Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/9622/24
Провадження № 1-в/644/809/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку суду у відповідність до вимог нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його відносно засудженого,

ВСТАНОВИВ:

У провадження Орджонікідзевського районного суд м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі за текстом ОСОБА_4 ), про приведення у відповідність судового рішення до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (арк. спр. 2).

Вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 22.12.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років; ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_4 визначено у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

На підставі положень ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) місяців 3 (три) дні, призначене вироком Ковпаківського районного суду міста Суми по справі № 592/14795/20 від 10 вересня 2021 року, згідно якого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. Початок строку відбування покарання визначено з 10.09.2021, зокрема у строк покарання зарахувано увесь строк тримання під вартою з 05.12.2020 по 09.09.2021.

Отже, з урахуванням ч. 1 ст. 72 КК України, остаточне покарання засудженому ОСОБА_4 , визначено у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 визначено з 22 грудня 2023 року, зарахувавши в строк відбуття покарання час перебування під вартою, з 29 квітня 2023 року по 21 грудня 2023 року, відповідно до ст. 72 КК України., зарахувавши в строк відбуття покарання час перебування під вартою, з 29 квітня 2023 року по 21 грудня 2023 року, відповідно до ст. 72 КК України.

09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, чинний з 09 серпня 2024 року (надалі за текстом Закон № 3886-ІХ), яким встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Вказаним Законом № 3886-ІХ підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна (ст. 185, 190, 191 КК України), чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно Великобагачанського районного суду Полтавської області від 22.12.2023 вартість таємно викраденого чужого майна ОСОБА_4 становить 1 143 (тисяча сто сорок три) грн 33 коп.

На підставі викладеного, засуджений ОСОБА_4 відповідно до вимог Закону № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, просив суд привести вирок суду у відповідність до вимог нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його відносно засудженого

У судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Засуджений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у режимі відеоконференції у судовому засіданні підтримав свою заяву.

Суд, заслухавши пояснення засудженого, прокурора, дослідивши матеріали справи, особову справу засудженого, дійшов висновку, що заява засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

З матеріалів справи вбачається, що засуджений відбуває покарання в умовах ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43)» (арк. спр. 1), яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Таджицька, 7, отже справа підсудна Орджонікідзевському районному суду м. Харкова на підставі ч.2 ст. 539 КПК України.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2, 3 ст. 74 КК України

Суд бере до уваги, що вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 22.12.2023 (арк. о/с спр. 48-54) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років; ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_4 визначено у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

На підставі положень ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) місяців 3 (три) дні, призначене вироком Ковпаківського районного суду м. Суми по справі № 592/14795/20 від 10 вересня 2021 року (арх мат. о/с 25-26), згідно якого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. Початок строку відбування покарання визначено з 10.09.2021, зокрема у строк покарання зарахувано увесь строк тримання під вартою з 05.12.2020 по 09.09.2021.

Отже, з урахуванням ч. 1 ст. 72 КК України, остаточне покарання засудженому ОСОБА_4 , визначено у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 визначено з 22 грудня 2023 року, зарахувавши в строк відбуття покарання час перебування під вартою, з 29 квітня 2023 року по 21 грудня 2023 року, відповідно до ст. 72 КК України., зарахувавши в строк відбуття покарання час перебування під вартою, з 29 квітня 2023 року по 21 грудня 2023 року, відповідно до ст. 72 КК України.

Відповідно до положення ст. 51 КУпАП , в редакції Закону № 3886-ІХ, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Цим Законом № 3886-ІХ, внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та викладено ст. 51 КУпАП в новій редакції, якою визначено адміністративну відповідальність за вчинення дрібної крадіжки, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказаним Законом підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна (ст. 185, 190, 191 КК України), чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян - це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України, визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи ( у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Податкового кодексу України, сума неоподатковуваного мінімуму доходів громадян встановлюється на рівні податкової соціальної пільги. Податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлюється законом України про державний бюджет України на конкретно визначений рік, так станом на 01 січня поточного року, а саме: у 2024 році 3028 грн, у 2023 році 2684 грн, у 2022 році 2481 грн, у 2021 році 2379,00 грн, у 2020 році з 01 липня по 30 листопада 2197,00 грн, тощо.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з:

01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року становив 1 342 грн 00 коп ( 2 684,00 грн розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.03.2023 х на 50 %). Тобто, два неоподатковуваних мінімума доходів громадян за цей період становлять суму 2 розмірі: 1 342 грн 00 коп х 2 = 2 684,00 грн;

01 липня 2020 року по 30 листопада 2020 року становив 1098 грн 50 коп ( 2 197,00 грн розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 30.08.2020 х на 50 %). Тобто, два неоподатковуваних мінімума доходів громадян за цей період становлять суму 2 розмірі: 1 098 грн 50 коп х 2 = 2 197,00 грн;

Згідно з вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 22.12.2023 вартість таємно викраденого чужого майна ОСОБА_4 становить 1 143 (тисяча сто сорок три) грн 33 коп, що станом на момент вчинення кримінального правопорушення складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, зокрема меншу від 2684,00 грн, тобто кримінальна караність цього діяння наразі усунута.

Оскільки вартість викраденого майна на час вчинення діяння не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімума, до цього діяння має застосовуватися ст. 5 КК України.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Заразом, вироком Ковпаківського районного суду м. Суми по справі № 592/14795/20 від 10 вересня 2021 рокувартість таємно викраденого чужого майна ОСОБА_4 становить 4 286 (чотири тисячі двісті вісімдесят шість) грн 00 коп, що станом на момент вчинення кримінального правопорушення складає суму більшу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, зокрема більшу від 2197,00 грн, тобто кримінальна караність цього діяння наразі не усунута.

Отже, вказаним Законом фактично частково декриміналізовано (в залежності від обсягу вартості майна, яким заволоділа особа) відповідальність за ст. ст. 185, 190, 191 КК України.

За частиною 2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Частиною 3 ст. 337 КПК України встановлено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

У процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання. Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене ч.2 ст.74 КК України. Слід зазначити, що застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст.58 Конституції України про зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів та ст. 5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі.

Згідно з ч.1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч.1 ст.74 КК України).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана в ч. 2 ст. 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі ч.2 ст. 74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні. При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за ч. 2 ст. 74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Частиною 3 даної статті КК України визначено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Водночас, суд звертає увагу на те, що положеннями КК України та КПК України не передбачено можливості вирішення питання про приведення вироку суду у відповідність до закону, а лише передбачають лише можливість вирішення питання про звільнення засудженого від покарання та його відбування.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до ч. 3 ст. 57, ч.1 ст. 58, ч.1 ст. КК України),11,13,13-2 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Отже, вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 22.12.2023 (арк. о/с спр. 48-54) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років; ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_4 визначено у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

На підставі положень ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) місяців 3 (три) дні, призначене вироком Ковпаківського районного суду м. Суми по справі № 592/14795/20 від 10 вересня 2021 року, та з урахуванням ч. 1 ст. 72 КК України, остаточне покарання засудженому ОСОБА_4 , визначено у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 визначено з 22 грудня 2023 року, зарахувавши в строк відбуття покарання час перебування під вартою, з 29 квітня 2023 року по 21 грудня 2023 року, відповідно до ст. 72 КК України.

Частина 6 ст. 3 КК передбачає, що зміни до КК можуть вноситися, зокрема, законами про внесення змін до законодавства України про адміністративні правопорушення, що відрізняє ситуацію, яка розглядається, від змін нормативно-правових актів інших галузей права.

Відповідно до положення ст. 51 КУпАП , в редакції Закону № 3886-ІХ, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, на засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розповсюджується дія Закону № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до положень ч. 2 ст.74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Керуючись ст.107 ч.4, ст.537 ч.1 п.13, ст.539 ч.2 п.2 та ч.5, п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 року, ст. 5, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ч.2 ст. 74, 75 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку суду у відповідність до вимог нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його відносно засудженого задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 22.12.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на 5 (п`ять) років, на підставі ч.2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Виключити посилання на застосування ч. 1 ст. 70 КК України у вироці Великобагачанського районного суду Полтавської області від 22.12.2023.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим за вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 22.12.2023 за ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

На підставі положень ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) місяців 3 (три) дні, призначене вироком Ковпаківського районного суду міста Суми від 10 вересня 2021 року, та з урахуванням ч. 1 ст. 72 КК України, остаточно визначити покарання засудженому ОСОБА_4 , покарання у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

Порядок та початок строку відбування покарання залишити без змін, відповідно до вироку Великобагачанського районного суду Полтавської області від 22.12.2023.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1