Номер провадження 1-кп/741/7/24
Єдиний унікальний номер 741/299/21
ВИРОК

іменем України

19 листопада 2024 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Носівка кримінальне провадження, унесене до ЄРДР за № 0000075 від 14 грудня 2020 року, по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березове Хустського району Закарпатської області, громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, одруженого, який має на утриманні 4 малолітніх дітей, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий у порядку ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 13 грудня 2020 року близько 14 год 20 хв, перебуваючи у магазині «Фора», розташованому по АДРЕСА_2 , знайшов кредитну картку банку «ПУМБ», яка належала ОСОБА_8 , та була останньою втрачена з необережності. У подальшому ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що картка та наявні на ній кошти є чужою власністю, діючи умисно, маючи умисел, спрямований на приховування офіційного документа, маючи при цьому корисливу мету, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючи на меті подальше використання цієї картки у власних протиправних корисливих цілях, а саме для заволодіння коштами, приховав в кишені верхнього одягу вказану картку, яка відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», пп. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, пп. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», примітки до ст. 358 КК України є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носії інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та видана повноважною особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містить передбачені законом реквізити, позбавивши таким чином ОСОБА_8 можливості використовувати зазначену картку за призначенням, тобто умисно приховавши вказаний офіційний документ.

У подальшому 13 грудня 2020 року о 14 год 24 хв ОСОБА_7 з корисливих мотивів, умисно, таємно, з метою особистого збагачення розрахувався кредитною карткою ОСОБА_8 на касі № НОМЕР_1 магазину «Фора», розташованого по АДРЕСА_2 , оплативши придбаний ним товар на загальну суму 120,02 грн.

Продовжуючи свої протиправні дії, 13 грудня 2020 року о 14 год 27 хв ОСОБА_7 з корисливих мотивів, умисно, таємно, з метою особистого збагачення, перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого по АДРЕСА_2 , використав вказану кредитну картку ОСОБА_8 для розрахунку за придбаний ним товар на суму 412 грн.

Продовжуючи свої протиправні дії, 13 грудня 2020 року о 14 год 35 хв ОСОБА_7 з корисливих мотивів, умисно, таємно, з метою особистого збагачення, перебуваючи в приміщенні аптеки « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованої по АДРЕСА_3 , використав вказану кредитну картку ОСОБА_8 для розрахунку за придбаний ним товар на суму 2093,34 грн.

Продовжуючи свої протиправні дії, 13 грудня 2020 року о 14 год 50 хв ОСОБА_7 з корисливих мотивів, умисно, таємно, з метою особистого збагачення, перебуваючи в приміщенні торгівельного центру в магазині ФОП ОСОБА_9 , розташованого по АДРЕСА_4 , використав вказану кредитну картку ОСОБА_8 для розрахунку за придбаний ним товар на суму 2160 грн.

Своїми протиправними діями ОСОБА_7 завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 4785,36 грн.

Таким чином ОСОБА_7 за сукупністю скоєного обвинувачується у приховуванні офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, та у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), тобто у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України, визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи та дав показання, що дійсно 13 грудня 2020 року близько 14 год 20 хв, перебуваючи у приміщенні, де здійснює господарську діяльність магазин «Фора», знайшов кредитну картку, видану банком « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Достовірно не знаючи про наявність чи відсутність на вказаній картці грошових коштів та про необхідність застосування PIN-коду, він навмання вирішив нею скористатися, для цього того ж дня у розташованих поруч чотирьох магазинах скористався карткою та придбав підгузки, інгалятор, шкільне приладдя для потреб своїх дітей, усього на загальну суму 4785 грн 36 коп. У подальшому, після того, як він був виявлений працівниками поліції, ОСОБА_7 відшкодував потерпілій 5000 грн шляхом перерахування коштів на її банківський рахунок. Стверджував, що потерпіла ОСОБА_8 до нього претензій не має. Про свій вчинок шкодує, для себе зробив певні висновки, просив суд призначити йому мінімальне покарання.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила підготовче судове засідання та судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 здійснювати без її участі, указала, що претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_7 не має, завдані збитки він їй відшкодував у повному обсязі.

За таких обставин справи, згідно з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України, ураховуючи, що проти цього не заперечували обвинувачений та інші учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, процесуальних документів.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини, вина ОСОБА_7 підтверджується зібраними у справі доказами в їх сукупності.

Проаналізувавши матеріали справи, суд робить висновок, що вина ОСОБА_7 доведена повністю встановленими органом досудового розслідування обставинами та доведена в судовому засіданні і його дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 357 КК України, як приховування офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів; за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Відповідно до положень ст. 50 КК України до особи, визнаної винною за вироком суду у вчиненні кримінального правопорушення, застосовується покарання, яке є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; відповідно положень Загальної частини цього Кодексу; ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357, КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальними проступками, особу винного, який раніше не судимий у порядку ст. 89 КК України, притягувався до адміністративної відповідальності, має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, скарг на місцем проживання на нього не надходило, а також ураховує указані вище обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, і робить висновок про необхідність призначення обвинуваченому покарання у межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді громадських робіт, у межах санкції ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді пробаційного нагляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 слід призначити за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді пробаційного нагляду із покладанням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України.

Суд уважає, що саме таке покарання є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення винного й попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень відповідно до передбачених статтею 65 КК України загальних засад призначення покарання.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч. 1 ст. 185 , ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин;

за ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень остаточне покарання ОСОБА_7 призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік з покладанням на ОСОБА_7 таких обов`язків:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Носівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_10