Справа № 583/3611/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2024 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , на повідомлення слідчого про підозру -

в с т а н о в и в:

24.09.2024 року до суду звернувся захисник підозрюваного із зазначеною скаргою.

Вимоги мотивує тим, що 16.07.2024 о 16 годині 14 хвилин старшим слідчим СВ Охтирського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 за погодженням з прокурором Охтирської окружної прокуратури ОСОБА_6 складено та вручено повідомлення про підозру про те, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Аналізуючи зміст повідомлення про підозру від 16.07.2024 та наявні докази, які обґрунтовують підозру ОСОБА_3 , вважає, що воно повинно бути скасоване, виходячи з наступного.

Повідомлення про підозру у порушення п. 4 ч. 1 ст. 277 КПК України не містить викладення її суті, обґрунтування та фактичних обставин кримінального правопорушення, тобто відсутній зміст підозри.

Проте, кваліфікація даного кримінального правопорушення слідчим не правильно кваліфікована, оскільки у діях ОСОБА_3 взагалі відсутні ознаки інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України з огляду на викладене.

Повідомлення про підозру містить лише певну описову частину, яка не містить фактичних обставин кримінального правопорушення та відомостей, які б вказували на докази перебування ОСОБА_3 саме під час керування автомобілем "CHEVROLET CAPTIVA", реєстраційний номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, що є кваліфікуючою ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, виходячи з наступного.

Твердження органу досудового розслідування, що водій автомобіля "CHEVROLET CAPTIVA", реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 15.07.2024 близько 18.15 години, керуючи вказаним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим заздалегідь позбавив себе можливості правильно оцінювати дорожню обстановку та координувати свої дії, рухався по проїзній частині вул. Миргородська в напрямку вул. Сумська в м. Охтирка Сумської області жодними доказами не підтверджується та суперечать об`єктивній стороні інкримінованого злочину, зазначеній у повідомленні про підозру від 16.07.2024.

Органом досудового розслідування та прокурором знехтувано порядок проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у разі скоєння ДТП з тяжкими наслідками у виді смерті або травмування, що передбачений чинним законодавством.

З огляду на це вважає, що рішення старшого слідчого СВ Охтирського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 за погодженням з прокурором Охтирської окружної прокуратури ОСОБА_6 про повідомлення про підозру від 16.07.2024 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні № 0000640 від 15.07.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України підлягає скасуванню.

Захисник ОСОБА_4 до суду не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги. Повідомив про неможливість прийняти участь у процесі через зайнятість у іншому кримінальному провадженні.

Прокурор та слідча надали заяви у яких заперечили проти задоволення скарги. Вказали на обґрунтованості підозри та дотриманні процесуальних вимог при її оголошенні. Просили провести розгляд скарги без їхньої участі.

Встановлено, що Охтирським РВП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000640 від 15.07.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1,ч. 3 ст. 135 КК України.

16.07.2024 ОСОБА_3 вручено письмове повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2861 КК України, та 17.07.2024 за ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області він взятий під варту на строк до 14.09.2024.

06.09.2024 прокурором строк досудового розслідування кримінального провадження, № 0000640 продовжено до 3-х місяців, тобто до 16.10.2024 року.

Ухвалою слідчого судді від 11.09.2024 підозрюваному ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000640 від 15.07.2024, тобто з 20.13 год. 14.09.2024 року до 24:00 год. 16.10.2024 року, з подальшим утримуванням в Державній установі Сумський слідчий ізолятор.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, а саме - повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами.

Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і в такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на подальше формулювання обвинувачення.

Сформульована підозра встановлює межі, у яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість цілеспрямованіше реалізовувати функцію захисту. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Подання скарги на повідомлення про підозру є реалізацією підозрюваним прав закріплених в КПК, а саме: пунктом 16 ч. 3 ст. 42 та пунктом 10 частини 1 статті 303. Відповідну скаргу слідчому судді може подати - підозрюваний, його захисник або законний представник.

В КПК відсутній конкретний перелік підстав для скасування повідомлення про підозру. Однак з аналізу положень статей 276-278 КПК можна виділити три види підстав для скасування повідомлення про підозру:

Неналежний суб`єкт складення та вручення повідомлення про підозру:

- повідомлення про підозру складено слідчим, однак немає відмітки про погодження прокурором (дане повідомлення про підозру є недійсним з моменту його здійснення);

- зміст повідомлення не містить дату його складання, підпис слідчого або прокурора, який здійснив повідомлення про підозру, або в повідомленні не зазначені права підозрюваного;

- підозра вручена не уповноваженою особою (підозру має право вручити тільки прокурор, у порядку, визначеному ст. 481 КПК).

Порушення процесуального порядку вручення повідомлення про підозру:

- підставою для скасування повідомлення про підозру також є порушення порядку його вручення, (зокрема факт, що на момент вручення підозри, по кримінальному провадженню закінчився строк досудового розслідування);

- підставою для скасування повідомлення про підозру є порушення процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру (процесуального статусу підозрюваного (крім випадку затримання) особа набуває не після складання тексту, а лише після вручення повідомлення уповноваженою особою).

Необґрунтованість підозри:

- повідомлення про підозру не відповідає вимогам ст. 277 КПК, не містить правової кваліфікації кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статей (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, що в свою чергу крім порушення вимог КПК є грубим порушенням права на захист;

- аналіз змісту повідомлення про підозру, не містить виклад обставин та обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій причетності особи до вчинення інкримінованого йому злочину кримінального правопорушення;

- матеріали кримінального провадження не містять жодних даних, які б вказували на заподіяння шкоди, на цій підставі повідомлення про підозру є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Стосовно доводів сторони захисту про необґрунтованість підозри, що є підставою для її скасування, слідчий суддя виходить з тих міркувань, що відповідно до релевантної практики ЄСПЛ, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому, питання щодо доведення винуватості особи у вчиненні злочину на даній стадії кримінального провадження не вирішується.

Разом з тим, як вбачається зі змісту поданої скарги, доводи захисника фактично стосуються питань доведеності вини та оцінки доказів. З`ясування цих обставин не є предметом доказування при розгляді скарги на повідомлення про підозру в порядку ст. 303 КПК України, а тому слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

За змістом ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених ч. 2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Під час досудового розслідування, в тому числі й після повідомлення особі про підозру, продовжується проведення слідчих (розшукових) дій, спрямованих на виявлення доказів причетності чи не причетності особи до кримінального правопорушення.

Так, оцінка достатності, допустимості та належності доказів може бути надана судом при розгляді кримінального провадження по суті, у випадку складення стороною обвинувачення обвинувального акту та передачі його до суду.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Разом з тим, захисник посилається на відсутність у повідомленні про підозру належних та допустимих доказів вчинення його підзахисним інкримінованого йому злочину, у тому числі перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, посилається на недопустимість та недостатність наявних у обвинувачення доказів із цього приводу та на невідповідність обставин викладених у підозрі фактичним обставинам. Однак такі обставини повинен встановлювати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати такі питання та на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення в цілому викладена достатньо для розуміння її суті.

Слідчий суддя наголошує, що стандарт «достатніх підстав (доказів) для підозри» є нижчим ніж стандарт «обґрунтованої підозри». Так, поняття обґрунтованої підозри та чіткі критерії її оцінки у національному законодавстві не визначені. Однак воно висвітлене у практиці ЄСПЛ, що підлягає застосуванню українськими судами. Термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011).

Саме тому від фактів, які є причиною виникнення підозри, не вимагається такого ж рівня переконливості, як від тих, що є необхідними для висунення обвинувачення чи обґрунтування обвинувального вироку. Крім того, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Для повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх доказів (підстав)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Як зазначено в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі №754/17019/17, провадження №51-2568км19, при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним ч. 2, 4 ст. 17 КПК України, що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом». Відповідно, доказування за стандартом «поза розумним сумнівом» застосовується лише під час розгляду висунутого обвинувачення у суді.

У зв`язку із цим слідчий суддя під час розгляду справ даної категорії вирішує питання про доведеність виключно тих обставин, на які посилається сторона захисту у скарзі (застосовуючи зміст ч. 3 ст. 26 КПК України), та чи можуть бути такі обставини підставою для висновку про недостатність доказів для повідомлення про підозру. Натомість, відповідних доводів стороною захисту не заявлено.

Так, слідчим суддею не встановлено порушень положень ст. 277 КПК України щодо змісту повідомлення про підозру та норми ст. 278 КПК України щодо порядку його вручення з огляду на досліджені докази.

Враховуючи наведене, за відсутності підстав для скасування повідомлення про підозру, необґрунтованість та недоведеність доводів сторони захисту, слідчим суддею встановлено підстави для відмови у задоволенні скарги.

Керуючись ст. 1, 2, 17, 22, 24, 26, 42, 111, 276-278, 283-284, 303-306, 309, 369-373 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

У задоволення скарги захисника підозрюваного ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , на повідомлення слідчого про підозру відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1