Справа № 747/402/24
Провадження№ 1-кс/747/4/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2024 року селище Талалаївка

Слідча суддя Талалаївського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 розглянула матеріали клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Талалаївського районного суду Чернігівської області звернувся адвокат ОСОБА_2 з клопотання про скасування арешту майна, а саме частини квартири, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , що розташована у АДРЕСА_1 , накладений постановою старшого слідчого СУ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_4 у кримінальній справі № 25/32288. В обґрунтування клопотання зазначено, що вироком Талалаївського районного суду від 08 лютого 2006 року ОСОБА_3 визнано винним за ч.2 ст 310 КК України та призначено покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі та згідно ст 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном 2 роки та звернено стягнення на майно описане для забезпечення цивільного позову на користь позивача в розмірі задоволеного позову. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 01.06.2006 вирок суду залишено без змін, апеляцію засудженого без задоволення. Ухвалою Верховного суду України касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, вирок Талалаївського районного суду від 08 лютого 2006 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 01.06.2006 року щодо ОСОБА_3 скасовано, а справа щодо нього закрита. Арешт на частину квартири, що був накладений постановою слідчого СУ УМВС зареєстрований державним реєстратором у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, до цього часу значиться.

Згідно Перехідних положень КПК України 2012 року, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Порядок щодо скасування арешту на майно було передбачено таким чином, що на підставі постанови слідчого в порядку ч.6 ст 126 КПК України 1960 року, або судом під час попереднього судового засідання в порядку ст 253 КПК України 1960 року, під час ухвалення вироку в порядку ст 324 КПК України, або судом в порядку виконання вироку в порядку ст 409, 411 КПК України. Згідно ст 126 КПК України 1960 року забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на майно обвинуваченого або підозрюваного. Накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Адвокат ОСОБА_2 посилається на положення ч.1 ст 324 КПК України 1960 року, згідно з яким суд, постановляючи вирок, повинен вирішити, зокрема, що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. У порядку ст 411 КПК України 1960 року суди вправі вирішувати питання які виникають при виконанні вироку, зокрема, щодо виконання вироку в частині цивільного позову чи конфіскації майна. Згідно ст 409 КПК України 1960 року питання про різного роду сумніви та протиріччя, які виникли при виконані вироку, вирішуються судом, вирішуються судом, який постановив вирок. Суд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом.

Вироком суду першої інстанції звернено стягнення на майно, описане для забезпечення цивільного позову на користь позивача в розмірі задоволеного позову. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 01.06.2006 року вирок суду залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду України від 26 грудня 2006 року вирок Талалаївського районного суду від 08 лютого 2006 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 01.06.2006 року щодо ОСОБА_3 скасовано, а справа щодо нього закрита, але питання про зняття арешту майна не вирішувалось, тому арешт частини квартири яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на цей час є чинним і не скасованим. Таким чином застосовані в межах кримінального провадження заходи забезпечення у виді арешту частини квартири повинні були б бути припинені після завершення судового розгляду, набрання вироком законної сили, але є досі чинними, що порушує права та законні інтереси власника майна. Зазначені обставини дають достатні підстави для висновку про необхідність скасування арешту майна в судовому порядку. Тому адвокат ОСОБА_2 просить скасувати арешт частини квартири яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , накладений постановою старшого слідчого СУ УМВС України в Чернігівській області.

Дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя зазначає наступне. Згідно із ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Зі змісту клопотання вбачається, що постановою старшого слідчого СУ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_4 у кримінальній справі № 25/32288 було накладено арешт на частину квартири, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , що розташована у АДРЕСА_1 . В клопотанні порушено питання про скасування зазначеного арешту майна. До матеріалів клопотання адвокатом долучено копію повідомлення старшого слідчого СЧ СУ УМ ВС України в Чернігівській області ОСОБА_4 завідувачу держаною нотаріальною конторою м Вишгород про те, що на частину квартири АДРЕСА_2 в ході розслідування кримінальної справи накладений арешт, та просить надіслати витяг з Єдиного реєстр у заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про внесення даних про накладення арешту. Також до матеріалів клопотання адвокатом долучено копію витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 07.10.005 року, з якого вбачається про накладення нотаріусом обтяження у вигляді арешту частини квартири. Але в матеріалах кримінальної справи № 1-4/06 міститься копія супровідного листа Талалаївського районного суду від 29.01.2007 року, яким завідувачу державною нотаріальною конторою м Вишгород було направлено копію ухвали Верховного суду України від 21.12.2006 року відносно ОСОБА_3 до відома. Тобто нотаріусу було відомо про підстави зняття арешту з частини квартири ще у 2007 році.

Оскільки вирок відносно ОСОБА_3 винесено у 2006 році, тобто під час дії норм КПК (1960 року), тому у відповідності до норм діючого КПК України, зокрема п.9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Зокрема, відповідно до статті 126 КПК України 1960 року, чинного на час накладення слідчим арешту на нерухоме майно ОСОБА_3 , зазначений захід міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. Як було визначено в цій же статті, накладений на майно арешт мав бути скасований органом досудового слідства, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба. Відповідно до пункту дев`ятого розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Дана норма узгоджується з вимогами частини першої статті 5 КПК України, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. З огляду на зазначене, на правовідносини, пов`язані з розв`язанням питання про скасування арешту майна ОСОБА_3 , поширюються норми КПК України 1960 року. Проте положеннями цього Кодексу передбачалося прийняття рішення про зняття арешту з майна на стадії досудового слідства лише в межах провадження у кримінальній справі - або одночасно з винесенням постанови про її закриття (частина перша статті 214), або раніше, якщо в застосуванні відповідного заходу відпаде потреба (частина шоста статті 126).

Але слідчий суддя зазначає, що при винесенні вироку саме Талалаївським районним судом не було підстави скасовувати арешт, оскільки ОСОБА_3 вироком був засуджений та задоволений цивільний позов, тому застосування у даному випадку положення КПК України про те, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, на яке посилається адвокат у клопотанні, до скасування накладеного слідчим арешту не може бути застосовано, оскільки фактично справа відносно ОСОБА_3 була закрита Верховним Судом України.

Крім того, законодавчо встановлено, що в разі звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна належний заявник має враховувати норми ст.ст. 409, 411 КПК України в редакції 1960 року та п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків», в якому закріплено, що в порядку, передбаченому ст. 411 КПК України (в редакції 1960 року) суди вправі вирішувати питання, зокрема, про скасування заходів по забезпеченню цивільного позову чи можливої конфіскації майна, про долю речових доказів. Відповідно до ч.6 ст.126 КПК України ( в редакції КПК 1960 року) накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Враховуючи, що арешт накладено на підставі постанови слідчого 07 жовтня 2004 року, тобто був застосований слідчим під час досудового слідства до набрання чинності КПК України 2012 року, а тому скасування такого арешту майна повинно здійснюватися в порядку КПК України 1960 року, тобто у відповідності до ст.126 КПК України - постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Посилання заявника на ст 409 КПК України 1960 року про вирішення судом різного роду сумнівів та протиріч, які виникли при виконанні вироку, вирішуються судом, який постановив вирок, не можуть бути застосовані судом, оскільки вирок відносно ОСОБА_3 вже виконаний - матеріали кримінальної справи № 1-4/06 містять копію супровідного листа Талалаївського районного суду від 23.01.2007 року на ім`я КВІ Вишгородського району про припинення виконання вироку Талалаївського районного суду відносно ОСОБА_3 згідно ухвали Верховного Суду України. Тобто зазначене адвокатом протиріччя виникло поза межами строку виконання вироку і застосування в даному випадку ст 409 КПК України 1960 року не є доцільним. Отже компетенція слідчого судді не може розповсюджуватися на дане питання, оскільки скасування арешту майна, про який йдеться в клопотанні заявника, повинно здійснюватися на підставі постанови слідчого в порядку КПК України 1960 року.

Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу. Беручи до уваги, що клопотання про скасування арешту майна подано без додержання вимог ст 174 цього Кодексу, слідча суддя приходить висновку про повернення вказаного клопотання особі, яка його подала.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 32, 94, 98, 132,107, 174, 309, 372 КПК України, слідча суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна - повернути особі, яка його подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя: ОСОБА_1