Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 1-в/733/71/24
Єдиний унікальний №742/3252/21
Ухвала

Іменем України

25 листопада 2024 року Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ічня справу за поданням начальника Прилуцького районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_3 про приведення судового рішення у відповідність з діючим законодавством відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бубнова Слобідка Золотоніського району Черкаської області, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , вдівця, не працюючого, засудженого вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області 03.11.2021 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, із застосуванням ст. 76 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Ічнянського районного суду Чернігівської області надійшло подання начальника Прилуцького районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_3 про приведення вироку Ічнянського районного суду Чернігівської області від 03.11.2021 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18 липня 2024 року відносно засудженого ОСОБА_4 .

Подання обґрунтоване тим, що з 09.12.2021 року на обліку у Прилуцькому районному секторі № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області перебуває засуджений ОСОБА_4 відповідно до вироку суду від 03.11.2021 року. Посилаючись на вимоги ч. 2 ст. 74 КК України, п. 13 ч.1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, просить привести вирок суду у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ.

Представник Прилуцького районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Подання підтримує та просить його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду подання був повідомлений належним чином. Повідомив суд про поважні причини неможливості прибути в судове засідання в зв`язку з тим, що на даний час перебуває в складі ЗСУ, що згідно ч.5 ст. 539 КПК України не перешкоджає розгляду подання без його участі.

Прокурор у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд подання без його участі.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Відповідно до ст. 107 ч.4 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Дослідивши матеріали подання і особової справи засудженого ОСОБА_4 , суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 1 частини 2 статті 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до п.13 ч.1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Частинами 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Застосовано ч. 1 ст. 70 КК України і шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Застосовано ст. 75 КК України і звільнено засудженого від відбуття покарання, якщо він протягом трьох років іспитового строку не здійснить нового кримінального правопорушення та відповідно до ст. 76 КК України виконає покладені на нього обов`язки:

1.1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

1.2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок набрав законної сили 06 грудня 2021 року та звернутий до виконання.

На час, до якого відносяться вчинені ОСОБА_4 діяння, положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна» №1449-VI від 04.06.2009 (далі - Закон України №1449-VI від 04.06.2009), згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009).

Частиною 2 статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (у редакції Закону України № 3886-ХІ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024 року), передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» у 2021 році установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2021 року 2270 грн. Тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1342 х 2 = 2270 грн.

Відповідно до вироку Ічнянського районного суду Чернігівської області від 03.11.2021 року, ОСОБА_4 :

- в період часу з 17 по 24 квітня 2021 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, завдавши потерпілій матеріальну шкоду в розмірі 3673,28 грн., що становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених станом на 1 січня звітного податкового року, у якому було скоєно злочин (2270 грн.), отже вказане діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ є кримінально-караними на теперішній час;

- 05 липня 2021 року у вечірній час доби вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 537,92 грн., що становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених станом на 1 січня звітного податкового року, у якому було скоєно злочин (2270 грн.), отже вказане діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час;

- 06 липня 2021 року, у вечірній час, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, завдавши потерпілій матеріальну шкоду в розмірі 3556,08 грн., що становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених станом на 1 січня звітного податкового року, у якому було скоєно злочин (2270 грн.), отже вказане діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ є кримінально-караним на теперішній час;

- 08 липня 2021 року у вечірній час доби вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, завдавши потерпілій матеріальну шкоду в розмірі 563,20 грн., що становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених станом на 1 січня звітного податкового року, у якому було скоєно злочин (2270 грн.), отже вказане діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час;

- 10 липня 2021 року у вечірній час доби вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 377,52 грн., що становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених станом на 1 січня звітного податкового року, у якому було скоєно злочин (2270 грн.), отже вказане діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час;

- 12 липня 2021 року у вечірній час доби вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1110,40 грн., що становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених станом на 1 січня звітного податкового року, у якому було скоєно злочин (2270 грн.), отже вказане діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час;

- 14 липня 2021 року у вечірній час доби вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1301,18 грн., що становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених станом на 1 січня звітного податкового року, у якому було скоєно злочин (2270 грн.), отже вказане діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час;

- 16 липня 2021 року у вечірній час доби вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, завдавши потерпілій матеріальну шкоду в розмірі 3100,00 грн., що становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених станом на 1 січня звітного податкового року, у якому було скоєно злочин (2270 грн.), отже вказане діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ є кримінально-караним на теперішній час;

- 22 серпня 2021 року у вечірній час доби вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, завдавши потерпілій матеріальну шкоду в розмірі 783,33 грн., що становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених станом на 1 січня звітного податкового року, у якому було скоєно злочин (2270 грн.), отже вказане діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час;

- 23 серпня 2021 року в обідній час вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, завдавши потерпілій матеріальну шкоду в розмірі 1500,00 грн., що становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених станом на 1 січня звітного податкового року, у якому було скоєно злочин (2270 грн.), отже вказане діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час;

- в період часу з 16 по 25 травня 2021 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, завдавши потерпілій матеріальну шкоду в розмірі 2770,56 грн., що становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених станом на 1 січня звітного податкового року, у якому було скоєно злочин (2270 грн.), отже вказане діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ є кримінально-караним на теперішній час.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 було зроблено висновок щодо декриміналізації діянь за статтями 185, 190, 191 КК України та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Згідно ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, на день розгляду подання діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 за сімома епізодами крадіжок: 05 липня 2021 року, крадіжка на суму 537,92 грн.; 08 липня 2021 року, крадіжка на суму 563,20 грн.; 10 липня 2021 року, крадіжка на суму 377,52 грн.; 12 липня 2021 року, крадіжка на суму 1110,40 грн.; 14 липня 2021 року, крадіжка на суму 1301,18 грн.; 22 серпня 2021 року крадіжка на суму 783,33 грн.; 23 серпня 2021 року, крадіжка на суму 1500,00 грн. на даний час не можуть вважатися кримінальними правопорушеннями, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, за кожним із вказаних епізодів крадіжок не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність.

Водночас, за рештою епізодів вироку Ічнянського районного суду Чернігівської області від 03 листопада 2021 року (в період часу з 17 по 24 квітня 2021 року, крадіжка на суму 3673,28 грн.; 06 липня 2021 рок, крадіжка на суму 3556,08 грн.; 16 липня 2021 року, крадіжка на суму 3100,00 грн.; в період часу з 16 по 25 травня 2021 року, крадіжка на суму 2770,56 грн.), ОСОБА_4 спричинив матеріальну шкоду, розмір якої перевищує два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день вчинення крадіжки, а відтак вчинені ним діяння за вказаними епізодами є кримінально караними.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_4 згідно вироку Ічнянського районного суду Чернігівської області від 03 листопада 2021 року завдав матеріальної шкоди по семи епізодах крадіжок на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день їх скоєння, тобто вчинені ним діяння крадіжки (ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України), відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-каранимм на теперішній час. Суд приходить до висновку про необхідність звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання за даним вироком по вказаних вище епізодах 05 липня 2021 року, крадіжка на суму 537,92 грн.; 08 липня 2021 року, крадіжка на суму 563,20 грн.; 10 липня 2021 року, крадіжка на суму 377,52 грн.; 12 липня 2021 року, крадіжка на суму 1110,40 грн.; 14 липня 2021 року, крадіжка на суму 1301,18 грн.; 22 серпня 2021 року крадіжка на суму 783,33 грн.; 23 серпня 2021 року, крадіжка на суму 1500,00 грн. на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

В зв`язку з тим, що відповідно до вчинених ОСОБА_4 епізодів крадіжок (в період часу з 17 по 24 квітня 2021 року, крадіжка на суму 3673,28 грн.; 06 липня 2021 рок, крадіжка на суму 3556,08 грн.; 16 липня 2021 року, крадіжка на суму 3100,00 грн.; в період часу з 16 по 25 травня 2021 року, крадіжка на суму 2770,56 грн.), останній спричинив матеріальну шкоду, розмір якої перевищує два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день вчинення крадіжки і є кримінально караними, тому раніше призначене остаточне покарання за вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 03 листопада 2021 року залишається незмінним.

Суд звертає увагу, що суд звільняє засудженого від відбування покарання, а не приводить вирок суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення у випадку декриміналізації діянь не відповідає положенням ч.2 ст.74 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 58 Конституції України, ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, Законом України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання начальника Прилуцького районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_3 про приведення судового рішення у відповідність з діючим законодавством відносно засудженого ОСОБА_4 , задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного йому вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 03.11.2021 року (за сімома епізодами крадіжок: 05 липня 2021 року; 08 липня 2021 року; 10 липня 2021 року; 12 липня 2021 року; 14 липня 2021 року; 22 серпня 2021 року; 23 серпня 2021 року), у зв`язку з усуненням караності діяння.

Раніше призначене остаточне покарання за вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 03 листопада 2021 року, засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України у виді 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, із застосуванням ст. 76 КК України залишити незмінним.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Ічнянський районний суд Чернігівської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Cуддя ОСОБА_1