Справа № 203/5181/16-к
Провадження № 1-кп/0203/25/2024
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 рокуКіровський районний суд м. Дніпропетровська під головуванням судді ОСОБА_1 , одноособово,

за секретаря ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі в залі суду в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 1 2015 04 000 0001174, висунуте у кримінальній справі обвинувачення у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 286 КК України проти:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, народженої у с. Волосківці Менського району Чернігівської області, з повною вищою економічною освітою за спеціальністю товарознавця, одруженої, яка доглядає тяжко хворого чоловіка-інваліда війни, з грудня 2015 року отримує трудову пенсію за віком, постійно мешкає на АДРЕСА_1 , будучи зареєстрованою в місці проживання за адресою на ОСОБА_6 , 4 кв.74, у м. Дніпрі (РНОКПП НОМЕР_1 ), раніше не судимої,

ВСТАНОВИВ:

15 грудня 2015 року не пізніше 13 години 40 хвилин у м. Дніпрі на шляху слідування з боку проспекту О.Поля в напрямку Херсонської вулиці в умовах рівного, горизонтального, сухого та чистого асфальтобетонного дорожнього покриття ОСОБА_6 на виїзді з прилеглої території двору будинку № 4 водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «Mersedes-Benz ML250» легковим-універсалом-В, з номерним знаком НОМЕР_2 , і проявляючи крайню неуважність до зміни дорожньої обстановки на небезпечну з появою в межах видимості дороги пішохода ОСОБА_7 , яку об`єктивно була спроможна виявити, почала маневрування з рухом на проїзній частині, не переконавшись перед зміною напрямку руху у безпечності свого маневру, і що його виконання не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Так, повертаючи ліворуч в умовах світлої пори доби без опадів у похмуру погоду навпроти будинку на ОСОБА_6 , 4, водій ОСОБА_5 зі злочинної недбалості обраним прийомом керування виконувала маневр з рухом у зміненому напрямку, порушуючи п. 10.1 Правил дорожнього руху, чим безпосередньо спричинила наїзд автомобілем на пішохода з пораненням потерпілої ОСОБА_7 , яка за ходом руху автомобіля «Mersedes-Benz ML250» у зустрічному напрямку перетинала проїзну частину з права ліворуч, чого ОСОБА_5 , не передбачила, хоча повинна була і могла передбачити, зупинившись раніше перед проїзною частиною навпроти території закладу освіти на протилежній стороні вулиці, прямуючи в бік нерегульованого пішохідного переходу на перехресті з Херсонською вулицею, позначеного дорожнім знаком 5.35.1 п. 33 і горизонтальною розміткою 1.14.1 п. 34 Правил дорожнього руху.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_7 з необхідністю заподіяна небезпечна в цей момент для життя сумісна тупа травма тіла у складі закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2-го ступеня, перелому тім`яної кістки черепу праворуч, субарахноїдального крововиливу малого об`єму, пневмоцефалії, геморагічного вогнища забиття речовини головного мозку у лівій лобній долі, синця у лівій пароорбітальній області, подапоневротичної гематоми в тім`яній області ліворуч; закритої травми грудної клітини з переломами 5, 6, 7, 8-го ребр ліворуч, з явищами забою обох легень; ділянок на передній поверхні обох гомілок в середній третині та на зовнішній поверхні правого колінного суглоба, що є наслідком загоєння саден або поверхневих забійних ран, що за своїм характером закономірно відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачена (підсудна) ОСОБА_5 повністю визнала свою вину в наїзді на потерпілу, виправдовуючись її раптовою появою на шляху свого слідування у невстановленому для переходу дороги місці, чого вона не передбачила, поспішаючи закінчити маневр, засудила скоєне, вказуючи на добровільно надану допомогу з відшкодуванням витрат на лікування з розрахунку на відшкодування іншої шкоди страховиком її цивільно-правової відповідальності, але за життя потерпілої свої вибачення їй так і не принесла, та, будучи допитаною, докладно розповіла про встановлені вище обставини злочину. Пояснила суду, що 15 грудня 2015 року у з`ясованих вище обставинах часу, місця й обстановки на вулиці Свердлова, а нині ОСОБА_8 , виїжджаючи з двору, вона дійсно відволіклася на автомобіль таксі, що наближався вулицею від проспекту О.Поля праворуч, водій якого світловим сигналом запропонував їй першочерговий рух з виїздом на проїзну частину поперед нього, а коли вона закінчувала поворот ліворуч, то побачила перед собою людину і вжила екстрене гальмування до повної зупинки, після чого автомобіль не переміщала, увімкнула аварійну сигналізацію і залишалася на місці дорожньо-транспортної пригоди до приїзду поліції. За власним зізнанням підсудної, як пішохід вийшла на проїзну частину, не бачила, а в момент наїзду побачила лише руки на капоті, і момент падіння людини на дорогу під автомобіль не бачила. Як стверджувала підсудна, після наїзду на її прохання випадкові очевидці викликали карету швидкої допомоги, і вона постійно цікавилася станом здоров`я потерпілої, відвідувала її в лікарні, постійно підтримувала зв`язок з потерпілою, її родичами та лікарями, несла витрати на лікування потерпілої. Просила взяти до уваги, що вона також пенсіонер, доглядає тяжко хворого чоловіка, якого часто возить до м. Дніпра з передмістя, і за свій тривалий водійський стаж це перше таке порушення, а також що в умовах воєнного стану матеріально допомагає Збройним Силам України та постраждалим від збройної агресії проти України.

Вина підсудної у вчинені злочину, окрім її зізнання, підтверджується, згідно з істиною, сукупністю достатніх достовірних даних, здобутих за допомогою зібраних у встановленому законом порядку доказів, які безсумнівно викривають підсудну в їх тісному зв`язку між собою, спростовуючи всі сумніви в її винуватості. А саме.

Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 серії НОМЕР_4 , що долучене до справи в копії (т. 5 а. 22), автомобіль «Mersedes-Benz ML250», з номерним знаком НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_9 , з яким одружилася обвинувачена (підсудна). Страховим полісом № НОМЕР_5 , виданим ПрАТ «Страхова компанія «СКАЙД» (т. 5 а. 23), підтверджена сплата 14 грудня 2015 року страхової премії з укладенням договору відповідно до ст.ст. 10, 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строком на один рік на страхову суму 100 000 гривень на випадок завдання обвинуваченою ОСОБА_5 шкоди здоров`ю третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «Mersedes-Benz ML250», з номерним знаком НОМЕР_2 .

З оголошених в судовому засіданні протоколів допитів на досудовому слідстві потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомо, що 15 грудня 2015 року не раніше 13 години 20 хвилин вона спускалася Херсонською вулицею вздовж проїзної частини праворуч потерпілої від вулиці Менахем- ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ) в напрямку ОСОБА_6 , проїзну частину якої переходила не на пішохідному переході, але де дорогу добре видно в обидва боки, і у з`ясованих судом обставинах часу, місця та дорожніх умов вийшла на проїзну частину з-за транспортного засобу, що стояв на тротуарі, який ОСОБА_7 обійшла з правої для себе сторони, а ліворуч неї на краю проїзної частини стояли сміттєві баки. Потерпіла показувала на заподіяні їй тілесні ушкодження з травмою голови в результаті наїзду передньої частини автомобіля, що прямував від проспекту О.Поля в бік Херсонської вулиці, на лівий бік тулуба ОСОБА_7 , від чого та впала на проїзну частину.

Потерпіла ОСОБА_7 вибула з провадження внаслідок смерті у м. Дніпрі 01 грудня 2020 року у віці 90 років, про що вчинений актовий запис під № 1920 з видачою Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( АДРЕСА_1 ) свідоцтва серії НОМЕР_6 від 02 грудня 2020 року (т. 4 а. 1зворот), у зв`язку з чим її допит в судовому засіданні у цьому складі суду виявився неможливим за сприяння обвинуваченої тяганиною з підготовчим судовим провадженням, на підставі чого в судовому засіданні визнані допустимими добуті на досудовому слідстві протоколи допиту потерпілої від 09.02.2016 (т. 5 а. 76-78) і додаткового її допиту від 14.06.2016 (т. 5 а. 128-130) відповідно до ч.ч. 2, 3, 5 ст. 97 КПК України за правилами показань з чужих слів, перевірених на виконання частини шостої цієї статті на достовірність іншими доказами в їх сукупності.

Непрямо час події злочину доказаний відомостями довідки № 2409 КП «Дніпровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» про госпіталізацію ОСОБА_7 15 грудня 2015 року з приводу перелому правої тім`яної кістки черепу, забою лівої лобної долі головного мозку (т. 5 а. 21) в сукупності з безпосередньо дослідженою судом медичною картою стаціонарного хворого № 8765, за даними якої потерпіла оглянута лікарем-травматологом 15 грудня 2015 року не пізніше 14 години 55 хвилин у приймальному відділенні, куди її доставила бригада карети швидкої медичної допомоги, яка зафіксувала у карті пацієнта на місці події час травмування о 13 годині 45 хвилин.

Показання потерпілої про місце злочину знайшли своє пряме підтвердження даними огляду місця події 15 грудня 2015 року під протокол із складеною за погодженням з обвинуваченою схемою розташування автомобіля і слідів на дорозі в додаток (т. 5 а. 5-16), які у тісному зв`язку з фотографіями автомобіля і віднайденого під ним ґудзика (т. 5 а. 17-19) доводять факт дорожньо-транспортної пригоди з наїздом на пішохода на ділянці місцевості і в дорожніх умовах, встановлених вище, вказуючи на подолання пішоходом до зіткнення з автомобілем не менше 4,8 м за ширини проїзної частини для обох напрямків 8,9 м, а також на незакінчений маневр автомобіля «Mersedes-Benz ML250» виїзду з прилеглої території з поворотом ліворуч з огляду на зупинку за ходом руху від лівого краю проїзної частини ОСОБА_6 задньою віссю на відстані 3 м і передньою 3,4 м за відсутності об`єктів, які б обмежували б оглядовість з робочого місця водія у напрямку руху.

Суд за допомогою протоколу огляду місця події і фототаблиці до нього зміг безпосередньо переконатися у стані автомобіля «Mersedes-Benz ML250», з номерним знаком НОМЕР_2 , на час огляду 15 грудня 2015 року о 16 годині 10 хвилин, який зберіг на капоті сліди контактування своїх виступаючих частин з пішоходом.

Відповідно, Дніпропетровський регіональний центр гідрометеорології листом вих.№ 04.27/344 від 16 липня 2016 року за даними спостережень авіаметереологічної станції спростував наявність на місці події опадів та погодних явищ 15 грудня 2015 року у період часу з 13:00 год. до 15:00 год., які б обмежували видимість на дорозі, що складала 10 км (т. 5 а. 143), а міський комунальний заклад культури «Дніпропетровський планетарій» довідкою за вих.№ 61 від 04 липня 2016 року безспірно підтвердив час події у світлу пору доби до заходу сонця 15 грудня 2015 року о 15:45 год. без потреби у штучному освітленні для забезпечення безпеки дорожнього руху (т. 5 а. 145), чим в сукупності з протоколом огляду місця події безспірно доведена об`єктивна спроможність водія автомобіля «Mersedes-Benz ML250» виявити на шляху свого слідування пішохода, що наближався у зустрічному напрямку відносно місця виїзду з прилеглої території двору багатоквартирного будинку.

Поранення потерпілої ОСОБА_7 знайшли своє пряме підтвердження в об`єктивних даних стаціонарного лікування з госпіталізацією до КП «Дніпровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» з 15 грудня 2015 року до 06 січня 2016 року, і за висновком № 791е від 26 лютого 2016 року (т. 5 а. 107-110), якого дійшов експерт у підсумку описаного судово-медичного дослідження карти стаціонарного хворого № 8765, підтверджують наявність описаних вище тілесних ушкоджень і встановлену ступінь тяжкості сумісної тупої травми тіла, що за часом утворення відповідають часу події злочину. З цього висновку судового експерта також слідує спричинення сумісної тупої травми тіла в умовах дорожньо-транспортної пригоди від механічної дії тупих твердих предметів, якими були виступаючі частини транспортного засобу в русі, до якого потерпіла ОСОБА_7 була повернута лівою зовнішньо-бічною поверхнею тіла у кроковому положенні з подальшим падінням на асфальт.

Судовий експерт ОСОБА_12 вищої кваліфікаційної категорії зі стажем діяльності з 2002 року під присягою в судовому засіданні, доповнюючи свій висновок № 791е, показала суду на локалізацію ушкоджень на передній поверхні тіла потерпілої ОСОБА_7 , роз`яснюючи при цьому про встановлення в її висновку механізму спричинення тілесних ушкоджень з характерною йому механічною дією, притаманною травмуванню від удару об частини автомобіля, без вирішення питань ідентифікації конкретних елементів кузова, з якими контактувала потерпіла, оскільки експертиза проводилась на підставі медичної документації й огляду обстежуваної без надання для огляду автомобіля. В своїх показаннях експерт ОСОБА_12 підтвердила обстеження потерпілої у неї на дому за місцем мешкання ОСОБА_7 , яка надала наявні у неї на руках рентгенівські знімки, що вивчені судовим експертом без потреби їх описання та отримання консультації фахівця для використання додаткових методів дослідження, оскільки вивчення медичної документації і рентгенівських знімків не викликало жодних сумнівів в наявності тілесних ушкоджень з переломами кісток.

Свідок ОСОБА_13 став випадковим перехожим, завдяки показанням якого на досудовому слідстві були встановлені очевидці, і який опинився на місці події одразу після дорожньо-транспортної пригоди, сам не будучи очевидцем моменту наїзду автомобілем на пішохода, і в судовому засіданні під присягою суду показав, як допомагав піднімати передню частину автомобіля «Мерседес», аби витягти потерпілу, яка лежала на спині, з-під цього автомобіля, за який зачепило верхній одяг пішохода, чим пояснюється виявлення на місці події ґудзика під автомобілем «Мерседес» в процесі огляду. Крім того, за показаннями свідка ОСОБА_13 на місці пригоди ОСОБА_5 визнавала, що пішохода не бачила і звідки взялася потерпіла обвинуваченій було невідомо.

Водій таксі ОСОБА_14 з пасажиром ОСОБА_15 на легковому автомобілі «DAEWOO LANOS», з номерним знаком НОМЕР_7 , прямуючи у м. Дніпрі 15 грудня 2015 року близько 13 год. 40 хв. в напрямку Херсонської вулиці від проспекту О.Поля вулицею ОСОБА_8 , стали очевидцями обставин виїзду з прилеглої території двору на проїзну частину з поворотом ліворуч автомобіля «Mersedes-Benz ML250», і в судовому засіданні під присягою свідка на допиті, окремо один від одного, показали на сміттєві баки попереду у правого краю проїзної частини за ходом руху їх автомобіля, з-за яких і водій, і пасажир таксі бачили пішохода, яка рушила через проїзну частину і потрапила під автомобіль «Мерседес», передню частину якого піднімали декілька чоловіків, щоб з-під нього дістати за одяг літню жінку, яка після зупинки автомобіля опинилися під ним лежачи на спині до грудної клітини.

Свідок ОСОБА_15 в своїх показаннях суду відзначив, що водій таксі зупинився, даючи дорогу автомобілю «Мерседес МЛ», який стояв на виїзді з двору перед проїзною частиною ОСОБА_6 за ходом руху таксі ліворуч, після чого автомобіль «Мерседес МЛ» почав рух з поворотом ліворуч в бік Херсонської вулиці, але, виїхавши на проїзну частину ОСОБА_8 , автомобіль «Мерседес МЛ» зупинився і включив аварійну сигналізацію.

Разом з тим, у своїх показаннях ОСОБА_14 засвідчив, що дійсно поблимав фарами автомобілю «Мерседес МЛ», подаючи його водієві світловий сигнал віддання їй переваги для виїзду з прилеглої території двору, у відповідь на що автомобіль «Мерседес МЛ» став повертати ліворуч на проїзній частині ОСОБА_6 в бік Херсонської вулиці, під час чого наїхав на пішохода, який вийшов на проїзну частину з протилежної сторони вулиці.

В своїй сукупності добуті об`єктивні медичні дані про поранення потерпілої у тісному зв`язку з місцем наїзду на пішохода свідчать про характер зміни дорожньої обстановки, на яку вказували свідки ОСОБА_14 і ОСОБА_15 в своїх показаннях в судовому засіданні, які під протокол проведення слідчого експерименту перевірені 08 квітня 2016 року відновленням обстановки і обставин події з участю свідка ОСОБА_15 (т. 5 а. 113-120). Водночас, перевіреними показаннями свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_15 підтверджуються уточненні на місцевості за протоколом слідчого експерименту показання потерпілої ОСОБА_7 (т. 5 а. 121-127), які про місце наїзду узгоджуються з місцем виявлення ґудзика на місці події під час його огляду.

Крім того, проведеним за клопотанням сторони захисту слідчим експериментом з участю свідка захисту ОСОБА_16 під протокол від 27 вересня 2023 року (т. 6 а. 101-110) повністю спростовані будь-які сумніви у, нібито, обмеженій оглядовість з місця водія, тобто пішохода видно навіть при наявних перешкодах, на які вказує свідок ОСОБА_16 .

Висновком експерта № 5/10.1-530 від 22 червня 2016 року (т. 5 а. 136-137) у підсумку авто-технічного дослідження характеру зміни дорожньої обстановки і місця наїзду на пішохода усунуті будь-які сумніви в технічній можливості з місця водія ОСОБА_5 об`єктивно виявити небезпеку для руху і в технічній можливості запобігти наїзду на пішохода, виходячи з проведених науково обґрунтованих розрахунків часу руху пішохода і автомобіля до їх контакту, за якими безспірно доведено, що в момент поновлення руху водієм ОСОБА_5 пішохід ОСОБА_7 вже знаходилася на проїзній частині, перетинаючи її.

Для ясного розуміння добутих у справі показань визнається доказом відповідно до ч.ч. 6-7 ст. 95 КПК України думка допитаного за клопотанням сторони захисту старшого судового експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_17 з кваліфікацією судового експерта за стажем роботи з 1992 року, який в судовому засіданні під присягою суду показав на правильність використаної у висновку експерта № 5/10.1-530 формули розрахунку встановлення часу руху пішохода з моменту його виходу на проїзну частину до моменту наїзду на нього, яка не містить помилок. Експерт ОСОБА_17 на правах спеціаліста підтвердив складення висновку № 5/10.1-530 експертом з необхідною експертною спеціальністю з використанням належної експертної методики, яка допускає використання таблиць значення швидкості руху пішохода (км/ч) з урахуванням впливу на подолання відстані певної ділянки вікової можливості.

Суд, оцінивши показання ОСОБА_5 в судовому засіданні в сукупності з відомостями про сліди на місці пригоди і заподіяні потерпілій тілесні ушкодження, що викривають обвинувачену, за стійким внутрішнім переконанням у правильному розумінні підсудною значення змісту добровільно визнаних нею обставин дійшов висновку про істинність встановлених вище обставин, що згідно ст. 18 і ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття, яке знайшло своє об`єктивне підтвердження і може буде покладене в основу її обвинувачення.

Показання свідків ОСОБА_18 і ОСОБА_16 на захист ОСОБА_5 про різке гальмування автомобіля «Mersedes-Benz ML250» до повної зупинки, після якої на нього наштовхнулася пішохід, яка від цього впала на асфальт і забилася, суд оцінює критично внаслідок суттєвих протиріч, за яких в одному випадку, начебто, очевидець не зміг точно вказати на місце контакту автомобіля і пішохода, а в іншому свідок плутає парну з непарною стороною вулиці і щоразу змінює пояснення про свій напрямок руху. При цьому, показання на підтвердження такої версії явно суперечать добутим у справі об`єктивним даним, оскільки складений з участю обвинуваченої протокол огляду місця події не містить жодних відомостей про будь-які сліди гальмування на місці події, а описаний механізм контакту не має розумного пояснення локалізації переломів 5, 6, 7, 8-го ребр потерпілої ліворуч, для яких прикладена сила травмування вочевидь більша за можливу для самоушкодження з олімпійського розбігу чи падінням з висоти власного зросту. До того ж показання свідка ОСОБА_16 про події 15 грудня 2015 року після 14 год. 30 хв. не відповідають вимогам відносності доказаному часу події злочину, а положення потерпілої лежачі на лівому боку залишає без розумного пояснення механізм утворення перелому тім`яної кістки черепу праворуч з іншої анатомічної області, яка за описаною свідком версією мала б залишитися неушкодженою.

З наведених мотивів показання свідків ОСОБА_18 і ОСОБА_16 не достатні для обґрунтування розумних сумнівів у втручанні в розвиток причинно-наслідкового зв`язку з пораненням пішохода іншої причини, внаслідок чого у самообмові обвинуваченої (підсудної) переконувати не можуть.

Суд за стійким внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному та всебічному дослідженні всіх з`ясованих обставин в їх сукупності, дійшов висновку, що вина підсудної ОСОБА_5 та обставини нею скоєного в межах судового розгляду за ст. 337 КПК України знайшли своє підтвердження в судовому засіданні дослідженими достатніми доказами повністю.

Дорожня обстановка за визначенням п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001, складається з сукупності факторів, що характеризуються дорожніми умовами, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху, які повинен ураховувати водій під час вибору, серед іншого, прийомів керування транспортним засобом, і за якими водій на виконання п. 2.3 «б» цих Правил зобов`язаний стежити з відповідним реагуванням на їх зміну для забезпечення безпеки дорожнього руху. Зокрема, загрожує безпеці дорожнього руху зміна дорожньої обстановки внаслідок появи рухомого пішохода, який перетинає смугу руху транспортного засобу, змушуючи водія негайно зупинитися, що визнається згідно п. 1.10 зазначених Правил небезпекою для руху.

Серед встановлених дорожніх умов відзначається відсутність опадів, сухе дорожнє покриття, не більше трьох смуг руху для обох його напрямків і нічим необмежена видимість у напрямку руху обвинуваченої, а також світла пора доби у похмуру погоду до заходу сонця 15 грудня 2015 року о 15 годині 45 хвилини з доведеною «поза розумним сумнівом» необмеженою оглядовістю з місця водія.

Виїжджаючи на дорогу з прилеглої території двору, водій відповідно до п. 10.2 Правил дорожнього руху повинен перед проїзною частиною дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, незалежно від напрямку їх руху цією дорогою, чим визначається зміст поставленого за вину обов`язку водія на виконання п. 10.1 цих Правил переконатися перед початком руху і зміною його напрямку, що виїзд з двору на проїзну частину з поворотом ліворуч в напрямку пішохідного переходу буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, в тому числі пішоходам.

Зізнання у виявленні пішохода на своєму шляху раптом без розумних пояснень шляху його слідування до моменту наїзду на нього автомобіля, який за розташуванням на проїзній частині не закінчив свій маневр, прямо викривають обвинувачену у недостатній уважності до дорожньої обстановки всупереч п. 2.3 «б» зазначених вище Правил, за якої вона не усвідомлювала порушення вимог обережності виїзду на дорогу з маневром ліворуч, що як раз утворює інтелектуальну ознаку кримінально протиправної недбалості.

Відповідно, на виїзді з прилеглої території двору обвинувачена, усвідомлюючи відсутність у себе права першочергового руху, поза розумним сумнівом відволікла всю свою увагу праворуч на підбурювання водія таксі до виїзду поперед нього на проїзну частину в поспіху, втративши при цьому у з`ясованих обставинах пильність до зміни в цей момент дорожньої обстановки ліворуч себе на небезпечну.

Необережні дії ОСОБА_5 , що виразилися в порушенні правил безпеки зміни напрямку руху при виїзді з прилеглої території особою, яка керувала механічним транспортним засобом і не передбачала можливості настання під час його руху поранення людини, хоча повинна була і в дорожній обстановці могла це передбачити, що закономірно спричинило тяжке тілесне ушкодження потерпілої, підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 286 КК України.

Розв`язуючи у відповідності до ст. 65 КК України питання про вид і міру покарання, суд, керуючись правосвідомістю, враховує вчинення вперше необережного тяжкого злочину, що посягає на безпеку дорожнього руху, суспільні відносини з приводу чого врегульовані відповідно до Закону України «Про дорожній рух» з метою захисту життя та здоров`я громадян, за обставин посягання на здоров`я ОСОБА_7 у похилому віці повних 85 років, що безумовно обтяжує покарання згідно п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України.

Водночас, потерпіла за наявності в зоні видимості за ходом і напрямом свого руху на шляху свого слідування пішохідного переходу, позначеного дорожнім знаком 5.35.1 пункту 33 Правил дорожнього руху і дорожньої розміткою 1.14.1 пункту 34 цих Правил, знехтувала своїм обов`язком за п. 4.7 зазначених Правил, переходячи проїзну частину у не встановленому для цього місці на відстані більше 25 м від пішохідного переходу, допустивши віктимну поведінку, чим створила лишень супутні умови, які сприяли вчиненню злочину і посилили тяжкість його наслідків. Така безтурботна поведінка людини похилого віку і пов`язаний з нею характер зміни дорожньої обстановки, на яку мала зреагувати водій, живили у свідомості обвинуваченої безпідставні виправдання свого протиправного діяння, які позначилися на обраній процесуальній поведінці та часі всього кримінального провадження, та переконують у такому ставленні підсудної до заходів безпеки дорожнього руху, якому не притаманне нехтування ними чи явно зневажливе ставлення до них, а тому тяжкості скоєного за матеріальною ознакою суспільної небезпечності не характерна ні грубість, ні зухвалість в порушенні правил користування правом керувати транспортними засобами.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченої і її поведінку встановлено, що ОСОБА_5 на день набрання чинності 07 вересня 2017 року Законом України № 1810-VІII від 22 грудня 2016 року «Про амністію у 2016 році» досягла повних 59 років і на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має тривалий з 2009 року водійський стаж, за час якого до юридичної відповідальності притягалася лише раз за незначне перевищення швидкості руху (т. 5 а. 191), схвально характеризується за місцем постійного проживання, займає активну громадську позицію у наданні допомоги жінкам з соціально незахищених верств населення (т. 5 а. 194), від кримінальної відповідальності за затримку заробітної плати раніше звільнялася внаслідок втрати нею суспільної небезпеки у зв`язку із зміною обстановки у 2007 році (т. 5 а. 192). Відомості про паразитичний спосіб життя, про аморальну поведінку у побуті відсутні, а так само вона не була замічена у дебошах, у порушеннях громадського спокою в інших формах, що слідує з досудової доповіді начальника Центрального районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області (т. 3 а. 216-218), тоді як тривалий час ОСОБА_5 опікується доглядом тяжко хворого чоловіка-інваліда війни (т. 7 а. 143, 229, 230, 231), з яким наважилася скріпити сімейні відносини законним шлюбом у листопаді 2021 року (т. 7 а. 143), що характеризує установки її особистості соціально спрямованими.

До пом`якшуючих покарання обставин суд згідно п. 2-1 ч. 1 ст. 66 КК України відносить добровільне надання допомоги з лікуванням потерпілої безпосередньо після наїзду на пішохода, підтверджене нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_7 (т. 5 а. 41), а також відповідно до ч. 2 ст. 66 цього Кодексу визнає за необхідне пом`якшити покарання з огляду на обставини волонтерської діяльності підсудної з вдячністю від морської піхоти ВМС Збройних Сил України за матеріальну підтримку (т. 7 а. 141).

Таким чином, обравши покарання, слідуючи викладеним для справи № 570/3743/15-к висновкам Верховного Суду у постанові Касаційного кримінального суду № 51-2727 км 18 від 26 червня 2018 року, суд має на виконання ч. 6 ст. 368 КПК України прийняти до уваги надану підсудною згоду відповідно до ч. 8 ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» на застосування з ініціативи її захисника (т. 7 а. 139-140) амністії в установленому порядку за ст. 11 цього Закону, виходячи з принципів справедливості, співмірності й індивідуалізації.

Відповідно, підсудна ОСОБА_5 належить до осіб пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", для яких згідно ст. 86 КК України оголошена повна амністія за п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», і під виключення за ст. 9 цього Закону і за ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» вона не підпадає, оскільки в обвинуваченої ознак будь-якого сп`яніння на час вчинення злочину виявлено не було (т. 5 а. 20), і до виконання своїх обов`язків водія за п. 2.10 Правил дорожнього руху вона поставилася добросовісно, а встановлена обтяжуюча покарання обставина застосуванню амністії не перешкоджає.

Спираючись на доведеність вини підсудної і встановлені необхідні передумови ступеня тяжкості вперше вчиненого необережного злочину, в стадії судового розгляду кримінальної справи за стійким внутрішнім переконанням суд дійшов висновку, що з урахуванням висловленої потерпілою за життя думки (т. 2 а. 67) і висновків органу пробації про низький ризик небезпеки обвинуваченої для суспільства в силу ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році» усувається застосування як основного, так і додаткового покарання за скоєне діяння відповідно до ст. 85 КК України, на підставі чого знаходить належним відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» постановити цей обвинувальний вирок із звільненням від відбування покарання згідно ч. 1 ст. 74 КК України.

Провадження за цивільним позовом у справі закрите внаслідок недопустимості правонаступництва у цивільних відносинах відшкодування.

Процесуальні витрати за ст. 124 КПК України належить віднести на рахунок підсудної.

Заходи забезпечення кримінального провадження не вживалися і потреба в них відсутня.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватою за пред`явленим обвинуваченням у вчинені злочину за ч. 2 ст. 286 КК України, призначивши у виді покарання чотири роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки, від відбування яких (основного та додаткового) згідно ст. 86 КК України звільнити внаслідок амністії за п. «ґ» ст. 1 Закону України № 1810-VIII від 22 грудня 2016 року «Про амністію у 2016 році».

Речові докази:

-автомобіль «Mersedes-Benz ML250» з номерним знаком НОМЕР_2 , переданий 28 жовтня 2016 року на відповідальне зберігання відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 НОМЕР_3 в серії САК власнику ОСОБА_9 під розписку, вважати повернутим у законне володіння за належністю;

-протоколи допитів свідків, очних ставок та інші документи про зафіксовані процесуальні дії, зберігати у кримінальній справі;

-медичну картку стаціонарного хворого №8765 ОСОБА_7 на 81 арк. повернути Комунальному підприємству «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім.І.І. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради».

Стягнути з ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави 703 (сімсот три) гривні 68 коп. з призначенням платежу: «за послуги НДЕКЦ, висновок експерта № 5/10.1-530 від 22.06.2016», поклавши процесуальні витрати на рахунок підсудної.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів із дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1