Провадження №1-в/524/315/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2024 Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з уч. прокурора ОСОБА_3

представника органу пробації ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці подання Автозаводського районного відділу Філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1

засудженого 14.09.2023 року Комсомольським міським судом Полтавської області за ч.4 ст. 185, ч.4 ст. 70, ст. ст. 75,76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки

про звільнення засудженого у зв`язку з декриміналізацією вчинених ним діянь,

В С Т А Н О В И В:

До Автозаводського районного суду надійшло подання про звільнення засудженого у зв`язку з декриміналізацією вчинених ним діянь відносно ОСОБА_5 .

Подання мотивоване тим, що вироком Комсомольського районного суду Полтавської області від 14.09.2023 ОСОБА_5 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за те, що він викрав чуже майна шляхом крадіжки вартістю 2257,25 грн.

09.08.2024 набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», згідно якого ст.51 КУпАП викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Посилаючись на положення ч.1 ст.5, ч.2 ст.74 КК України, просить звільнити ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Комсомольського районного суду Полтавської області від 14.09.2023.

Суд, заслухавши думку представника органу пробації, вислухавши думку прокурора, вивчивши матеріали подання та особової справи засудженої оцінивши докази, вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.2 і 3 ст.74 КК України (п.13 ч.1 ст.537 КПК України).

Згідно п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п.10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до ч.3 ст.57, ч.1 ст.58, ч.1 ст.62 КК України), 11, 13, 13-2 ч.1 ст.537 цього Кодексу.

09.08.2024 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024.

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції та встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169розділуIV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та станом на 2023 рік становило 2 684 грн.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст. 4 КК України).

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст. 3 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Судовим розглядом встановлено, що вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 14.09.2023 ОСОБА_5 засуджено за ч.4 ст. 185 КК України із застосуванням ст.. 69 КК України до 4 років позбавлення волі та на підставі ч.4 ст. 70, ст. ст. 75,76 КК України призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

ОСОБА_5 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за те, що він викрав чуже майна шляхом крадіжки вартістю 2257,25 грн., що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення. Отже, діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 перестали бути кримінально караними.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.3 ст.3, ч.2 ст.4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч.1 ст.5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Частина 2 ст. 74 КК встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за такий злочин із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що, якщо особа відбуває призначене їй покарання - вона звільняється від його невідбутої частини.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про наявність законних підстав для задоволення подання та звільнення засудженого за діяння, караність якого законом усунена (ч. 2 ст. 74 КК України), від покарання, призначеного вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 14.09.2023року за ч.4 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Разом із цим, вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 14.09.2023 ОСОБА_5 остаточне покарання було призначене за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч.4 ст. 70, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим призначеним вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 04.05.2023 року, яким ОСОБА_5 засуджено до 5 років позбавлення волі та звільнено від відбування від покарання на підставі ст. ст. 75,76 КК України з іспитовим строком 3 роки.

Внаслідок звільнення від покарання у виді 4 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (який у даному конкретному випадку декриміналізовано), відпала потреба застосування у вироку Комсомольського міського суду Полтавської області від 14.09.2023 положень ч. 4 ст. 70 КК України та призначення остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, а також ст. 75, 76 КК України, оскільки застосування цих норм, у даному випадку, буде суперечитиме вимогам КК України.

З матеріалів особової справи засудженого постає, що вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 04.05.2023 року направлявся на виконання до уповноваженого органу з питань пробації, виконувався уповноваженим органом з питань пробації та припинився виконуватися у зв`язку з набранням чинності вироку Комсомольського міського суду Полтавської області від 14.09.2023 року.

За таких обставин, суд вважає, що у подальшому вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 04.05.2023 року, яким ОСОБА_5 засуджено до 5 років позбавлення волі та звільнено від відбування від покарання на підставі ст. ст. 75,76 КК України з іспитовим строком 3 роки підлягає виконанню уповноваженим органом з питань пробації.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання Автозаводського районного відділу Філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України про звільнення засудженого у зв`язку з декриміналізацією вчинених ним діянь відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 14.09.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України, у виді 4 років позбавлення волі, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Виключити з вироку Комсомольського міського суду Полтавської області від 14.09.2023 року, посилання на застосування ч. 4 ст. 70, ст. 75, 76 КК України.

Вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 04.05.2023 року, яким ОСОБА_5 засуджено до 5 років позбавлення волі та звільнено від відбування від покарання на підставі ст. ст. 75,76 КК України з іспитовим строком 3 роки, підлягає подальшому виконанню уповноваженим органом з питань пробації.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом 7 діб з моменту її проголошення через Автозаводський районний суд м. Кременчука

Суддя ОСОБА_6