Справа № 569/8621/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді : - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

представника пробації - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне подання провідного інспектора Рівненського районного відділу №1 ОСОБА_4 , про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений 01.07.2022 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень,-

встановив:

В Рівненський міський суд надійшло подання провідного інспектора Рівненського районного відділу №1 ОСОБА_4 , про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 .

Подання обґрунтоване, що Засуджений ОСОБА_5 перебуває на обліку Рівненського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області з 01.09.2022 року за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 01.07.2022 року, відповідно до якого, його визнано винним у скоєні злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень

Обвинувальний вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 01.07.2022 року відносно ОСОБА_5 набрав законної сили 01.08.2022 року, а строк його виконання у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України сплив через два роки, а саме 01.08.2024 року.

02.09.2022 року відповідно до частини третьої статті 26 Кримінально-виконавчого кодексу України органом пробації до Рівненського міського суду Рівненської області було скеровано подання на підставі частини третьої статті 26 Кримінально-виконавчого кодексу України відносно ОСОБА_5 . Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 13.10.2023 року вказане подання було задоволено та розстрочено засудженому несплачену суму штрафу рівними частинами на 2 (два) місяці, тобто по 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень кожного місяця.

16.04.2024 року до Рівненського РВ №1 надійшов витяг із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.09.2022 року №231 згідно якого стало відомо, що 22.09.2022 року ОСОБА_5 призвано на військову службу під час мобілізації до ВЧ НОМЕР_1 . Відповідно до вищевказаної інформації, 16.04.2024 року до ВЧ НОМЕР_1 був скерований лист з метою ознайомлення ОСОБА_5 з необхідністю сплати штрафу призначеного вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 01.07.2022 року та в разі сплати надіслати квитанцію до Рівненського РВ №1.

Станом на 15.08.2024 року уповноважений орган з питань пробації не отримував від засудженого документ про сплату штрафу, сума несплаченого штрафу становить 850 грн. Перебіг давності виконання вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 01.07.2022 року не переривався.

Вище викладене свідчить, що для звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку на підставі ст. 80 КК України, правові перешкоди для такого звільнення відсутні.

В судовому засіданні представник пробації клопотання підтримала, просить його задовольнити.

Прокурор не заперечив з приводу задоволення клопотання.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши клопотання, матеріали особової справи, заслухавши пояснення представника пробації, думку прокурора, суд прийшов до висновку, що клопотання обґрунтоване, підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що Засуджений ОСОБА_5 перебуває на обліку Рівненського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області з 01.09.2022 року за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 01.07.2022 року, відповідно до якого, його визнано винним у скоєні злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень

Обвинувальний вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 01.07.2022 року відносно ОСОБА_5 набрав законної сили 01.08.2022 року, а строк його виконання у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України сплив через два роки, а саме 01.08.2024 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України «Звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку» особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання не несе правового обов`язку застосовувати право обмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас, засуджена до певного виду покарання особа, не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже унеможливлює виконання покарання.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування статті 80 КК передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання.

Згідно ст. 152 Кримінально-виконавчого кодексу України «Підстави звільнення від відбування покарання» однією з підстав звільнення від відбування покарання для органів виконання покарань є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

Судова практика суддів загальної юрисдикції України з питань звільнення від відбування покарання за закінченням строків давності виконання обвинувального вироку є усталеною та судові рішення вносились на користь засуджених, як за ініціативою органів пробації (кримінально-виконавчої інспекції) так і за поданням прокуратури та ініціативою самого суду.

Так, Верховний Суд України на засіданні судової палати у кримінальних справах 24 грудня 2015 року, розглядаючи справу № 5-324 кс 15, висловився про те, що правило відмови у звільненні засудженої особи від відбування покарання у виді штрафу у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку не може пов`язуватися із самим фактом несплати засудженим протягом місячного строку суми штрафу. З огляду на це, лише несплата засудженим суми штрафу в певний строк сама по собі не свідчить про ухилення його від відбування цього покарання.

При розгляді цієї справи Верховний Суд України зазначив, що ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом. Особливість цього факту полягає у тому, що питання про його встановлення може бути вирішено лише одним суб`єктом - судом. Адже, відповідно до частини першої статті 389 КК ухилення від відбування покарання у виді штрафу є злочином. Такі юридичні факти встановлюються виключно за чітко регламентованою законодавством процедурою. Зокрема, відповідно до частини першої статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Тому до набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухваленні від відбування покарання, питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду вирішувати неправомірно.(Постанова ВС України від 24 грудня 2015 року № 5-324кс15).

Згідно ч. 4 ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду України, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Наведений правовий висновок ВС України кореспондується з позицією Конституційного Суду України, згідно з якою сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили (Рішення від 27 жовтня 1999 року у справі № 1-15/99). Крім того, ЄСПЛ у своєму рішенні від 22 квітня 2010 року у справі « Фатуллаєв проти Азербайджану» зазначив, що презумпція невинуватості, втілена в п. 2 ст. 6 Конвенції, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка «обвинувачується у кримінальному злочині», винною до того, як це доведено в законному порядку. ЄСПЛ послідовно дотримується підходу відповідно до якого принцип презумпції невинуватості порушується, якщо судове рішення або твердження офіційної особи щодо особи, яка обвинувачується в скоєні кримінального злочину, схиляє до думки про те, що вона винна до того, як її винуватість була встановлена в законному порядку. Аналогічні порушення було констатовано у справах «Шагін проти України», «Грабчук проти України» та інших.

02.09.2022 року відповідно до частини третьої статті 26 Кримінально-виконавчого кодексу України органом пробації до Рівненського міського суду Рівненської області було скеровано подання на підставі частини третьої статті 26 Кримінально-виконавчого кодексу України відносно ОСОБА_5 . Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 13.10.2023 року вказане подання було задоволено та розстрочено засудженому несплачену суму штрафу рівними частинами на 2 (два) місяці, тобто по 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень кожного місяця.

16.04.2024 року до Рівненського РВ №1 надійшов витяг із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.09.2022 року №231 згідно якого стало відомо, що 22.09.2022 року ОСОБА_5 призвано на військову службу під час мобілізації до ВЧ НОМЕР_1 . Відповідно до вищевказаної інформації, 16.04.2024 року до ВЧ НОМЕР_1 був скерований лист з метою ознайомлення ОСОБА_5 з необхідністю сплати штрафу призначеного вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 01.07.2022 року та в разі сплати надіслати квитанцію до Рівненського РВ №1.

Станом на 15.08.2024 року уповноважений орган з питань пробації не отримував від засудженого документ про сплату штрафу, сума несплаченого штрафу становить 850 грн. Перебіг давності виконання вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 01.07.2022 року не переривався.

Вище викладене свідчить, що для звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку на підставі ст. 80 КК України, правові перешкоди для такого звільнення відсутні.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків вирішується інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку. Згідно з частиною 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішується судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках встановлених законом.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків вирішується інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку. Згідно з частиною 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішується судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках встановлених законном.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що дане подання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 80 КК України, ст. 539 КПК України, ст.152 КВК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Подання - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений 01.07.2022 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, в зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку від 01.07.2022 року Рівненського міського суду Рівненської області.

На ухвалу може бути подана апеляція в Рівненський апеляційний суд протягом 7 діб з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_6