Номер провадження: 11-сс/813/1459/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.09.2024 року в кримінальному провадженні №0001028 від 24.06.2024 року, про відсторонення від посади, стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Першотравневе Комінтернівського району Одеської області, з вищою освітою, одруженого, працюючого начальником сектору превенції ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,

встановив:

В провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві перебуває кримінальне провадження №0001028 від 24.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

29.08.2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, скоєного за обставин викладених в клопотанні слідчого.

30.08.2024 року старший слідчий в особливо важливих справах Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_11 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про відсторонення ОСОБА_8 від займаної посади начальника сектору превенції ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, строком на 2 (два) місяці.

Оскарженою ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання слідчого та підозрюваного ОСОБА_8 відсторонено від посади начальника сектору превенції ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, строком до 28.10.2024 року.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_7 подали спільну апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про відсторонення ОСОБА_8 від посади.

Захисники посилають на необґрунтованість підозри та відсутність ризиків та підстав для відсторонення підозрюваного від займаної посади.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, долучив наказ начальника ГУНП в Одеській області №2421 від 18.09.2024 року «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських ВнП №3 та ОРУП №2 в Одеській області», яким до капітана поліції ОСОБА_8 начальника сектору превенції ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби поліції; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновків про таке.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України (далі КПК) основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 154 КПК, відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину. Відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців.

Для вирішення питання про відсторонення від посади у відповідності до вимог закону слідчий суддя зобов`язаний перевірити, чи подано слідчим клопотання із додержанням вимог закону та врахувати наявність правової підстави для відсторонення від посади, достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, та наслідки відсторонення від посади для інших осіб.

Одна з обов`язкових вимог, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 155 КПК, полягає у необхідності зазначення слідчим у клопотанні обставин, що дають підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на посаді, знищить чи підробить речі і документи, які мають суттєве значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливатиме на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином.

Зокрема, у разі відсутності підстав вважати, що перебування особи на конкретній посаді призведе до згаданих наслідків, слідчий суддя не вправі застосувати такий захід забезпечення кримінального провадження, як відсторонення від посади, оскільки обмеження прав особи не буде вважатися таким, що здійснено у відповідності до КПК.

Відповідно до ч.1 ст.157 КПК, слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про відсторонення від посади, якщо прокурор не доведе наявність достатніх підстав вважати, що такий захід необхідний для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного або обвинуваченого, який, перебуваючи на посаді, може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зазначені вимоги при розгляді клопотання слідчого про відсторонення від посади підозрюваного закону слідчим суддею були дотримані.

Доводи апеляційної скарги захисників про незаконність та невмотивованість ухвали слідчого судді є безпідставними, з огляду на таке.

Згідно клопотання, підозрюваний ОСОБА_8 , обіймаючи посаду начальника сектору превенції ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, за версією органу досудового розслідування, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.368 КК України, за кваліфікуючими ознаками: одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе, за не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_8 , на даній стадії досудового розслідування, обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину, що підтверджується доказами, долученими до клопотання слідчого.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про наявність правових підстав для відсторонення ОСОБА_8 від посади, оскільки за версією органу досудового розслідування, саме перебування підозрюваного на посаді, сприяло вчиненню злочину, а тому відсторонення підозрюваного від посади на час досудового розслідування, є необхідним для запобігання ризикам перешкоджання останнім досудовому розслідуванню, зокрема можливим спробам знищення або спотворення речей та документів, які є доказами в даному кримінальному провадженні, а також здійснення незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні.

Доводи захисників про необґрунтованість підозри, про ненадання органом досудового розслідування доказів, які б вказували про саму подію кримінального правопорушення інкримінованого ОСОБА_8 , не доведеність ознак складу злочину за ч.3 ст.368 КК України, таких як вимагання грошових коштів та відповідність посади підозрюваного, посаді службової особи, яка займає відповідальне становище, колегія суддів визнає неспроможними з таких підстав.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Аналогічна правова позиція ЄСПЛ відображена у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, в якому також зазначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

В рішенні ЄСПЛ «Ферарі-Браво проти Італії», Суд зазначив, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Таким чином, відповідно до практики ЄСПЛ, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом не встановлюється винуватість чи не винуватість ОСОБА_8 у скоєнні злочину, доведеність чи недоведеність наявності всіх кваліфікуючих ознак кримінального правопорушення, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність чи відсутність підстав для відсторонення його від посади, а тому суд не може давати остаточну оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Докази, які долучені до клопотання, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому злочину. Колегія суддів не вбачає передбачених ст.87 КПК підстав для визнання цих доказів недопустимими.

Колегія суддів вважає, що долучені до клопотання слідчого докази, є такими, що вказують на наявність обставин та відомостей, які можуть переконати суд та неупередженого спостерігача, що підозрюваний ОСОБА_8 можливо вчинив інкримінований йому злочин. Ці докази, на даній стадії досудового розслідування, є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

За таких обставин, доводи захисників про необґрунтованість підозри є неспроможними.

Доводи захисників про відсутність ризиків, які просив врахувати слідчий в клопотанні, а саме ризики того, що перебування на посаді начальника сектору превенції ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, може сприяти підозрюваному в уникненні від кримінальної відповідальності за інкриміноване кримінальне правопорушення, ОСОБА_8 зможе впливати на своїх колег сектору превенції ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області з метою здійснення впливу на їх покази, а також може продовжити вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, колегія суддів також визнає неспроможними.

За таких обставин на день прийняття слідчим суддею оскарженого рішення існували достатні законні підстави для відсторонення підозрюваного від займаної посади в правоохоронному органі.

Крім цього, апеляційний суд враховує той факт, що наказом начальника ГУНП в Одеській області №2421 від 18.09.2024 року «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських ВнП №3 та ОРУП №2 в Одеській області», підозрюваного ОСОБА_8 звільнено із служби в органах поліції.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень норм КПК під час розгляду клопотання слідчим суддею, які могли б стати підставою для скасування оскарженої ухвали.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга захисників не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 154, 157, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.09.2024 року, якою відсторонено від посади підозрюваного ОСОБА_8 , в кримінальному провадженні №0001028 від 24.06.2024 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4