Справа № 944/6614/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/752/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Яворів Львівської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 3 липня 2024 року, якою продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави,

за участі прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

вищевказаною ухвалою клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 задоволено частково.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 календарних днів з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань №19».

Визначено строк дії ухвали 60 днів з 03.07.2024 по 31.08.2024 включно.

Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу задоволено частково.

Визначено ОСОБА_6 заставу - 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1059800,0 грн, яка буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Встановлено ОСОБА_6 , у випадку внесення застави, наступні обов`язки строком на два місяці з моменту внесення такої: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; прибувати до прокурора чи суду за першою вимогою; утримуватися від спілкування з свідками; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Яворівського районного суду Львівської області від 3 липня 2024 року, скасувати ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 3 липня 2024 року та прийняти нове рішення, яким змінити запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, а в разі необхідності застосувати електронний засіб контролю в розумінні ст. 195 КПК України. У випадку залишення без змін запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження обвинувачений вказує, що копію оскарженої ухвали він отримав лише 11 липня 2024 року.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_6 зазначає, що оскаржена ухвала прийнята з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а викладені у ній висновки не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, вказує, що 3 липня 2024 року Яворівським районним судом Львівської області щодо нього вже в 19-те продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У всіх зазначених випадках прокурор звертався до суду з однотипними клопотаннями без жодного додатку в розумінні ст. 184 КПК України, не наводячи жодних нових аргументів та доводів, які б свідчили про наявність ризиків та необхідність застосування щодо нього найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою.

Звертає увагу, що у клопотанні сторони обвинувачення не зазначено та жодним чином не обґрунтовано, чому менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належну процесуальну поведінку. Вважає, що ризики, які були підставою для обрання йому запобіжного заходу вперше, а в подальшому неодноразово продовжувались, у зв`язку зі спливом часу, а саме: два роки та десять місяців, його перебування під вартою змінилися та неактуальні, тому такі ризики мають бути переглянуті судом, а до нього має бути застосований менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з перебуванням під вартою, або визначений судом розмір застави, яка буде для нього доступна та співмірна щодо його матеріального становища.

Наголошує, що єдиним актуальним ризиком, на переконання суду, є ризик переховування від суду, який обумовлений лише суворістю покарання 10-12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Вважає, що навіть у випадку доведення стороною обвинувачення інкримінованого йому правопорушення це буде лише замах на злочин у розумінні ст. 15 КК України. Крім цього, сторона обвинувачення за майже три роки з моменту його затримання не надала суду доказів чи будь-яких аргументів ймовірного такого переховування від суду. До того ж, на всій території України запроваджено воєнний стан, що у свою чергу забороняє йому виїзд закордон, а паспорт громадянина України для виїзду закордон перебуває в органі досудового розслідування.

Просить врахувати дані, що характеризують його особу місце роботи на час його затримання, характеристику з місця роботи та місця проживання, характеристику голови Яворівської районної ради, звернення третини депутатів Яворівської міської ради, наявність двох малолітніх дітей, які перебувають на його утриманні, та матері пенсійного віку, яка потребує догляду; його стан здоров`я, який за час перебування у слідчому ізоляторі різко погіршився.

Вважає, що суд не взяв до уваги, що він дотримується умов запобіжного заходу в іншому кримінальному провадженні, у якому його обвинувачують за ч. 4 ст. 368-3 КК України. Саме через зразкову процесуальну поведінку йому 16 грудня 2019 року було змінено запобіжний захід з тримання під вартою з визначенням застави на особисте зобов`язання, який закінчився 16 лютого 2020 року.

Апелянт зазначає, що перебуває під вартою з 14 вересня 2021 року, що порушує його право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку.

Вказує, що визначений судом розмір застави є завідомо непомірним для нього. Звертає увагу, що потерпілі у кримінальному провадженні відсутні, обставин, які обтяжують покарання, досудовим розслідуванням не встановлено, матеріальної шкоди кримінальним правопорушенням не завдано, цивільних позовів у кримінальному провадженні не заявлено. Просить врахувати його матеріальне становище, зокрема відсутність доходів протягом 34 місяців місяців, адже він перебуває під вартою; фінансових заощаджень у нього немає, а банківські рахунки заблоковані виконавчою службою. Станом на сьогодні у нього наявна заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей у на загальну суму майже 120 000 гривень. Крім цього, у провадженні Яворівського відділу ДВС у Яворівському районі Львівської області, окрім аліментів, відкрито ще чотири виконавчі провадження про примусове стягнення з нього коштів на загальну суму майже 20 000 гривень. Тобто внаслідок тривалого перебування під вартою у нього утворилась заборгованість на загальну суму майже 140 000 гривень. Його рідні також перебувають у скрутному матеріальному становищі, оскільки мати, яка має проблеми зі здоров`ям, отримує пенсію у розмірі лише 3 150 гривень на місяць, а батько помер 28 листопада 2021 року, коли він уже перебував під вартою.

На його переконання, суд не аргументував та не надав пояснення, чому саме мінімальний розмір застави не здатний забезпечити виконання ним покладених на нього обов`язків та необхідно вийти за межі максимального розміру застави.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_8 подані апеляційні скарги підтримали та просили такі задовольнити.

Прокурор ОСОБА_7 заперечив проти задоволення апеляційних вимог, зазначивши, що такі не ґрунтуються на вимогах закону.

Заслухавши доповідача, позицію учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши надані в копіях матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з огляду на таке.

Беручи до уваги, що копію повного тексту оскарженої ухвали обвинувачений отримав 11 липня 2024 року, колегія суддів апеляційного суду вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та такий підлягає поновленню.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, на розгляді Яворівського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження №0000109 від 14 вересня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України.

У межах цього кримінального провадження слідчим суддею Яворівського районного суду Львівської області ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави. Строк дії зазначеного запобіжного заходу в подальшому було неодноразово продовжено, з визначенням застави 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 816 800 гривень. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 3 липня 2024 року ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 059 800 гривень.

Підставами для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду, який обумовлений, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими для особи наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Судом враховано, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу прекурсорів з корисливих мотивів, який має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства, оскільки обсяг контрабандно переміщеного прекурсору становить значну для України масу, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 12 років з конфіскацією майна. Крім того, очевидно, що в умовах, які існують в Україні, викликаних безпрецедентною військовою агресією російської федерації проти України, в обвинуваченого збільшуються можливості для ухилення від суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин через дії російської федерації відсутні можливості належним чином контролювати державний кордон у місцях активних бойових дій. Також місцевим судом, на виконання вимог ст. 178 КПК України, було враховано особу ОСОБА_6 , який є працездатним, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню в слідчому ізоляторі, не хворіє. Характер та обставини вчиненого ним правопорушення характеризують ОСОБА_6 як особу, що не має достатніх моральних цінностей, схильного до вчинення кримінальних правопорушень.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_6 під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані. Попри те, що місцевий суд дійшов висновку про поступове зменшення ризиків незаконного впливу на свідків та знищення, приховання інформації, речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, суд вважав, що на момент розгляду клопотання ці ризики не досягли ступеню, який звільняв би суд від необхідності застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Ризик можливого переховування від суду, який, серед інших, слугував підставою для обрання запобіжного заходу, станом на сьогодні не змінився та не зменшився.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, та вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту, як про це просить обвинувачений, не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. Відомостей, які б свідчили про неможливість подальшого застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторонами не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що прокурор не довів існування ризиків є необґрунтованими, оскільки питання щодо застосування запобіжного заходу розглядалось судом в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та з матеріалів контрольного провадження вбачається, що при обранні такого ОСОБА_6 місцевий суд враховував не лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні злочинів, а й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання обвинуваченого під вартою.

Твердження обвинуваченого про те, що він мав місце праці до взяття під варту, має позитивну характеристику з місця роботи, на утриманні у нього перебуває двоє неповнолітніх дітей та матір пенсійного віку, а також наявність у нього боргових зобов`язань, самі по собі не можуть слугувати підставою для застосування щодо останнього більш м`якого запобіжного заходу, адже наведені обставини не можуть підтверджувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого та відсутність ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Покликання на те, що стан здоров`я ОСОБА_6 за період перебування під вартою різко погіршився жодними доказами не підтверджене. Відомостей про те, що стан здоров`я обвинуваченого унеможливлює його перебування під вартою суду не представлено.

Аргументи сторони захисту про тривале перебування ОСОБА_6 під вартою не є підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки вказана обставина відповідно до вимог ст. 178 КПК України не враховується при обранні обвинуваченому запобіжного заходу чи продовженні строку його дії.

Інші підстави для відмови у задоволенні клопотання прокурора, зазначені обвинуваченим у поданій до суду апеляційній скарзі, також не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Водночас, ЄСПЛ визнано законними та обґрунтованими дії національних судів, щодо обрання обвинуваченому розміру застави, який перевищував його наявні активи та поточні доходи, тощо, беручи до уваги особливий характер справи заявника, шкоду, завдану кримінальним правопорушенням та зазначено, що навіть якщо сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Під час визначення обвинуваченому альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави судом було враховано відомості про сімейний та майновий стан ОСОБА_6 , а також суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, його обставини та особливо великий розмір вилучених прекурсорів. А тому, з урахуванням майнового стану та репутації обвинуваченого, розмір застави був змінений з 600 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на 350 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 059 800 гривень. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказана застава є обґрунтованою та здатна забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відтак, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскарженого рішення.

Ухвала місцевого суду відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, зі справи не вбачається.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на необхідність дотримання судом першої інстанції розумних строків судового розгляду вищевказаного кримінального провадження, відповідно до ст. 28 КПК України, беручи до уваги тривале перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

поновити обвинуваченому ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження.

Ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 3 липня 2024 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 - ОСОБА_10 ОСОБА_4