ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2922/24 Справа № 210/3594/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 2024 року, якою продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 13 жовтня 2024 року включно, без права внесення застави щодо обвинувачених ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , -

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

В провадженні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської областіперебуває кримінальне провадження №0000024 від 08 лютого 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч.4 ст. 28 ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 313 КК України, ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст.307, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 313 КК України.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської областівід 16 серпня 2024 року продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 13 жовтня 2024 року включно, без права внесення застави щодо обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

В обґрунтування прийнятого рішення суд 1-ї інстанції зазначив, що на даний час продовжують існувати враховані при застосуванні до ОСОБА_10 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, передбачені п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливого переховування обвинуваченого від суду. Як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, враховано судом введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Встановлено судом, що тримання ОСОБА_10 та ОСОБА_9 під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи тримання під вартою, що завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, постала перед компетентними органами.

Доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаною ухвалою суду 1-ї інстанції, захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.08.2024 року відносно ОСОБА_9 та відмовити прокурору у задоволенні клопотання.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник обвинуваченого вказала, що cудом не було належним чином перевірено наявність правових підстав для продовження запобіжного заходу ОСОБА_9 . Зазначає, що прокурором подано клопотання про продовження застосування до обвинуваченого найбільш суворого запобіжного заходу без належного обґрунтування.

Звертає увагу, що в основу обвинувачення державним обвинуваченням покладено об`єктивну сторону правопорушень, яка доводиться матеріалами кримінального провадження № 0000024 від 08.02.2023 р. Проте, до клопотання про продовження запобіжного заходу жодних документів, що підтверджують поза розумним сумнівом наявність обґрунтованого обвинувачення прокурором долучено не було.

Зазначає, що в обґрунтування ризику переховуватися від органу досудового розслідування і суду прокурор посилається лише на тяжкість покарання, і що таке покарання пов`язане із позбавленням волі. Думка прокурора про суворість покарання за інкриміновані обвинуваченому злочини прямо суперечить принципам презумпції невинуватості, передбаченого ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України. Стверджує, що обвинувачений не визнає себе винним та не вважає, що обвинувачення відносно нього є обґрунтованим.

При встановленні відсутності підстав застосування запобіжного суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин.

Просить врахувати, що у обвинуваченого наявні міцні соціальні зв`язки, він має родину, яка має статус багатодітної сім`ї; має постійне місце проживання АДРЕСА_1 ; позитивно характеризується за місцем проживання.

Захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , не погодившись з вказаною ухвалою суду 1-ї інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.08.2024 року відносно ОСОБА_10 та відмовити прокурору у задоволенні клопотання.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник обвинуваченого вказав, що ухвала суду 1-ї інстанції є незаконною і підлягає скасуванню, оскільки прокурор фактично з клопотанням про продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_10 ні до Саксаганського, ні до Жовтневого районних судів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області не звертався. Таким доводам суд 1-ї інстанції в своїй ухвалі оцінки не надав. Вважає, що оскаржена ухвала суду 1-ї інстанції заснована на завідомо недостовірних відомостях про те, що прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу, продовженого щодо ОСОБА_10 ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.06.20204 року, чого прокурор насправді не робив.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 просила її апеляційну скаргу задовольнити з підстав, наведених у ній.

Захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні просив його апеляційну скаргу задовольнити з підстав, наведених у ній.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог апеляційних скарг захисників обвинувачених, ухвалу суду 1-ї інстанції просив залишити без змін.

Від обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду апеляційних скарг їх захисників, клопотань про проведення апеляційного розгляду за їх участю до суду не надійшло, а отже колегія суддів вважає за можливе розглянути дані апеляційні скарги за відсутності обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Висновки суду:

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Нормами частини 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до наданих матеріалів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст.307, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 313 КК України.

Ухвалою колегії суддів від 16 серпня 2024 року було продовжено дію обраного запобіжного заходу на 60 днів, тобто до 13 жовтня 2024 року включно, без права внесення застави щодо відносно кожного з обвинувачених, в тому числі обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Своє рішення суд 1-ї інстанції обґрунтував тим, що на даний час продовжують існувати враховані при застосуванні до ОСОБА_10 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, передбачені п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливого переховування обвинуваченого від суду. Як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, враховано судом введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Встановлено судом, що тримання ОСОБА_10 та ОСОБА_9 під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи тримання під вартою, що завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, постала перед компетентними органами.

Отже, судом 1-ї інстанції було досліджено питання щодо зменшення ризиків, які існували на момент обрання обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак доказів, які б підтверджували вказані обставини, суду не надано та не зазначено про існування таких доказів. Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою кожному з обвинувачених, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 суд на теперішній час не встановив.

За таких обставин, суд обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали і прийняття нової, відповідно до викладених в апеляційних скаргах доводів, апеляційний суд не вбачає.

Наведені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 доводи необґрунтованості оскарженої ухвали суду, були предметом дослідження суду 1-ї інстанції.

Колегія суддів звертає увагу, що відсутність, на даний час, фактів втечі обвинуваченого, жодним чином не свідчить про неможливість вчинення ОСОБА_9 цих дій в подальшому. Фактично, його належна процесуальна поведінка та відсутність спроб реалізувати ризики, передбачених у ст. 177 КПК України зумовлені не його високими моральними якостями, а дієвістю обраного запобіжного заходу.

При цьому, розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого будь-якого альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання ОСОБА_9 під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 щодо недоведеності стороною обвинувачення підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст.307, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 313 КК України, колегія суддів залишає без розгляду, оскільки такі не є предметом розгляду в розумінні положень ст. 422-1 КПК України. Питанням доведеності обвинувачення суд 1-ї інстанції має дати оцінку при ухваленні рішення по суті.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 щодо недоведеності наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 та встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, при цьому, будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стороною захисту під час апеляційного розгляду не наведено.

Не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги те, що обвинувачений має місце проживання та міцні соціальні зв`язки, наявність близьких родичів, які на даний час перебувають в ЗСУ, адже вони не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підґрунтям для застосування та продовження саме такого запобіжного заходу ОСОБА_9 та не були стримуючими при вчиненні кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_9 .

Доводи захисника ОСОБА_8 щодо незаконності оскарженої ухвали суду 1-ї інстанції, оскільки вона заснована на недостовірних відомостях, колегія суддів апеляційної інстанції вважає необґрунтованими. Так, з матеріалів провадження встановлено, що нерозглянуте клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_10 разом з обвинувальним актом, після визначення підсудності в даному провадженні, надійшли до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Колегія суддів приходить до висновку, що таке клопотання прокурора не потребує повторного звернення саме до визначеного апеляційним судом суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, порушень норм процесуального закону, не законного та не обґрунтованого продовження строків тримання під вартою відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також порушення їх права на свободу та особисту недоторканність, як стверджують захисники, допущено не було.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для скасування ухвали суду 1-ї інстанції з тих мотивів, які наведені в апеляційних скаргах захисників обвинувачених та доводів наведених ними в судовому засіданні, оскільки судом постановлено ухвалу у відповідності вимог кримінального процесуального закону, ухвала по своїй суті є правомірною, справедливою відповідно до об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням достатніх мотивів та підстав.

З огляду на вищевикладені обставини колегія суддів не вбачає підстав для застосування судом до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу.

Істотних порушень норм Кримінального процесуального кодексу України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, не вбачається.

Таким чином апеляційна скарга, як така що не підтверджується обставинами провадження, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 422-1 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарг захисників ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 2024 року, якою продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 13 жовтня 2024 року включно, без права внесення застави щодо обвинувачених ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4