УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 120 241 051 000 017 23 від 12.09.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України про арешт майна,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про накладення у кримінальному провадженні № 120 241 051 000 017 23 від 12.09.2024 арешту на тимчасово вилучене майно.

На обґрунтування клопотання зазначено, що Шевченківським УП ГУНП у м. Києві за процесуальним керівництвом Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у вказаному вище кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 309 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 12.09.2024, близько 18 год. 30 хв., за адресою - АДРЕСА_1 , працівниками ВКП Шевченківського УП ГУНП у м. Києві виявлено військовослужбовця Шевченківського РТЦК ОСОБА_4 , який перебував в автомобілі «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час візуального огляду якого виявлено речовини, зовні схожі на наркотичні.

У зв`язку з вищевикладеним, 12.09.2024 в органу досудового розслідування виник невідкладний випадок, пов?язаний із збереженням речових доказів та врятування майна, що викликало необхідність проведення обшуку в автомобілі «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Під час вказаного обшуку працівниками поліції вилучено, зокрема, електронні ваги з нашаруванням речовини білого кольору.

Постановою слідчого від 12.09.2024 вказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

У зв`язку з тим, що це майно є тимчасово вилученим, з метою його збереження, прокурор просив накласти на нього арешт.

У судове засідання прокурор не з`явився, надіслав заяву, у якій просив розглянути клопотання за його відсутності.

Власник тимчасово вилученого майна також у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК фіксація за допомогою технічних засобів кримінального провадження у суді не здійснювалась.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Частиною 2 статті 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, що у силу ч. 5 ст. 171 КПК покладає на слідчого обов`язок звернутись до слідчого судді з клопотанням про накладення на таке майно арешту.

Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими прокурором матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається серед іншого з метою збереження речових доказів.

Для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, якщо воно відповідає зазначеним у ст. 98 КПК критеріям.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди його вчинення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, набуті кримінально протиправним шляхом.

Прокурором та матеріалами клопотання доведено, що вилучене у ході проведення обшуку майно зберегло на собі сліди його вчинення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є доказами у цьому кримінальному провадженні.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для задоволення ініційованого прокурором клопотання.

Керуючись вимогами ст. 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні № 120 241 051 000 017 23 від 12.09.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України арешт на майно, вилучене 12.09.2024 під час обшуку транспортного засобу «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме електронні ваги з нашаруванням речовини білого кольору, які поміщено до спеціального пакету № ICR0111085.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Слідчий суддя ОСОБА_1