Справа № 182/2183/17
Провадження № 1-кп/0182/19/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.08.2024 м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.11.2016 за № 0004401 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, із освітою середньою, зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , не працює, розлучений, на утриманні має одну малолітню дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судимості не має,

у вчиненні кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторін судового провадження

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_6 ,

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Обвинувачений ОСОБА_3 28.10.2016 приблизно о 17.00 год. спільно з ОСОБА_7 , якого по даному факту засуджено вироком Нікопольського міськрайонного суду від 16.06.2021, з метою з`ясування стосунків зі ОСОБА_8 прийшли до квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_8 та в якій він проживає, де потерпілий добровільно відчинив вхідні двері та вони разом пройшли в середину квартири.

Перебуваючи в приміщенні вищевказаної квартири у ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , якого по даному факту засуджено вироком Нікопольського міськрайонного суду від 16.06.2021, раптово виник злочинний умисел на відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_8 з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Реалізуючи свій злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, з метою подолання опору потерпілого, ОСОБА_7 , якого по даному факту засуджено вироком Нікопольського міськрайонного суду від 16.06.2021, наніс один удар рукою в обличчя потерпілого, від якого ОСОБА_8 впав на підлогу. Після чого ОСОБА_3 разом з ОСОБА_7 , якого по даному факту засуджено вироком Нікопольського міськрайонного суду від 16.06.2021, почали наносити потерпілому удари руками та ногами в область голови та тулубу потерпілого, тим самим застосували насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Після чого, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_7 , якого по даному факту засуджено вироком Нікопольського міськрайонного суду від 16.06.2021, групою осіб, діючи умисно, відкрито, з застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_8 з корисливих мотивів, заволоділи майном, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 38/12.1/33 від 07/03/2017 станом на 28.10.2016 становить: плазмовим телевізором «Самсунг» модель РS42В430, 42 дюйми, вартістю 6 733 грн., мобільним телефоном «Нокіа 1101», вартістю 250 грн., в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «МTС» , вартістю 10 грн., ігровою приставкою «Кінект ХВОХ 360», вартістю 1 012 грн. 50 коп., мобільним телефоном «Самсунг» чорного кольору вартістю 300 грн., в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» - ( НОМЕР_1 , вартістю 10 грн., двома сувенірними мисливськими ножами вартістю 500 грн. кожен на загальну суму 1 000 грн., учбовим мікроскопом вартістю 300 грн., ноутбуком «Асус» 14 дюймів, вартістю 2 000 грн. феном рожевого кольору вартістю 200 грн., грошовими коштами в сумі 1 300 грн., та 50 доларів США, які відповідно до курсу НБУ станом на 28.10.2016 складають 1 275 грн., які належать потерпілому ОСОБА_8 , чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 14 390 грн. 50 коп.

Після чого, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , якого по даному факту засуджено вироком Нікопольського міськрайонного суду від 16.06.2021, з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення - злочину втекли, майном розпорядились на власний розсуд.

Своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення /злочин/, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.

Позиція обвинуваченого

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав у повному обсязі. Суду показав, що потерпілого ОСОБА_8 знає, вони просто знайомі. ОСОБА_7 також знає, відносини у них товариські. Вони разом ходили до музичної школи та приймали участь у міських заходах. ОСОБА_7 потерпілого теж знав. В кінці жовтні 2016 року близько 17.00 год. вони з ОСОБА_7 прийшли до потерпілого додому за адресою - АДРЕСА_4 . До цього він у потерпілого вдома не був. Потерплий відкрив їм двері квартири. Вони з ОСОБА_7 зайшли до квартири і почали розмовляти з потерпілим на підвищених тонах, т. я. у них з потерпілим виник конфлікт і вони почали з`ясовувати відносини. Потім почалася бійка. Бив потерпілого і він, і ОСОБА_7 Потерпілий падав. Ніби він упав від його удару, а може і від удару ОСОБА_7 Били потерпілого руками, ногами по тілу, по голові. Забрали речі з квартири. На даний час він вже не пам`ятає, що забрали. Точно пам`ятає, що забрали телевізор, ноутбук, мобільний телефон, гральну приставку, що ще, вже не пам`ятає. Куди поділи речі, вже не пам`ятає. Потерплому повністю відшкодовано спричинену матеріальну шкоду. Розкаюється у вчиненому.

Позиція потерпілого

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи був сповіщений належним чином, про причину неявки до суду не повідомив, заяв про відкладення справи не поступало, тому суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Досліджені в судовому засіданні докази

У судовому засіданні досліджено письмові докази, законність, належність та достовірність яких учасниками судового провадження не оспорювалася та визнані судом допустимими, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0004401:

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 29.10.2016 потерпілого ОСОБА_8 , у якому він вказує, що 28.10.2016 малознайомий йому ОСОБА_9 та його товариш ОСОБА_7 в ході розпивання спиртних напоїв спільно винесли з квартири, де він мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , телевізор, ноутбук, грошові кошти та спортивну сумку. (а.п. 15);

- ксерокопії документів на телевізор (керівництво користувача) (а.п. 25-27);

- висновок судово-товарознавчої експертизи № 38/12.1/33 від 07.03.2017, відповідно до якого: 1. Ринкова вартість мобільного телефону марки «Нокиа» моделі «1101», станом на 28.10.2016, могла становити 250 грн. 00 коп. 2. Ринкова вартість телевізору марки «SAMSUNG» моделі «РS42В430», станом на 28.10.2016, могла становити 6 733 грн. 00 коп. 3. Ринкова вартість контролеру марки «Кіnесt» для ігрової приставки «ХВОХ 360», станом на 28.10.2016, могла становити 1 012 грн. 50 коп. (а.п. 33-36).

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.03.2016, в ході якого потерпілий ОСОБА_8 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_7 (особу на фото № 2), який 28.10.2016 разом з іншим хлопцем, знаходячись в його квартирі, спричинили йому тілесні ушкодження та відкрито заволоділи його майном. Упізнає його за загальними рисами обличчя. (а.п. 39-42);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.03.2016, в ході якого свідок ОСОБА_10 з 4-ох осіб упізнав особу на фото № 1, як чоловіка на ім`я ОСОБА_11 , який знаходився неподалік від нього, коли він купував телевізор «Samsung». Упізнає його за загальними рисами обличчя. (а.п. 50-53);

- заява ОСОБА_10 про добровільне надання співробітникам поліції для огляду та вилучення плазмового телевізора «Samsung». (а.п. 54);

- протокол огляду від 23.11.2016, згідно якого проведено огляд чорного плазмового телевізора «Samsung» модель РS42В430. Телевізор без видимих пошкоджень. Телевізора «Samsung» вилучено. Під час проведення огляду здійснювалося фотографування. До протоколу огляду додано фото-таблицю. (а.п. 55-71);

- розписка ОСОБА_8 , про отримання від співробітників поліції раніше викраденого у нього телевізора «Samsung». (а.п. 73);

- протокол проведення слідчого експерименту від 28.03.2017 за участі потерпілого ОСОБА_8 , в ході якого він розповів та показав, як стосовно нього було вчинено кримінальне правопорушення, а саме: як та куди саме йому були нанесені удари ОСОБА_7 та його знайомим, вказав які саме речі були викрадені з квартири. Під час проведення слідчого експерименту застосовувались технічні засоби фіксації з використанням відеокамери «Sony». До протоколу додано СD диск з записом слідчого експерименту (а.п. 74-78);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.04.2017, в ході якого свідок ОСОБА_12 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_7 (особу на фото № 2), як хлопця, який в кінці жовтня 2016 року з незнайомим йому хлопцем виносили плазмовий телевізор. Упізнає його за загальними рисами обличчя. (а.п. 105-108).

Оцінка доказів судом

Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, за якими він обвинувачується.

Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом в контексті рішень ЄСПЛ означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Вина ОСОБА_3 у скоєному доведена у повному обсязі.

Призначення покарання

При визначенні виду та міри покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином (ч. 2 ст. 186 КК України).

Також суд враховує обставини справи, особу винного.

Так, ОСОБА_3 судимості немає, офіційно не працевлаштований. Має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується задовільно. Розлучений, на утриманні має одну малолітню дину, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває. Суд також враховує і стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття (п. 1) ч. 1 ст. 66 КК України) та визнання вини (ч. 2 ст. 66 КК України), відшкодування завданого збитку (матеріальної шкоди) потерплому ( п. 2) ч. 1 ст. 66 КК України).

При цьому, судом враховується, що щире каяття ОСОБА_3 проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини, запевнення, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись.

Відшкодування завданого збитку (матеріальної шкоди) потерплому, та як результат, відсутність претензій матеріального характеру від потерпілого, підтверджується розпискою потерпілого ОСОБА_8 , в якій він вказав, що отримав від ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 15 000 грн. в якості компенсації за спричинену йому матеріальну та моральну шкоду 28.10.2016, претензій до обвинуваченого ОСОБА_7 не має, але у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що половину суми на відшкодування матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_7 передав він.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді позбавлення волі.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Разом з тим, зваживши на обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого - визнання вини, щире каяття, відшкодування завданого збитку, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, тому вважає можливим застосувати щодо нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України.

Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Вирішення цивільного позову

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Вирішення питання про запобіжний захід

Стосовно ОСОБА_3 обрано ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду від 10.03.2017 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 продовжувався судом під час судового розгляду.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.06.2017 змінено щодо ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт з забороною йому в період часу з 22.00 год. до 7.00 год. наступної доби залишати житло без дозволу суду. Строк дії ухвали до 26.08.2017.

Після 26.08.2017, у даному кримінальному провадженні, під час судового розгляду, строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту закінчився і судом не продовжувався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирішення питання про долю речових доказів

Долю речових доказів, у даному кримінальному провадженні, вирішено вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.06.2021.

Вирішення питання про процесуальні витрати

Також суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи № 38/12.1/33 від 07.03.2017 в сумі 175 грн. 92 коп., що складає половину суми від витрат на залучення експерта оскільки відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, інша половина витрат стягнута з ОСОБА_7 на підставі вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.06.2021.

На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 2 ст. 186 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно ОСОБА_3 закінчився.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів, у даному кримінальному провадженні, вирішено вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.06.2021.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта 175 (сто сімдесят п`ять) грн. 92 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку у суді.

Суддя: ОСОБА_1