Справа № 206/5281/24
Провадження № 1-в/206/292/24
УХВАЛА

25 листопада 2024 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпро подання представника Самарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, засудженого 29.12.2021 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном 1 рік,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника органу пробації ОСОБА_5 ,

про приведення вироку у відповідність до вимог закону,

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання представника Самарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про приведення вироку у відповідність до вимог закону відносно ОСОБА_3 , мотивоване тим, що на виконанні Самарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області перебуває вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська відносно засудженого ОСОБА_3 від 29.12.2021. Законом України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна, чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Представник Самарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області в судовому засіданні просить звільнити засудженого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності.

Прокурор в судовому засіданні не заперечує проти задоволення клопотання.

Засуджений ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, повідомлений про розгляд подання належним чином.

Суд, дослідивши подання та додані до нього матеріали, вважає, що подання підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2021 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2024 року виправлено описку в описовій частині вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2021 року, замість невірного прізвища засудженого « ОСОБА_6 », зазначити вірно «Пономарец».

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Так, 09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна» №3886-IX від 18.07.2024 відповідно до якого у новій редакції викладено статтю 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна».

У зв`язку зі змінами внесеними дост. 51 КУпАП Законом України № 3886-1Х від 18.07.2024, після 09.08.2024, дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 КУпАП.

Відповідно кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України настає у випадку, якщо вартість викраденого майна більше двох неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, тобто якщо крадіжка майна не є дрібною.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

За частиною 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип гарантований і ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.

Згідно висновку Об`єднаної палати ККС Верховного Суду (справа № 278/1566/21), із часу набуття 9 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 НМ. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

Як наслідок, Об`єднана палата вважає, що для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 НМ, обговорювана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні ст. 5 КК.

На переконання суду, внесення вищевикладених змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.

Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище засудженої особи.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового Кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн. крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1. ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України ОСОБА_3 вчинив у 2021 році.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2021 року становив 2270,00 гривні, тобто неоподаткований мінімум доходів громадян становив 1135,00 гривні на 2021 рік, а 2 неоподаткованих мінімумів (ч. 2 ст. 51 КУпАП) становить 2270,00 гривні.

Як вбачається з вироку ОСОБА_3 здійснив крадіжку у 2021 році на загальну суму 1259,20 грн., що не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 2270,00 грн.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Враховуючи вищевикладене та те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_3 майна становила 1259,20 гривень, тобто була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-ІХ та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, суд приходить до висновку про необхідність звільнення засудженого ОСОБА_3 від призначеного судом покарання за ч. 1 ст. 185 КК України за даним вироком, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 74 КК України, ст.ст. 2, 7, 9, 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України № 3886-ІХ, -

УХВАЛИВ:

Подання Самарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про приведення вироку у відповідність до вимог закону відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання, призначеного вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2021 року за ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що засуджений вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2021 року за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1