УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 , яке погоджено керівником Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000105 від 01.10.2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходячого військову службу на посаді гранатометника 1 відділення охорони взводу охорони 1 відділу охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 у військовому званні солдат, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів поданого клопотання, Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000105 від 01.10.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Як зазначає у клопотанні слідчий, досудовим розслідуванням в рамках вказаного кримінального провадження встановлено, що відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 28-РС від 25.06.2024 року військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період солдата ОСОБА_4 було призначено на посаду гранатометника 1 відділення охорони взводу охорони 1 відділу охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Так, ОСОБА_4 при вступі до Збройних Сил України відповідно до Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», склав Військову присягу на вірність народу України та присягнув бути вірними та відданими українському народові, непохитно стояти на сторожі свободи і незалежності української держави, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та неухильно дотримуватися Конституції та законів України.

Перебуваючи на посаді гранатометник 1 відділення охорони взводу охорони 1 відділу охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 солдат ОСОБА_4 знав та розумів, що відповідно до пункту ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року, на нього, у тому числі, покладено обов`язки додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу Президента України Про введення воєнного стану

в Україні від 24.02.2022 року № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №2102-ІX введено воєнний стан на всій території України.

В останній раз, відповідно до Указу Президента України від 23.07.2024 №469/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб.

Відтак, з 24.02.2022 року по теперішній час на всій території України діє воєнний стан.

Відповідно до Указу президента України «Про введення воєнного стану» від 24.02.2022 року № 64/2022 та набуття чинності Указу президента «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022 року в Україні оголошено мобілізацію та здійснюються відповідні мобілізаційні заходи.

Згідно із ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, наказів командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати негідних вчинків.

Відповідно до наказу військового коменданта Ізмаїльського району Одеської області від 14.10.2024 року № 187 Про призначення мобільних груп уповноважених посадових осіб, яким надано повноваження щодо перевірки військово-облікових документів у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років, а також аналогічних попередніх наказів на відповідні дні, солдата ОСОБА_4 було залучено до виконання завдань під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в м. Ізмаїл та Ізмаїльському районі та включено в створені мобільні групи, яким надано повноваження щодо перевірки документів у вищевказаної категорії громадян. Крім того, включеним до складу мобільних груп уповноваженим особам надано право вимагати пред`явлення документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, та військово-облікових документів та спеціальний статус особи, викликати представників Національної поліції України, тощо.

Відповідно до п. 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 194 від 23.02.2024 року Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Проте, як зазначає слідчий, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, ОСОБА_4 , всупереч обов`язку їх неухильного дотримання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення став на шлях злочинної діяльності та умисно вчинив корисливий корупційний злочин за наступних обставин.

Так, 24.09.2024 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , будучи чоловіком у віці від 18 до 60 років, тобто таким, що підлягає призову під час мобілізації, приблизно о 23 год. 00 хв., перебував у будинку свого зайомого ОСОБА_8 , де в нього на грунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт з його знайомим військовослужбовцем на Ім`я ОСОБА_9 .

На грунті виниклого конфлікту вйськовослужбовець ОСОБА_9 зателефонував своєму знайомому ОСОБА_4 , який на той час проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_3 (з місцем дислокації в АДРЕСА_2 ), та попросив останнього приїхати з метою вирішення цього конфлікту.

Так, ОСОБА_4 прибув до вище визначеного місця, в ході спілкування із ОСОБА_7 та встановлення відсутності у нього військово-облікових документів у останнього виник злочинний умисел, направлений на особисте незаконне збагачення шляхом одержання неправомірної вигоди, з цією метою ОСОБА_4 силоміць відібрав у ОСОБА_7 його гаманець, у якому перебували його особисті документи, а саме посвідчення водія, свідоцтво про реєстарцію транспортного засобу та службова перепустка в порт Усть-Дунайськ, а також грошові кошти та повідомив, що вказані речі та документи він поверне останньому тільки в тому разі, якщо ОСОБА_7 придбає для нього 4 автомобільні шини та/або надасть грошові кошти, еквівалентні вартості таких шин у розмірі орієнтовно 1000 доларів США.

Після цього, розуміючи протиправність дій ОСОБА_4 , ОСОБА_7 звернувся із відповідною заявою до правоохоронних органів.

У наступному, 15.10.2024 року ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_4 та повідомив, що він хоче забрати свої документи. В ході розмови ОСОБА_4 повідомив йому про необхідність прибуття для розмови до продовольчого магазину біля будинку АДРЕСА_2 .

Після цього, приблизно о 14 год. 00 хв. ОСОБА_7 прибув у визначене ОСОБА_4 місце, де ОСОБА_4 йому запитав, що саме він може йому запропонувати, аби забрати документи, на що ОСОБА_7 нагадав йому про прохання придбати автомобільні шини.

ОСОБА_4 відповів ОСОБА_7 , що про автомобільні шини він пожартував, у той же час виказав вимогу надання йому безпосередньо в цей день частини неправомірної вигоди у сумі 200 доларів США, при цьому зазначивши, що у разі ненадання цих коштів, він вчинить дії щодо доставлення ОСОБА_7 до військового комісаріату та його силової мобілізації до лав Збройних сил України.

Побоючись настання таких наслідків ОСОБА_7 вимушено погодився на вимоги ОСОБА_4 та попрямував до місця свого мешкання за грошовими коштами.

Надалі, на виконання раніше обумовленої домовленості, ОСОБА_7 прибув на місце зустрічі з ОСОБА_4 біля будинку АДРЕСА_2 , де передав, а ОСОБА_4 приблизно о 15 годині 30 хвилин, у зв`язку з попередньо виказаною ним вимогою, одержав від ОСОБА_7 частину раніше обумовленої неправомірної вигоди у розмірі 1000 доларів США, а саме: 200 доларів США, що станом на 15.10.2024 року згідно офіційного курсу Національного банку України складало 8 239 гривень, 26 гривень за здійснення впливу на прийняття рішення уповноваженими військовими службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 (з місцем дислокації в АДРЕСА_2 ), а сааме: за не призов на військову службу під час мобілізації, шляхом не доставлення ОСОБА_7 до приміщення РТЦК та СП, не проходження військово-лікарської комісії та, відповідно, не оновлення та не перевірки його військово-облікових даних.

Після одержання неправомірної вигоди ОСОБА_4 , в порядку ст. 208 КПК України, було затримано працівниками правоохоронного органу за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

За вказаних обставин, 16.10.2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України за кваліфікуючими ознаками: одержання неправомірної вигоди для себе за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави поєднане з вимаганням.

Вважаючи, що в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому тяжкого злочину, в цілях запобігання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які стороною обвинувачення зазначається в рамках даного клопотання, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 33 (тридцяти трьох) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 99 924 (дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять чотири) гривень.

В судовому засіданні -

Прокурор клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Долучив в обґрунтування клопотання витяги з ЄРДР, та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно скріншот з сайту OLX.

Захисник підозрюваного проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що кваліфікація злочину є невірною, ризик не доведеними, а розмір застави, який просить визначити прокурор є непомірним для підозрюваного. Звернув увагу на те, що у підозрюваного міцні соціальні зв`язки. Просив відмовити у задоволенні клопотання та застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Долучив до клопотання письмове заперечення з додатками, в якому зазначив, що громадянин ОСОБА_4 з початку збройної агресії рф проти України сумлінно виконував свої обов`язки, сприяв протидії агресії, є учасником бойових дій, при участі в яких отримав бойове поранення. Просив врахувати, що ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем служби, раніше не судимий, одружений, має на утриманні дружину та дочку і має зареєстроване місце проживання.

Підозрюваний заперечував проти обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначив, що відбувся конфлікт, визнав ті обставини, що отримав 200 доларів США за те, що повернув особі документи.

Дослідивши матеріали клопотання, вислухавши думку учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 16.10.2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України за кваліфікуючими ознаками: одержання неправомірної вигоди для себе за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави поєднане з вимаганням.

Згідно п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину підтверджується: протоколом затримання ОСОБА_4 у порядку ст. 208 КПК України від 15.10.2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 15.10.2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 03.10.2024 року; заявою ОСОБА_7 27.09.2024 року; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 15.10.2024 року; протоколом повернення грошових коштів від 15.10.2024 року; відповіддю з ІНФОРМАЦІЯ_3 від 15.10.2024 року та додатками до неї.

На підставі зазначеного, слідчий суддя суд вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування повністю доводять обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні такого злочину у випадку направлення обвинувального акту до суду, а також враховуючи те, що підозрюваний з пред`явленою йому підозрою не погоджується, зареєстрований та проживає за територією міста, в якому проводиться досудове розслідування, слідчий суддя вважає доведеним прокурором існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого переховування підозрюваного ОСОБА_10 від органу досудового розслідування та суду.

Посилання сторони захисту на те, що підозрюваний ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, так як: одружений, має на утриманні малолітню дитину, зареєстроване місце проживання, раніше не судимий, слідчий суддя приймає до уваги та вважає, що така характеристика зменшує ризик переховування підозрюваного, проте наразі неможливо повністю виключити наявність ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, з огляду на те, що останній підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна та з пред`явленою йому підозрою погоджується частково.

Слідчий суддя також погоджується з доводами клопотання, що існує ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_4 на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки є достатні підстави вважати, що підозрюваний може на них впливати з метою схилення їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, адже свідки безпосередньо судом допитані не були, а показання, що надаються на досудовому розслідуванні не можуть лягти в обґрунтуванні судових рішень, зважаючи на положення ч. 4 ст. 95 КПК України.

Сторона обвинувачення в своєму клопотанні посилається також на наявність ризиків, передбачених п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Проте, слідчий суддя погоджується із стороною захисту та вважає, що вказані ризики не доведені стороною обвинувачення, з огляду на те, що стороною обвинувачення не наведено яким чином підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню, а також з огляду на те, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

Посилання сторони захисту на те, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя відхиляє з огляду на те, що наразі встановлено ризик можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, який з підозрою частково погоджується та заперечує обставини викладені у повідомленні про підозру, та те, що підозрюваний проживає на значній відстані від м. Одеси, в якому проводиться досудове розслідування.

Встановлені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування і руху кримінального провадження. Слідчий суддя враховує суспільний інтерес у швидкому, повному і об`єктивному досудовому розслідуванні цього кримінального провадження, яке можливе за умов нівелювання ризиків кримінального провадження.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України в умовах воєнного стану, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не буде безальтернативним для підозрюваного ОСОБА_4 , так як передбачатиме можливість внесення застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину (до даної категорії належить підозрюваний ОСОБА_4 ) складає від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (від 60 560 грн. до 242 240 грн.).

Щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен враховувати положення ст. ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Прокурор просить визначити відносно підозрюваного ОСОБА_4 заставу у розмірі 33 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, посилаючись на розмірі неправомірно вигоди, які вимагав підозрюваний та те, що у його власності перебуває земельна ділянка, яка вартує приблизно 267 975 гривень.

Встановлено, що підозрюваному ОСОБА_4 відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить земельна ділянка з кадастровим номером № :01:000:0384, площею 7,7456 га, яка вартує приблизно 267 975 грн.

Так, слідчий суддя, з огляду на обставини інкримінованого підозрюваному корупційного злочину та майновий стан підозрюваного ОСОБА_4 , погоджується із стороною обвинувачення, та вважає за доцільне визначити останньому заставу у розмірі 33 (тридцяти трьох) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 99 924 (дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять чотири) гривень, сума якої, на думку слідчого судді, в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного у випадку її внесення під загрозою звернення застави в дохід держави, у випадку порушення покладених на нього процесуальних обов`язків.

Таким чином, надавши правову оцінку всім доводам, як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність задоволення поданого стороною обвинувачення клопотання.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194-196, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 , яке погоджено керівником Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000105 від 01.10.2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_3 ), строком до 13.12.2024 року, включно, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 33 (тридцяти трьох) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 99 924 (дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять чотири) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 , код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 13.12.2024 року, включно, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками в рамках кримінального провадження;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1