Справа № 641/6317/20
Провадження № 1-кс/553/97/2024
У Х В А Л А

Іменем України

19.11.2024м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ленінського районного суду міста Полтави заяву обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід судді Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000018 від 08.01.2020 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

в с т а н о в и в:

04.11.2024 до Ленінського районного суду міста Полтави надійшла заява обвинуваченого ОСОБА_5 , яка оголошена в судовому засідання 04.11.2024, про відвід судді Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000018 від 08.01.2020 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Заява була оголошена обвинуваченим ОСОБА_5 в судовому засідання 04.11.2024 під час розгляду кримінального провадженні № 0000018 від 08.01.2020 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та зафіксована в журналі судового засідання і відповідно міститься на технічному записі судового засідання. Так, під час судового засідання, яке відбулося 04.11.2024, обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що головуючий по справі - суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_7 грубо порушує його права, не надала права висловити свою думку з приводу заявленого клопотання, що викликає сумнів у її неупередженості.

Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями Ленінського районного суду міста Полтави від 04.11.2024 визначено головуючого суддю ОСОБА_1 .

18.11.2024 від прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 надійшли письмові заперечення на заяву обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід судді Ленінського районного суду м. Полтави в яких він вказав, що під час підготовчого судового засідання 04.11.2024 обвинуваченим ОСОБА_5 подано усну заяву про відвід судді ОСОБА_7 . Сторона захисту під час заявленого відводу судді, не повідомила та не надала жодних доказів наявності обставин, зазначених у статтях 75, 76 КПК України, обґрунтовуючи заяву про відвід, тим що сторона захисту не згодна з рішенням суду за результатами розгляду клопотання про закриття справи. Постановлення суддею судових рішень та вчинення ним процесуальних дій, а також незгода з рішеннями чи діями, учасників процесу не є підставою для відводу судді, не свідчить про надання безпідставних переваг окремим учасникам процесу та можуть бути предметом оскарження у передбаченому законом порядку. Зазначена позиція відповідає роз`ясненням, наданим Верховним Судом України у Постанові Пленуму №8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади». З часу повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_5 , систематично зловживав своїми процесуальними правами, в тому числі необґрунтовано заявляв відводи слідчим суддям, суддям, не з`являвся у судові засідання. 11 березня 2020 року слідчим, за погодженням з виконувачем обов`язків Генерального прокурора, до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва подано клопотання про продовження строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до 7 місяців, тобто до 18 серпня 2020 року. Під час розгляду вказаного клопотання підозрюваний ОСОБА_5 , зловживаючи своїми процесуальними правами, намагаючись домогтися штучного спливу строків досудового розслідування та унеможливлення їх продовження слідчим суддею, безпідставно та необґрунтовано заявив відвід слідчому судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_8 , в задоволенні якого 17.03.2020 слідчим суддею ОСОБА_9 відмовлено. Саме така зловмисна поведінка підозрюваного та його захисників унеможливили вчасний судовий розгляд клопотання про продовження строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні. Вказані дії обвинуваченого і його захисту були вчинені з метою недопущення всебічного, повного та неупередженого проведення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження в розумні строки і встановлення істини у справі. Крім того, враховуючи, що ОСОБА_5 та його захисники у період з 17.03.2020 по 22.05.2020 до ознайомлення із матеріалами кримінального провадження не приступали, про причини неявки чи відмову від реалізації свого права сторону обвинувачення не повідомляли слідчий, за погодженням з прокурором, 22.05.2020 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про встановлення строку для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_5 та його захисникам. 04.06.2020, захисником ОСОБА_10 безпідставно подано заяву про відвід судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_11 у зв`язку із нібито наявністю обставин, які викликають сумнів у його неупередженості, а саме недотримання строків розгляду клопотання слідчого про встановлення стороні захисту строку для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_12 від 05.06.2020 зазначену заяву залишено без задоволення. В цій ухвалі зазначено, що заява містила суб`єктивні припущення сторони захисту зведені до незгоди з прийнятим слідчим суддею рішенням та свідчить про намагання затягнути процес розгляду клопотання слідчого про встановлення стороні захисту строку на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. У судове засідання сторона захисту не з`явилася. Також ухвалою судді Червонозаводського суду м. Харкова від 16.02.2021 у справі №641/6317/20, залишено без розгляду заяву сторони захисту від 12.02.2021 про відвід судді Червонозаводського районного суду м. Харкова, який розглядав його заяву від 05.02.2021 про відвід судді того ж суду у кримінальному провадженні № 0000018 від 08.01.2020 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Так, в ухвалі зазначено, що відповідно до ч. 4 ст. 81 КПК України якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду. Тому заявлення судді відводу розцінюється як зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження. Також ухвалою судді Червонозаводського суду м. Харкова від 26.03.2021 відмолено в задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід головуючого - судді ОСОБА_13 у межах кримінального провадження № 0000018 від 08.01.2020 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Крім того, під час підготовчого судового засідання 04.07.2024 року обвинувачений ОСОБА_5 звернувся до суду із усною заявою про відвід судді Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_7 , який мотивував тим, що суддя задовольнила незаконне, необґрунтоване клопотання прокурора про застосування приводу обвинуваченого. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 12.07.2024 у задоволенні усної заяви обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід судді відмовлено. Наведені обставини, вказують на те, що повторно заявлений обвинуваченим ОСОБА_5 відвід має ознаки зловживання правом сторони захисту на відвід з метою затягування кримінального провадження. Враховуючи, що наведена обвинуваченим ОСОБА_5 заява про відвід судді належним чином не вмотивована та стороною захисту не надано жодних доказів наявності обставин передбачених ст.ст. 75, 76 КПК України, які в дійсності викликали б сумнів у неупередженості судді Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_7 , просив у задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_7 відмовити.

В судовому засіданні представник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 заяву підтримав, просив задовольнити з наведених у ній підстав.

Прокурор ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні заяви обвинуваченого посилаючись на відсутність обставин для відводу судді, передбачених ст.ст. 75, 76 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 зазначив, що заява обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід судді не вмотивована, відсутні підстави для відводу судді, які визначені ст.ст. 75, 76 КПК України. Також вказав, що під час досудового розслідування та підготовчого судового засідання ОСОБА_5 неодноразово заявлялися відводи, що свідчить про затягування ним розгляду кримінального провадження та зловживання процесуальними правами.

Заявник будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду заяви про відвід.

Суддя Ленінського районного суду міста Полтави ОСОБА_7 , якій заявлено відвід, для дачі пояснень у судове засідання не прибула.

Суд зазначає, що згідно положень ч. 3 ст. 81 КПК України, не прибуття в судове засідання особи, якій заявлено відвід, не є перешкодою для його вирішення по суті.

З`ясувавши в судовому засідання позицію представника заявника, прокурорів, перевіривши доводи заяви та дослідивши (відтворивши) технічний запис судового засідання 04.11.2024 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 368 КК України, суд приходить до наступних висновків.

Згідно положень ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Частиною 1 ст. 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні викладені у статтях 75 КПК України та їх перелік є вичерпним.

Так, нормами статті 75 КПК України визначено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Підставою для відводу судді ОСОБА_7 заявником наголошено наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

У цьому випадку, є цілком очевидним, що для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, існує необхідність довести стороною наявність відповідних вищезазначених суб`єктивних та об`єктивних критеріїв (зокрема, особисті переконання та поведінку конкретного судді, які вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах вирішення даної справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав та свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 «Ветштайн проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Оскільки кримінальне процесуальне законодавство містить загальні вимоги до вмотивованості відводу, суд в оцінці вмотивованості відводу звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п. 1 ст. 6 конвенції має визначатися згідно з (1) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (2) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення Європейського суду з прав людини у справах Веттштайн проти Швейцарії та Білуха проти України).

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді. А якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Таким чином, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа № 800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа № 9901/673/18).

Окрім того, згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Заявник вказував, що він вбачає упередженість судді, що виразилась в процесуальних діях суду по розгляду клопотань сторони захисту в судовому засіданні 04.11.2024.

З технічного запису судового засідання 04.11.2024 в справі № 641/6317/20, провадження № 1-кп/553/124/2024, за обвинуваченням ОСОБА_5 ч. 3 ст. 368 КК України, вбачається, що в судовому засіданні 04.11.2024 було розглянуто клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження, з`ясовано думку учасників судового провадження, судом досліджено надані матеріали до клопотання та постановлено ухвалу за результатами розгляду клопотання. Також в судовому засіданні обвинуваченим заявлено клопотання про повернення обвинувального акту, під час розгляду якого захисником обвинуваченого - адвокатом ОСОБА_6 заявлено клопотання про його заміну, при цьому під час з`ясування думки учасників судового провадження з приводу заявленого клопотання, обвинувачений вказав, що головуючий по справі - суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_7 грубо порушує його права, не надала права висловити свою думку з приводу заявленого клопотання, що викликає сумнів у її неупередженості.

Аналіз змісту доводів, якими заявник обґрунтовує заявлений відвід, свідчить про його незгоду з процесуальними діями судді ОСОБА_7 під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

При цьому, на переконання суду, обставин, які є підставою для відводу судді та передбачені ст. 75 КПК України, заявником не наведено, обґрунтованих та переконливих даних про існування обставин, що викликають сумнів в неупередженості судді під час судового розгляду кримінального провадження не встановлено.

За таких обставин, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відвід судді ОСОБА_7 за недоведеністю існування обставин, які викликають сумнів у її неупередженості.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.75, 80, 81, 370, 372 КПК України,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_5 , яка оголошена в судовому засідання 04.11.2024, про відвід судді Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000018 від 08.01.2020 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 21.11.2024.

Суддя: ОСОБА_1