Справа № 203/5009/24
Провадження № 1-кп/0203/985/2024
У Х В А Л А

02.10.2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

прокурора- ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м. Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000606 від 06.08.2024 року, разом з угодою про визнання винуватості відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Курахівка, Покровського району, Донецької області, гр.України, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

08.05.2024 Селидівським міським судом Донецької області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, з іспитовим строком на 1 рік,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадження Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшов вищевказаний обвинувальний акт.

19 вересня 2024 року між прокурором, начальником Курахівського відділу Покровської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та ОСОБА_5 , в присутності захисника ОСОБА_4 порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 , за ч. 2 ст. 307 КК України, який у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 , повинен понести за вчинення кримінального правопорушення, а саме в розділі V угоди зазначено наступне: «Сторони погоджуються на призначення покарання за частиною 2 статті 307 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією майна. Остаточне покарання ОСОБА_5 призначити з урахуванням вимог ст. 71 КПК України за сукупністю вироків у цьому провадженні та Селидівського міського суду Донецької області від 08.05.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України, яким ОСОБА_5 засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років з іспитовим строком на 1 рік, приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Прокурор просив затвердити угоду, посилаючись на те, що у зв`язку з набранням законної сили 09.08.2024 Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024, можливо не застосовувати ст.71 КК України при призначенні покарання, оскільки ОСОБА_5 буде звільнено від покарання за ч.4 ст.185 КК України, яке було призначене вироком Селидівського міського суду Донецької області від 08.05.2024.

Обвинувачений та його захисник просили відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, оскільки в угоді не визначене остаточне покарання, на яке погидився обвинувачений.

Вислухавши учасників, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.314 ч.3 п.1 КПК України суд в підготовчому судовому засідання має право відмовити у затвердження угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього кодексу.

Згідно Постанови Пленуму ВССУ №13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» (далі Постанова) вбачається, що після роз`яснення суті обвинувачення, якщо обвинувачений заперечує проти затвердження угоди, вона не може бути затверджена. У такому випадку суд постановляє ухвалу про відмову в затвердженні угоди та призначає судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку.

Окрім того в пункті 12 Пленуму вказано, що сторони угоди (незалежно від її виду) зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання та звільнення від його відбування з випробуванням (якщо домовленості щодо такого звільнення мали місце та сторони дійшли згоди). Врахування означених вимог кримінального закону має бути відображено у змісті угоди, а узгоджена міра покарання повинна мати конкретний вираз. Відповідно до п.18 Постанови, прийняттю рішення про затвердження чи відмову у затвердженні угоди про визнання винуватості чи про примирення передує проведення перевірки судом на відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність.

Згідно ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються, зокрема узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

При цьому, відповідно до п.1 ч.7 ст.474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам КПК України.

Відповідно до п.4 ч.4 ст.474 КПК України перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд під час судового засідання повинен з`ясувати у обвинуваченого чи цілком він розуміє вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Відповідно до умов зазначеної угоди про визнання винуватості сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307 КК України. Однак, у вказаній угоді не визначено остаточне покарання, яке слід призначити за ст.71 КК України.

З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що при укладенні угоди не дотримані вимоги КПК України, суд вважає необхідним відмовити у затвердженні угоди від 19.09.2024 року про визнання винуватості укладеної між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 та призначити судовий розгляд у загальному порядку.

Прокурор просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду, який відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник не заперечували проти призначення судового розгляду справи.

Також прокурор звернувся із клопотання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що на теперішній час не зникли ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України. ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, не одружений, дітей на утриманні не має, тобто у нього відсутні стійкі суспільні зв`язки. Також ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків та може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин в період іспитового строку. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не зможе запобігти ризикам, вказаним у клопотанні.

Захисник та обвинувачений заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просив змінити ОСОБА_5 , запобіжний захід на більш м`який.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді Мар`їнського районного суду Донецької області від 08 серпня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_5 обрано обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 05.10.2024 року.

Обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

При вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , суд приймає до уваги тяжкість покарання у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, судове дослідження доказів по справі не проведене, свідки не допитані, а отже перебуваючи на волі обвинувачений, передбачаючи можливе покарання, може переховуватися від суду із метою уникнення відповідальності, може впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисного злочину, тому суд вважає, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1,3, 5 ст.177 КПК України

Таким чином, суд вважає, що клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_5 , міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню у повному обсязі.

Також суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до вимог ч.3 ст.182 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, його особи а також встановлених ризиків перешкоджання кримінальному провадженню, визначити розмір застави, який буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, який, в разі внесення зазначеної суми застави, зобов`язаний буде виконувати.

З таким підстав, суд вважає недоцільним застосування більш м`якого запобіжного заходу та вважає за необхідним продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 строком на 60 днів, з альтернативним запобіжним заходом у виді застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 151 400 гривень.

Кримінальне провадження підсудне Кіровському районному суду м. Дніпропетровська.

Суд, вислухавши думку учасників підготовчого провадження, щодо можливості призначення судового розгляду, враховуючи, що відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч.3 ст.314 КПК України, вважає за необхідне призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, що надійшов до суду.

Визначено склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Всі питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, передбачені ст. 315 КПК України, вирішені.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314-316, 372, 470, 472, 474 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у затвердженні укладеної угоди про визнання винуватості від 19 вересня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000606 від 06.08.2024 року, укладеної між прокурором Курахівського відділу Покровської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Підготовче провадження закінчити.

Призначити судовий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні за № 0000606 від 06.08.2024 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, суддею одноособово у відкритому судовому засіданні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська у залі судових засідань на 10 жовтня 2024 року о 12 годині 45 хвилин.

Викликати в судове засідання: прокурора, уповноваженого на участь у справі; обвинуваченого, захисника.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 щодо продовження ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - задовольнити в повному обсязі.

Продовжити ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів - до 30 листопада 2024 року включно, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень, із покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України: прибувати за викликом до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; не спілкуватись із свідками та їх представниками, у разі невиконання яких судом буде вирішено питання про звернення застави у дохід держави.

На ухвалу, в частині продовження запобіжного заходу, протягом п`яти днів з дня її оголошення можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська, в іншій частині ухвала апеляційному оскарженню не підлягає і набирає законної сили в момент ухвалення.

Суддя Кіровського районного

суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1