УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Київ

Слідча суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 від 28 червня 2024 року про закриття кримінального провадження №0001536 від 02.11.2022,

ВСТАНОВИЛА:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 від 28 червня 2024 року про закриття кримінального провадження №0001536 від 02.11.2022 року.

Дана скарга обґрунтовується тим, що ТУ ДБР в м. Києві здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001536 від 02.11.2022 року.

Разом з тим, постановою від 28.06.2024 старший слідчий Другого слідчого відділу ТУ ДБР в м. Києві ОСОБА_5 закрив вказане кримінальне провадження.

Заявники вважають таку постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки слідчий, при винесенні оскаржуваної постанови, не провів належних слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, не перевірив викладені у заяві про кримінальне правопорушення обставини, а саме кримінальне провадження здійснювалось з порушенням підслідності.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленими про дату і час судового засідання, до суду не прибули. Жодних заяв або клопотань, в тому числі і про відкладення, на адресу суду від заявників не надходило.

Старший слідчий Другого слідчого відділу ТУ ДБР в м. Києві ОСОБА_5 , будучи завчасно та належним чином повідомленим про час та дату судового розгляду, в судове засідання не прибув. Жодних клопотань, у тому числі й про відкладення, на адресу суду не надходило.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України положення якої вказують, що відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги, слідча суддя вважає можливим розглянути скаргу у відсутність слідчого за наявності тих матеріалів, які є в розпорядженні слідчої судді.

Разом з цим, враховуючи, що для розгляду вказаної категорії скарг встановлено скорочені терміни, а учасники судового провадження, будучи належним чином повідомленими про час та дату розгляду скарги, до суду не з`явились, з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідча суддя приходить до висновку, що подальше відкладення розгляду вказаної скарги, призведе до невиправданого затягування провадження, а тому вважає за можливе проведення судового розгляду даної скарги за відсутності заявників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та слідчого ТУ ДБР в м. Києві ОСОБА_5 .

Слідча суддя, вивчивши матеріали скарги, долучені до неї документи, приходить до висновку про те, що постанова старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 від 28 червня 2024 року про закриття кримінального провадження №0001536 від 02.11.2022, не відповідає вимогам КПК України, виходячи з такого.

Так, слідча суддя при розгляді скарги вважає за необхідне першочергово розглянути питання щодо підсудності даної скарги Шевченківському районному суду м. Києва.

Згідно відомостей, які розміщені на офіційному сайті, ТУ ДБР у м. Києві наразі розташовано за адресою: м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 8 , що знаходиться в Шевченківському районі м. Києва.

Крім того, висновок про підсудність скарг на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР у м. Києві Шевченківському районному суду м. Києва міститься також і в ухвалі Київського апеляційного суду від 18 травня 2022 року у справі 761/46065/21, від 12 вересня 2023 року у справі №761/26962/23, від 12 червня 2024 року у справі №759/5542/24.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Однак, не зважаючи на те, що слідчого ТУ ДБР в м. Києві було викликано належним чином, завчасно, зокрема і з метою вирішення питання щодо підсудності даної скарги Шевченківському районному суду м. Києва, останній в судове засідання не з`явився, жодних відомостей, з урахуванням яких можна було б дійти висновку про непідсудність вказаної скарги Шевченківському районному суд м. Києва, не надав.

Отже, враховуючи наведене, слідча суддя не вбачає підстав для висновку про непідсудність скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 від 28 червня 2024 року про закриття кримінального провадження №0001536 від 02.11.2022, Шевченківському районному суду м. Києва та вважає за можливе розглядати вказану скаргу по суті.

Так, ТУ ДБР в м. Києві здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження №0001536 від 02.11.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 382, ч. 3 ст. 382, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч.1 ст. 365, ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 442, ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 127, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 367 КК України.

У свою чергу, 28.06.2024 старший слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 прийняв рішення про закриття вказаного кримінального провадження.

У відповідності до вимог ст. 110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Аналіз наявних у слідчої судді матеріалів скарги свідчать про те, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону не були дотримані слідчим при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження. Формальне посилання на норми КПК України та аналіз складів злочинів, за фактом вчинення яких здійснювалося досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, без проведення будь-яких слідчих дій, направлених на встановлення обставин, які б могли підтвердити чи спростувати доводи, викладені заявниками у заяві про кримінальне правопорушення, не може вважатись належним обґрунтуванням для рішення про встановлення відсутності складу злочинів.

З матеріалів наданого суду закритого кримінального провадження вбачається, що слідчий при винесені оскаржуваної постанови не встановив фактичних обставин та не вжив будь-яких заходів для їх встановлення, тим самим не дотримався вимог ст. 9 КПК України, оскільки передчасно зробив висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі.

Зокрема, слідча суддя звертає увагу на те, що в рамках даного кримінального провадження слідчим не було проведено допиту заявників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , разом з тим, на переконання слідчого судді, такий допит з метою перевірки наявності чи відсутності обставин, на підставі яких слідчий може прийти для висновку про існування підстав для прийняття рішення щодо недоцільності проведення подальшого досудового розслідування, або ж навпаки - необхідності проведення ряду відповідних слідчих та процесуальних дій, є очевидною слідчою дією, яка має бути проведена в кримінальному провадженні.

Також доводи заявників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , викладені у скарзі, підтверджуються і змістом постанови слідчого про закриття провадження. Так, слідча суддя, дослідивши оскаржувану постанову, встановила, що постанова слідчого ОСОБА_6 від 28.06.2024, окрім теоретичного аналізу складу кримінальних правопорушень та вказівки на судову практику Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, не містить конкретного опису слідчих дій, що були проведені органом досудового розслідування, не зазначено отримані результати, не здійснено їх аналіз, при цьому не обґрунтовано, які саме докази свідчать про відсутність складів кримінальних правопорушень та які б дали слідчому підстави прийти до висновку про закриття кримінального провадження №0001536 від 02.11.2022 року.

За таких обставин, слід дійти висновку, що слідчий не здійснив закріплення отриманих у ході проведення досудового розслідування кримінального провадження №0001536 від 02.11.2022 доказів та їх належної оцінки, а відтак, зробив передчасний висновок про наявність підстав для закриття кримінального провадження.

Водночас, слідчий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, жодних доказів, які б спростовували доводи скарги заявників та підтверджували обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження, до суду не надав, у зв`язку із чим слідча суддя, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, приходить до висновку, що доводи, зазначені в скарзі, є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий, дізнавач зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст. 2, ст. 284 КПК України), проте слідчою суддею з урахуванням вищевикладеного встановлено, що слідчий, приймаючи рішення, зробив висновки щодо обставин, що обумовлюють закриття провадження у справі, передчасно, без перевірки всіх обставин.

В порушення вимог ст. 110 КПК України, слідчий в зазначеній постанові не надав відповіді на всі поставлені заявниками питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття.

Викладене свідчить про передчасність винесення слідчим ОСОБА_6 постанови про закриття кримінального провадження №0001536 від 02.11.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 382, ч. 3 ст. 382, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч.1 ст. 365, ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 442, ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 127, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 367 КК України.

Таким чином, слідча суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на її розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного прийшла до висновку, що скарга ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 від 28 червня 2024 року про закриття кримінального провадження №0001536 від 02.11.2022, підлягає задоволенню в цій частині.

Разом з тим, згідно з вимогами ч. 2 ст. 307 КПК України слідча суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може ухвалити рішення про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідча суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Відтак, чинним законодавством до повноважень слідчої судді при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування не віднесено прийняття рішення про визнання неповаги до суду прокурорів, які, на думку заявників, покривають службові злочини уповноважених осіб ТУ ДБР в м. Києві та самостійно не скасували незаконні постанови слідчих.

Таким чином, скарга ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 від 28 червня 2024 року про закриття кримінального провадження №0001536 від 02.11.2022 в частині прохання заявників визнати невжиття прокурорами заходів щодо самостійного скасування незаконних, на їх думку, постанов про закриття кримінального провадження, покривання злочинних дій службових осіб ТУ ДБР в м. Києві та інших прокурорів, якими ймовірно вчинені протиправні дії, що розслідуються в рамках даного кримінального провадження, не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 9, 22, 25, 26, 91-93, 110, 284, 303, 304, 306, 307 КПК України, слідча суддя

УХВАЛИЛА:

СкаргуОСОБА_3 та ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 від 28 червня 2024 року про закриття кримінального провадження №0001536 від 02.11.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 382, ч. 3 ст. 382, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 442, ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 127, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 367 КК України.

В іншій частині у задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити 27 вересня 2024 року о 10 год. 25 хв.

Слідча суддя ОСОБА_1