Справа № 541/3132/24
№ провадження 1-кп/541/314/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2024 року місто Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі: головуючої судді - ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород Полтавської області кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000708 від 27.06.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. В. Багачка Полтавської області, з середньою освітою, приватного підприємця, одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 310 КК України,-

в с т а н о в и в:

В кінці літа 2023 року, ОСОБА_4 на узбіччі автодороги, що розташована поблизу с. Попівка Миргородського району Полтавської області, виявив дикорослі рослини конопель, з яких зібрав насіння.

Після чого, ОСОБА_4 , маючи умисел та незаконне вирощування конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин, у кінці травня 2024 року на відкритій земельній ділянці, що розташована поблизу АДРЕСА_3 , посадив насіння рослини конопель, достовірно знаючи що виявлені ним рослини коноплі являються нарковмісними, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом в період часу з травня 2024 року по 27 червня 2024 року без передбаченого законом дозволу на культивування (посів та вирощування), особисто здійснював догляд за сходами рослин конопель, а саме висадив їх, поливав з метою доведення рослин конопель до стадії дозрівання для їх подальшого використання для власних потреб без мети збуту, чим здійснив незаконне вирощування конопель.

В подальшому, 27 червня 2024 року працівниками поліції Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області було зупинено транспортний засіб Renault Kangoo, д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , де в середині багажного відділення виявлено рослини, ззовні схожі на рослини коноплі. У той же день у період часу з 19 год. 48 хв. по 20 год. 26 хв., в ході проведення огляду на ділянці відкритої місцевості, розташованої на автодорозі О1715208 у Миргородському районі Полтавської області, працівниками поліції Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області у ОСОБА_4 виявлено та вилучено 54 рослини, ззовні схожі на коноплю (за кількістю виявлених коренів), які відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів від 03.07.2024 № СЕ-19/117-24/11292-НЗПРАП є рослинами роду коноплі, які містять наркотичні засоби і психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, що виразилися у незаконному вирощуванні конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин, що є кваліфікуючою ознакою скоєного, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 310 КК України.

05 вересня 2024 року між прокурором Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з угодою ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.310 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 310 КК України визнав повністю, підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просив її затвердити і призначити узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.

Захисник ОСОБА_5 також підтвердив добровільність укладення угоди та просив її затвердити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити ОСОБА_4 узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі. Прокурор підтвердив, що угода укладена добровільно.

Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали, які надійшли з угодою про визнання винуватості, приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 4 ст. 468 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відноситься до тяжких злочинів, від якого потерпілих немає.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , раніше не судимий, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, свою вину визнав, активно сприяв розкриттю злочину, за місцем мешкання характеризується позитивно, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, є приватним підприємцем, внесення коштів останнім на підтримку ЗСУ та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, а також те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 310 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, що буде достатньою мірою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

Суд бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 в ході судового розгляду повністю визнав свою вину, усвідомив протиправність своїх дій, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів.

Саме ці обставини, на думку суду, є підставою для прийняття рішення про призначення обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 310 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України - призначення покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, які передбачено ст. 476 КПК України.

При цьому суд, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого в порядку ст. 122, 124 КПК України.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 122, 124, 373, 374, 474,475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 05 вересня 2024 року, укладену між прокурором Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України.

Із застосуванням ст. 69 КК України, призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами міру покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави.

Роз`яснити ОСОБА_4 наслідки невиконання угоди, передбачені ч.1, ч.5 ст.476 КПК України.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів в розмірі 2271 ( дві тисячі двісті сімдесят одну) гривню 84 копійки.

Речовій докази: 54 рослини коноплі; пластикові стакани з ґрунтом у кількості 15 штук; пластикові стакани з ґрунтом у кількості 39 штук, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області знищити.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1