30.08.2024
Справа № 642/4253/23
Провадження №1-кс/642/2664/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

представника заявника- адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Харкові в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 та прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Харкова надійшла скарга заявника ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 та прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 .

У своїй скарзі заявник просить слідчого суддю зобов`язати слідчого та прокурора надати йому статус потерпілого згідно ст.55 КПК України.

В обґрунтування скарги посилався на те, що 21.05.2024 року ним було отримано лист від слідчого ТУ ДБР, згідно з яким йому було відмовлено у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000420 від 09.06.2022 року та з інших питань відповідно до його заяви від 26.03.2024 року. Слідчий посилався на аналогічну постанову від 31.10.2023 року про відмову у визнанні його потерпілим, яка була скасована ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 18.03.2024 року

В судовому засіданні заявник вимоги скарги підтримав, просив зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 та прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 визнати ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні. Заявник наголосив, що є вказівки першого заступника керівника Харківської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 від 27.06.2024р. про допит ОСОБА_3 в якості потерпілого. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Згідно витягу з ЄРДР, кримінальне провадження №0000420 зареєстровано 09.06.2022 за заявою ОСОБА_3 від 02.06.2022, тобто враховуючи положення ч. 2 ст. 55 КПК України статус потерпілого мав бути наданий заявнику 02.06.2022.

Представник заявника - адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримав, зазначив, що кримінальне провадження триває два роки і у слідчого була можливість допитати ОСОБА_3 як свідка так і в якості потерпілого. Тому вбачається бездіяльність слідчого, в т.ч. невиконання вказівок прокурора Цабеки А.

Слідчий ТУ ДБР у м. Полтаві (з дислокацією в м. Харкові) ОСОБА_8 , в провадженні якої зараз перебуває кримінальне провадження, в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд скарги без її участі, у зв`язку із службовою зайнятістю, у задоволенні скарги просила відмовити. Прокурор ОСОБА_6 надала заяву про розгляд скарги без її участі, при цьому проти задоволення скарги заперечувала.

Відсутність слідчого, прокурора, відповідно до положень ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Так, статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення статті 306 КПК України та з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, з метою дотримання прав, свобод та інтересів учасників провадження та забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд скарги за відсутності особи, що звернулась із скаргою, та особи, бездіяльність якої оскаржується.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи заявника та його представника, враховуючи заперечення прокурора приходить до наступного.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому.

Згідно з ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Дане положення кореспондується зі статтею 55 Конституції України, в якій закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Так, відповідно до ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» було зазначено, що «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Конкретні випадки подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування передбачено ст.303 КПК України.

Відповідно до ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Встановлений ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, що можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, є вичерпним.

З огляду на це, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь - яку бездіяльність, рішення чи дії слідчого, дізнавача, прокурора, а лише перелік яких та строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законом.

Згідно ч.2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Тобто, відповідно до п.5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Під час розгляду скарги слідчим суддею було встановлено, що в провадженні Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві (з дислокацією у м.Харкові) перебуває кримінальне провадження №0000420 від 09.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

ОСОБА_3 у своїй скарзі просив зобов`язати прокурора ОСОБА_6 та слідчого ОСОБА_5 визнати його потерпілим у кримінальному провадженні №0000420 від 09.06.2022, проте у своїх вимогах заявник не оскаржує конкретної постанови слідчого чи прокурора про відмову у задоволенні його клопотання у визнанні потерпілим, як того вимагає процедура оскарження рішення слідчого чи прокурора у порядку визначеному п.5 ч.1 ст.303 КПК України. А в ході розгляду скарги ОСОБА_3 не зазначив яку саме постанову прокурора чи слідчого він оскаржує як незаконну.

Однак, слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд та віднесені до його повноважень. Чинним КПК України не передбачене право слідчого судді зобов`язувати слідчого чи прокурора щодо визнання особи потерпілою у кримінальному провадженні, а тому вимоги скарги про зобов`язання визнати потерпілим у кримінальному провадженні не відноситься до повноважень слідчого судді.

На досудовому провадженні може бути оскаржене лише рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Також слідчий суддя звертає увагу, що ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова у справі №642/4253/23 від 18 березня 2024 року, яка набрала законної сили, скасовано постанову слідчого Другого слідчого відділу (із дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 31.10.2023 року в кримінальному провадженні №0000420 від 09.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим, що також підтверджує ОСОБА_3 у своїй скарзі.

Відповідно до положень ч.1 ст.40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Частина 2 статті 307 КПК визначає різні повноваження слідчого судді у випадку оскарження «рішень» і «дій». При оскарженні дії або не здійснення дії слідчий суддя має повноваження зобов`язати припинити дію або здійснити дію, однак не має повноважень скасувати дію, що вже відбулася. У той же час по відношенню до оскаржених рішень слідчий суддя має повноваження лише скасувати таке рішення, але не має повноважень зобов`язати прийняти рішення. Тим більше слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні (частина 3 статті 22 КПК).

Стаття 307 КПК України не надає слідчому судді повноваження своєю ухвалою зобов`язувати слідчого, дізнавача чи прокурора прийняти певне рішення під час досудового розслідування.

Відповідно до п.18 ч.1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з висновками колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду, які зазначені у постанові від 14.02.2023 у справі № 405/680/22, (провадження № 51-1544км22), по відношенню до оскаржених рішень слідчий суддя має повноваження лише скасувати таке рішення, але не має повноважень зобов`язати прийняти рішення. Тим більше слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином суддя втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні (ч.3 ст. 22 КПК).

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що вимоги заявника ОСОБА_3 зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 та прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 надати йогму статус потерпілого згідно ст. 55 ч.2 КПК України задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.3, 22, 26, 40, 169, 303, 306-307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 та прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 ..

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 30 серпня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1