.2 ст.177 КПК України). Оскільки в процесуальному законодавстві нема чіткого визначення обґрунтованої підозри, суд звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.2 ст.8 КПК України). Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Отже, суд вважає, що стороною обвинувачення було доведено ознаки можливого складу злочину та зважаючи на викладену мотивацію у попередніх абзацах, можна дійти висновку, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 187 ч.2 ст. 146 КК України.

Метою обрання запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Стосовно обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України обґрунтовує необхідність застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_3 з метою запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, спробам незаконного впливу на осіб, котрі допитані у кримінальному провадженні в якості свідків, а їх показання мають суттєве значення як доказ, вчинення інших кримінальних правопорушень.

ІV. Щодо підстав обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

Стаття 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» гарантує право на свободу та особисту недоторканність, а тому є ключовим елементом захисту прав особи. Як зазначив ЄСПЛ у рішенні у справі «Де Вілде, Оомс і Версип проти Бельгії» (De Wilde, Ooms and Versyp v. Belgium) від 18 червня 1971 року, це право є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Особиста свобода є фундаментальною умовою, якою кожен повинен користуватися, і позбавлення якої дуже ймовірно матиме прямий і негативний вплив на користування багатьма іншими правами. Звідси випливають основні принципи, які Суд застосовує при розгляді справ за статтею 5 насамперед принцип презумпції свободи.

Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції (див. рішення у справі «Вікс проти Сполученого Королівства» (Weeks v. the United Kingdom), від 2 березня 1987 року, пункт 40, Серія A № 114). Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (див. рішення у справах «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy) [ВП], № 26772/95, пункт 170, ECHR 2000-IV).

Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення у справі «Нештак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), № 65559/01, пункт 74, від 27 лютого 2007 року).

Таким чином, Суд вважає, що тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності (див. рішення у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), № 11036/03, пункт 55, ECHR 2008-... (витяги)). Наприклад, у справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland) (№ 38797/03, пункти 2932, від 4 травня 2006 року) Суд розглядав питання, чи було взяття заявника під варту конче необхідним для забезпечення його присутності в суді та чи могли інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

Стандарт, за яким ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою, був давно запроваджений і використовується Європейським судом («Ноймайстер проти Австрії» (Neumeister v. Austria), § 10).

Звертаючись із вказаним клопотанням, прокурор в обґрунтування обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 . що є ризик того, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, як мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд, оцінивши тяжкість злочинів, в якому обвинувачується ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ймовірного покарання , конкретні обставини кримінальних правопорушень, враховуючи наявні та встановлені судом ризики, що оцінені в сукупності із даними про особу обвинуваченого,який раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, виховує неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 та унеможливить ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що з урахуванням кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 обставин його вчинення, належний контроль за поведінкою обвинуваченого та дієве запобігання встановленим в провадженні ризикам неможливе шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу,не пов`язаного з триманням під цілодобовим домашнім арештом, в зв*язку з чим суд вважає за необхідне обрати у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляди нічного домашнього арешту

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні зобов`язання:

- прибувати за кожною вимогою до суду,

- не відлучатися із населеного пункту, де він проживає м. Одеса без дозволу суду

- утримуватися від спілкуванняя із потерпілим та свідками,

- здати на зберігання до Державної міграційної служби Одеськаіїобласті свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи,що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну,

- носити електронний засіб контролю.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 про обрання відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,обвинуваченогоу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 187, ч.2 ст. 146 Кримінального кодексу України (далі КК України),запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити частково.

Обрати у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляди нічного домашнього арешту із забороною залишати місце свого проживання з 22-00 до 06-00 годин , строком на 2 місяці ,тобто до 19.10.2024 року ,за місцем його проживання за адресою : АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні зобов`язання:

- прибувати за кожною вимогою до суду,

- не відлучатися із населеного пункту, де він проживає м. Одеса без дозволу суду

- утримуватися від спілкуванняя із потерпілим та свідками,

- здати на зберігання до Державної міграційної служби Одеської області свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи,що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну,

- носити електронний засіб контролю.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту передати для виконання Управлінню Служби Безпеки України в Одеській області 65045 місто Одеса вулиця Єврейська будинок 43 та органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого - Відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції № 1.( місто Одеса вулиця Академіка Заболотного 18а, індекс 65117).

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на старшого групи прокурорів- прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_8 .

Ухвала припиняє свою дію 20 жовтня 2024 р.

Ухвала апеляційному оскарженню окремо не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено та проголошено в 13-45годин 21 серпня 2024 року).

Суддя ОСОБА_1