Справа № 151/752/23
Провадження №11-кп/801/948/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в режимі відеоконференції:

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000224 від 14.11.2023 за апеляційною скаргою прокурора Бершадського відділу Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Чечельницького районного суду Вінницької області від 13.06.2024, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, освіта середня спеціальна, непрацюючого, раніше судимого: 31.05.2023 Чечельницьким районним судом Вінницької області по ч. 4 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком два роки,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України приєднано невідбуте покарання, призначене вироком Чечельницького районного суду Вінницької області від 31.05.2023 у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

При складанні покарань за сукупністю вироків на підставі ст. 72 КК України менш суворий вид покарання переведено в більш суворий вид виходячи з співвідношення одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

ОСОБА_7 призначено остаточне покарання за сукупністю вироків 5 (п`ять) років 3 (три) місяці позбавлення волі.

Строк відбування покарання вирішено рахувати з часу затримання для виконання вироку суду.

Судом встановлено, що 14.11.2023 близько 12 години ОСОБА_7 , перебуваючи в Демівка по АДРЕСА_2 , в ході словесної суперечки, яка переросла у конфлікт, із автомобіля, що перебуває у його користуванні, марки "Ford Transit", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , взявши металевого колісного ключа, та на ґрунті особистої образи на виниклих неприязних відносин, умисно, протиправно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень наніс один удар металевим колісним ключем в обличчя ОСОБА_10 , після чого наніс один удар в ліву частину голови та продовжив наносити удари вищевказаним металевим колісним ключем по руках та тулубі останнього, таким чином заподіявши ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин обличчя, саден та синців, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я та тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність його вини, прокурор в апеляційній скарзі просить вирок суду стосовно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 125 КК України скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Вказує, що суд призначив покарання, яке не може бути призначено, та не вказав на порядок призначення остаточного покарання за сукупністю вироків.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які не заперечили проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Винуватість обвинуваченого повністю доведена матеріалами кримінального провадження, кваліфікація дій є правильною і ніким з учасників процесу не оспорюється.

Доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, при призначенні ОСОБА_7 покарання, заслуговують на увагу.

Загальні засади призначення покарання - це основоположні вимоги про порядок і межі призначення покарання, якими зобов`язаний керуватись суд, призначаючи покарання у конкретному кримінальному провадженні.

Як вбачається з резолютивної частини вироку, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за який призначено покарання у виді обмеження волі строком на шість місяців.

Санкція частини другої статті 125 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Між тим, згідно із ч. 2 ст. 61 КК України обмеження волі встановлюється на строк від одного до п`яти років.

Отже, відповідно ч. 2 ст. 61 КК України, обмеження волі не може встановлюватися строком на 6 місяців, що залишив поза увагою суд першої інстанції, допустивши, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Крім того, є слушними доводи прокурора про допущені судом порушення при визначені остаточного покарання за сукупністю вироків.

Суд першої інстанції дійшов до правильного переконання про

необхідність призначення ОСОБА_7 остаточного покарання за

сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, проте не вказав спосіб призначення остаточного покарання.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 «Про

практику призначення судами кримінального покарання», при визначенні

покарання за правилами ст. 71 КК України до покарання за новим вироком

повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за

попереднім вироком.

Зазначена вимога має імперативний характер і унеможливлює (за умови

встановлення судом таких обставин) будь-який інший порядок та правила

призначення остаточного покарання.

За таких обставин, вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку апеляційної інстанції відповідно до ст. 420 КПК України.

При призначенні ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, який перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, раніше судимий, негативно характеризується за місцем проживання, обставину, що пом`якшує покарання щире - визнання вини і щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, і вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів необхідним й достатнім буде покарання у виді одного року обмеження волі.

Відповідно до вимог ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Оскільки попереднім вироком Чечельницького районного суду від 31.05.2023 ОСОБА_7 засуджений до 5 років позбавлення волі і звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, після чого до повного відбуття покарання вчинив злочин 14.11.2023, йому необхідно призначити остаточне покарання за сукупністю вироків за правилами ст.71 КК України.

Визначаючи остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю вироків, колегія суддів вважає за доцільне застосувати принцип часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Чечельницького районного суду від 31.05.2023, передбачений ст. 71 КК України, із застосуванням вимог ч. 1 ст. 72 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 420, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Чечельницького районного суду Вінницької області від

13.06.2024 стосовно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 125 КК

України в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 72 КК

України за сукупністю вироків призначити ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом часткового приєднання

невідбутої частини покарання за попереднім вироком Чечельницького

районного суду від 31.05.2023 у виді позбавлення волі на 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3