Справа № 211/4997/22
Провадження № 1-кп/211/165/24
В и р о к

і м е н е м У к р а ї н и

10 вересня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000040 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Обиходи Коростенського району Житомирської області, громадянки України, офіційно не працевлаштованої, з середньою освітою, заміжньої, яка має малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судима, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України, суд,-

ВСТАНОВИВ :

відповідно до Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною 21.02.1990 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.150 Сімейного Кодексу України (2002), дитині повинно належати право на здоровий ріст і розвиток, належне харчування, житло, розваги; дитина повинна рости під відповідальністю своїх батьків у всякому випадку в атмосфері любові, морального і матеріального забезпечення; дитина повинна бути захищеною від усіх форм недбалого ставлення, жорстокості та експлуатації; найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту та навчання, і ця відповідальність лежить перш за все на її батьках; дитина повинна зростати в умовах турботи, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Батьки повинні виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток, створювати належні умови для її лікування, догляду, навчання, готувати дитину до суспільно корисної діяльності.

ОСОБА_4 , будучи матір`ю малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період часу з 08.10.2020 по 06.03.2021 (з 8 місяця життя та до моменту смерті дитини) злісно не виконувала батьківські обов`язки по догляду за дитиною без поважних причин, що спричинило тяжкі наслідки смерть малолітньої дитини ОСОБА_7 при наступних обставинах.

Проживаючи разом з дитиною за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , маючи можливість належно виконати обов`язки, встановлені ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України, відповідно до яких батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, в період часу з 08.10.2020 по 06.03.2021 (з 8 місяця життя та до моменту смерті дитини) злісно не виконувала свої батьківські обов`язки, а саме: неналежним чином утримувала свою дитину, не забезпечувала нормальних побутових умов проживання, догляду та годування дитини, не піклувалась про здоров`я дитини, її фізичний розвиток, що виразилося у не вжитті заходів щодо надання дитині необхідної медичної допомоги шляхом звернення до медичного закладу.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 батьківських обов`язків, у її малолітньої дитини ОСОБА_7 відповідно до висновку експерта №593 від 26.03.2021 розвинулась аліментарна дистрофія (важка білково-енергетична недостатність), перебіг якої ускладнився розвитком застійної гіпостатичної серозно-десквамативної двобічної бронхопневмонії та легенево-серцевою недостатністю, від яких остання померла 06.03.2021 за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, згідно вказаного висновку експерта, при судово-токсикологічного дослідження крові та сечі трупа виявлений етиловий спирт у концентрації 0,63 проміллє у крові та 0,54 проміллє у сечі. Дана концентрація вказує на супутнє алкогольне сп`яніння (згідно даних судово-гістологічного дослідження мало місце алкогольне отруєння), яке найбільш вірогідно мало безпосередній вплив, та сприяло швидкому настанню смерті.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №195 від 19.09.2022, при судово-медичному дослідженні трупа малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлені у ОСОБА_7 : аліментарна дистрофія, атрофія м`язів, безбілкові набряки нижніх кінцівок, атрофічний гастрит, важка поліорганна недостатність, хронічний гепатит, тощо знаходяться в прямому причинному зв`язку з незадовільними соціально-побутовими умовами, неналежним харчуванням та поганим доглядом за дитиною. Вказані патології були набуті в період з 8-ми місяців життя до моменту смерті дитини. Основним етіологічним фактором аліментарної дистрофії є тривала (тижні, місяці) недостатність калорійності споживаної їжі.

Крім того, виявлені при судово-токсикологічному дослідженні концентрації етилового спирту (0,63% в крові та 0,54% в сечі) безпосередньо впливали та сприяли швидкому настанню смерті ОСОБА_8 .

Смерть ОСОБА_7 від аліментарної дистрофії знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з діями (бездіяльністю) матері, пов`язаними з поганим доглядом за дитиною та неналежним харчуванням.

Враховуючи вищевикладене, смерть малолітньої ОСОБА_7 є наслідком неналежного догляду за дитиною з боку матері ОСОБА_4 та несвоєчасним зверненням за медичною допомогою.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.166 КК України злісне невиконання батьками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину визнала повністю.

Зібрані у справі докази, свідчать про те, що органи досудового розслідування дії обвинуваченої вірно кваліфікували за ст.. 166 КК України та суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ст..166 КК України за ознаками - злісне невиконання батьками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки.

10 вересня 2024 р. між обвинуваченою ОСОБА_4 та прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_3 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно з угодою ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України .

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком, встановивши обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 п 1 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачена визнала себе винуватою є не тяжким злочином, а отже угода відповідає вимогам закону.

Перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, правильність правової кваліфікації кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені п.п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом.

Крім того, судом встановлено, що представник потерпілої сторони ОСОБА_9 надала заяву відповідно до якої з наслідками укладення та затвердження угоди ознайомлена, заперечень не має.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засідання вину визнала, погоджується на призначення узгодженого покарання.

Таким чином, виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 .

Суд враховує те, що ОСОБА_4 вину визнала, щиро розкаялася. Обставини, що пом`якшують покарання згідно вимог ст. 66 КК України щире каяття. Обставиною, відповідно до вимог ст.. 67 КК України, яка обтяжує покарання є вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Речові докази відсутні. Позов не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Угоду від 10 вересня 2024 року по кримінальному провадженню № 0000040 про визнання винуватості укладену між прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 166 КК України та призначити узгоджене покарання у виді 4 ( чотирьох ) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк в 1 ( один ) рік .

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти наОСОБА_4 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи .

Запобіжний захід ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженню не обирався.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди про визнання винуватості є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику , прокурору.

Суддя: ОСОБА_1