№ провадження 1-кс/208/1918/24
УХВАЛА

Іменем України

09 жовтня 2024 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000529 від 12.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

встановив:

Слідчий звернувся до суду із погодженим з прокурором клопотанням, просив накласти арештна наступні предмети та речі, вилучені слідчим при обшуку проведеного 03.10.2024 в період часу з «12» год. «14» хв. по «14» год. «38» хв. за адресою: АДРЕСА_1 : - банківська картка № НОМЕР_1 ; - грошові кошти у сумі 5300 доларів США; - грошові кошти у сумі 83500 гривень.

В судове засіданні слідчий надав письмову заяву, просив розгляд справи проводити без його участі, клопотання підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у клопотанні, просив задовольнити.

Власник майна ОСОБА_5 надав суду письмову заяву про розгляд клопотання без його участі, проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що банківська картка є його особистою карткою, на яку він отримує заробітну плату та вона йому потрібна, оскільки він і надалі планує проходити військову службу та йому потрібна картка для отриманні в майбутньому заробітної плати. З приводу арешту вилучених грошових коштів також заперечував, посилаючись на те, що вищевказані кошти належать його дружині ОСОБА_6 та йому особисто та отримані вони були від продажу автомобіля Фольксваген.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчими відділу СУ ГУНП в Донецькій області під процесуальним керівництвом прокурорів Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000529 від 12.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України за фактом того, що до СУ ГУНП в Донецькій області від УКР ГУНП в Донецькій області та СІЗ ВКР СБУ України ОТУ «Луганськ» надійшло повідомлення про виявлений злочин в порядку ст. 214 КПК України, згідно якого встановлено факт проте, що військові посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) зловживаючи впливом та використовуючи службове становище організували незаконну схему збагачення під виглядом збирання грошових коштів на фонд роти.

Встановлено, що командир роти протитанкових ракетних комплексів в/ч НОМЕР_2 , капітан ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та його підлеглий старший технік роти протитанкових ракетних комплексів головний сержант ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 зловживаючи впливом та використовуючи службовим становищем організували незаконну схему збагачення, а саме збирають кожен місяць з військовослужбовців грошові кошти у розмірі 5000 гривень із грошового забезпечення та 5000 гривень з бойової премії під виглядом збирання грошових коштів на фонд роти. Сума місячного збору сягає приблизно 700.000 тисяч гривень. Така сума збору виходить із-за того, що внесення роблять всі військовослужбовці підрозділу (близько 70 військовослужбовців). Грошові кошти військовослужбовці перераховують на банківську картку ОСОБА_5 (номер картки НОМЕР_3 ), так як він займається збором грошових коштів.

Таким чином, оперативним шляхом встановлено, що на банківський рахунок

ОСОБА_5 , в період з 01.07.2023 року по 28.05.2024 рік було зараховано суму 3 012 045,15 (три мільйона дванадцять тисяч сорок п?ять гривень, п?ятнадцять копійок)

А в період з 11.09.2022 року по 28.05.2024 рік було зараховано суму 10 124 335,06 (десять мільйонів сто двадцять чотири тисячі триста тридцять п?ять гривень, шість копійок).

Разом з цим встановлено, що грошові кошти в сумі 100.000 гривень

ОСОБА_7 та ОСОБА_5 одного разу виводили через мешканку АДРЕСА_3 гр. ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Також до незаконної схеми збагачення залучений командир взводу роти протитанкових ракетних комплексів в/ч НОМЕР_2 сержант, позивний « ОСОБА_9 » - ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 , в підрозділі його називають «правою рукою» командира, на нього покладені обов?язки «вибивання» грошей з військовослужбовців за вживання алкогольних напоїв та наркотичних речовин. Сума умовного штрафу становить 50 000 гривень. Грошові кошти військовослужбовці перераховують на банківську картку ОСОБА_5 .

Крім того ОСОБА_7 зловживаючи службовим становищем, а саме використовував військовослужбовців у якості будівельників побудував собі приватний будинок АДРЕСА_4 . Також ОСОБА_11 закривав «будівельникам», а також і ОСОБА_5 так як він був старшим на будівництві по 100 000 гривень преміювальних.

Додатково було встановлено військовослужбовця роти протитанкових ракетних комплексів, старшого солдата, який за попередньою змовою з ОСОБА_7 отримує грошову винагороду в 100 000 гривень не перебуваючи на першій лінії, з яких 75 000 гривень він перераховує на картку ОСОБА_5 . Таких військовослужбовців, як ОСОБА_12 може бути близько 10 осіб.

12.08.2024 року надійшла заява про вчинення кримінального правопорушення від оператора протитанкових ракетних комплексів ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_6 , який просить притягнути до кримінальної відповідальності командира роти протитанкових ракетних комплексів в/ч НОМЕР_2 капітана ОСОБА_7 та старшого техніка роти протитанкових ракетних комплексів головного сержанта ОСОБА_5 , командира взводу РПТРК в/ч НОМЕР_2 сержанта ОСОБА_10 , які вимагають від нього неправомірну вигоду у сумі 20000( двадцять тисяч) гривень називаючи не боргом у фонд роти.

Цього ж дня 12.08.2024 року допитаний в якості свідка військовослужбовець ВЧ НОМЕР_2 , оператор протитанкових ракетних комплексів ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_6 який повідомив, що з 01.05.2024 року він проходить службу на посаді оператора протитанкових керованих ракет ВЧ НОМЕР_2 . Його командиром підрозділу (роти) являється капітан ОСОБА_7 . За час проходження служби він неодноразово був присутнім в ситуаціях коли керівництво вищезазначеної роти, вимагало грошові кошти нібито на фонд роти. Грошові кошти зі слів керівництва підрозділу витрачаються на ремонт транспортних засобів, а саме закупівля запчастин та за послуги з ремонту транспортних засобів.

Керівництво кожного місяця починаючи з 01.05.2024 року особисто з нього та з деяких військових збирає по 5 тис грн. як готівкою, так і шляхом перерахування на банківську картку. Грошові кошти на картку перераховували старшому техніку роти ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 . На питання: Чи відома йому банківська картка старшого техніка роти протитанкових ракетних комплексів головного сержанта ОСОБА_5 , останній повідомив, що так, відома та вказав її: 325840. На питання яким чином Вона стала йому відома, останній відповів, що у військовослужбовців їхньої роти в сигналі є чат з їхньою ротою і в той чат скидувалась інформація з приводу карти.

Крім того, останній повідомив, що особисто він 2 місяці грошові кошти не переводив ОСОБА_5 на фонд роти, так як в нього маються життєві труднощі з фінансами. Однак ОСОБА_5 періодично нагадує йому, що він повинен грошові кошти за минулі місяці. Крім того, ОСОБА_5 , неодноразово говорив, йому щоб він зайняв гроші та скоріше віддав борг на фонд роти, бо нібито далі сума може накопичуватися і тоді будуть у нього по службі проблеми. На питання: чи відомі йому інші випадки перевищення службових обов`язків та вимагання з боку керівництва протитанкової роти ВЧА0536, останній відповів, що йому не відомо. Від нього тільки вимагають грошові кошти на фонд роти, які він не заплатив ОСОБА_5

12.08.2024 року відповідно до письмової згоди ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_6 погодився на залучення його до конфіденційного співробітництва та проведення за його участю інших негласних слідчих (розшукових) дій.

За дорученням слідчого, оперативним підрозділом встановлено, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 має у користуванні квартиру за адресом: АДРЕСА_1 , де зберігаються докази протиправної діяльності останнього.

Доказом користування (мешкання) ОСОБА_5 вказаної квартири є покази свідків ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_14 військовослужбовців в/ч НОМЕР_2 , які повідомили, що останній там мешкає.

03.10.2024 групою слідчих відділу СУ ГУНП в Донецькій області, з метою припинення злочинної діяльності осіб причетних до вчинення цього кримінального правопорушення, на підставі ухвали слідчого судді, в період часу з «12» год. «14» хв. по «14» год. «38» хв. за адресою: АДРЕСА_1 було проведено обшук, під час якого виявлено та вилучено наступні документи, предмети та речі, які у своїй сукупності містяться відомості злочинної діяльності осіб причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення:

- банківська картка № НОМЕР_1 ; - грошові кошти у сумі 5300 доларів США; - грошові кошти у сумі 83500 гривень.

Слідчий зазначив, що вилучені речі відповідають критеріям визначеним ч. 1 ст. 98 КК України та не вжиття заходів арешту може призвести до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вищезгаданого майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

В силу ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову (ч. 3 ст. 170 КПК України).

При цьому, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при вирішенні питання надання накладення арешту на майно (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

У відповідності до ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Враховуючи вимоги ст. 170 КПК України, обставини встановлені під час розгляду клопотання у їх сукупності, позиції слідчого, який довів обґрунтованість заявленого клопотання, враховуючи що підставою клопотання є необхідність збереження речових доказів та забезпечення виконання покарання, оскільки санкція ч.3 ст. 368 КК України передбачає конфіскацію майна, а тому з метою швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, з можливою в подальшому конфіскацією та збереження речових доказів, клопотання підлягає задоволенню.

Щодо заяви ОСОБА_5 стосовно відмови в задоволенні клопотання слідчого, в якому він посилається на те, що вилучена банківська картка є його карткою, на яку він отримує заробітну плату, а вилучені кошти отримані ним та його дружиною від продажу автомобіля, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду клопотання, оскільки ОСОБА_5 не було надано жодного документального підтвердження на обґрунтування своєї незгоди з клопотанням слідчого.

Керуючись ст. 36, 131-132, 170-171, 173 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на наступні предмети та речі, вилучені слідчим при обшуку проведеного 03.10.2024 в період часу з «12» год. «14» хв. по «14» год. «38» хв. за адресою: АДРЕСА_1 :

- банківська картка № НОМЕР_1 ;

- грошові кошти у сумі 5300 доларів США;

- грошові кошти у сумі 83500 гривень.

Тимчасово, на час накладення арешту, позбавити власника майна права на відчуження, користування та розпорядження майном.

Скасування арешту майна проводиться в порядку передбаченому ст. 174 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1