Рівненський апеляційний суд
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

19 вересня 2024 року м. Рівне

Справа № 569/14411/22

Провадження № 11-сс/4815/291/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

заявника ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 27 серпня 2024 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000157 від 07.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.436-2 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 27 серпня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Рівненській області ОСОБА_6 та накладено арешт на планшет марки Lenovo із зарядним пристроєм, мобільний телефон марки iPhone13, модель НОМЕР_1 , серійний номер НОМЕР_2 , IMEI86465, із встановленою сім-карткою з номером НОМЕР_3 , системний блок НР CZC4043Z70 з метою збереження речових доказів.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу від 27 серпня 2024 року, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та повернути вилучене в нього майно.

Вказує, що арешт на його електронні пристрої був накладений необґрунтовано, оскільки вся опублікована ним інформація знаходиться у відкритому загальному доступі на його сторінці « ОСОБА_7 соцмережі «Фейсбук». Крім того зазначає, що жодного логічного захисту на його пристроях, які були вилучені органом досудового розслідування, не було встановлено, тому у слідчого були відсутні підстави для вилучення майна, оскільки він мав можливість дослідити їх вміст на місці проведення обшуку.

Наголошує, що вилучене майно не може підпадати під визначення «речові докази» в даному кримінальному провадженні, оскільки речовими доказами, на його думку, є публікації на веб-сайті « ОСОБА_7 », тому вважає, що прокурор повинен був звернутися з клопотанням про накладення арешту саме на веб-сайт, а не на його гаджети.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 27 серпня 2024 року.

Вказує, що розгляд клопотання про арешт майна проводився без його виклику, а копію ухвали він отримав за заявою лише 10.09.2024 року.

Згідно вимог п.3 ч.2 ст.395 КПК України, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення. Відповідно до ч.3 ст.395 КК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З огляду на те, що розгляд клопотання відбувся без участі особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, копію ухвали слідчого судді він отримав 10.09.2024 року, а апеляційна скарга подана до суду 13.09.2024 року, то строк на подачу апеляційної скарги, з урахуванням мотивів, наведених апелянтом, пропущений з поважних причин, тому його слід поновити.

Прокурор, будучи повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду, в призначений час до суду апеляційної інстанції не з`явився, про поважність причин своєї неявки суду не повідомив і ніяких клопотань про відкладення розгляду не подавав, а тому, відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України, апеляційний суд враховуючи, що його неявка не перешкоджає проведенню розгляду, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без участі прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи ОСОБА_5 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали клопотання про накладення арешту та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання дотримався даних вимог закону та перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчим відділом УСБУ в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000157 від 07.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.436-2 КК України.

Згідно клопотання про накладення арешту на майно, після початку військового вторгнення рф на територію України окремі жителі Рівненської області, з використанням інформаційних ресурсів, активізували діяльність, спрямовану на систематичне виготовлення та поширення матеріалів, у яких виправдовується військова агресія рф проти України, визнається правомірним військове вторгнення на територію нашої держави та популяризуються/глорифікуються особи, причетні до військових злочинів чи збройної агресії рф проти України, а також до діяльності окупаційних адміністрацій, створених рф на окупованих територіях України.

В ході досудового розслідування встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи власний профіль в соціальній мережі «Facebook» - « ОСОБА_7 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 на постійній основі поширює матеріали, які містять виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії рф проти України, розпочатої у 2014 році.

21.08.2024 року на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено: планшет марки Lenovo із зарядним пристроєм, мобільний телефон марки iPhone13, модель НОМЕР_1 , серійний номер НОМЕР_2 , IMEI86465, із встановленою сім-карткою з номером НОМЕР_3 , системний блок НР CZC4043Z70. Того ж дня зазначені предмети визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно, у відповідності до ст.173 КПК України, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що вилучене майно, яке належить ОСОБА_5 , відповідає критеріям п.3 ч.2 ст.170 КПК України та прийшов до правильного висновку про те, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Так, на вилучених речах може міститися інформація про обставини вчинення кримінального правопорушення, фактичні дані, на підставі яких можливо встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, які мають значення для кримінального провадження і підлягають доказуванню, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що на даний час продовжує існувати необхідність у проведенні відповідних слідчих дій для перевірки та встановлення даних, які містяться на вказаних планшеті, мобільному телефоні та системному блоці.

Доводи ОСОБА_5 щодо відсутності правових підстав для накладення арешту на його майно є необґрунтованими, оскільки на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину. Лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Під час перевірки доводів ОСОБА_5 щодо несвоєчасності розгляду клопотання про арешт майна, колегія суддів виходить із того, що у КПК України законодавець не зазначив такої підстави для відмови у задоволенні клопотання чи для повернення клопотання про арешт майна як його розгляд із порушенням визначених КПК України строків.

Так, сам по собі факт вирішення слідчим суддею клопотання про арешт майна із пропуском строків, визначених КПК України, не може бути підставою для відмови в арешті такого майна, яке відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні. Вказане обумовлюється тим, що недотримання строку розгляду клопотання щодо арешту майна, яке має ознаки речового доказу, задля досягнення завдань кримінального провадження, не позбавляє таке майно доказової сили, а тому потребує забезпечення його збереження, зокрема, шляхом накладення арешту.

Також, апеляційний суд вважає необґрунтованими аргументи власника майна про неуповноваженого суб`єкта звернення з клопотанням про накладення арешту, посилаючись на ч.2 ст.64-2 КПК України.

Так, вимоги до клопотання про арешт майна та особи, яка може звернутися з ним, закріплені спеціальною нормою ст.171 КПК України, згідно якої з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач (ч.1).

Приписи статті 64-2 КПК України визначають правовий статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна в кримінальному провадженні. Зокрема, ч.2 ст.64-2 КПК України регулює не питання арешту майна, тим паче вимоги до уповноваженої особи на звернення з ним, на що опирається апелянт, а вказує на момент, з якого фізична або юридична особа набуває статусу третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт.

З огляду на зазначене, під час звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке вилучене у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , органом досудового розслідування дотримано вимоги, передбачені ст.171 КПК України.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не є підставою для скасування судового рішення та підлягають з`ясуванню під час розгляду судом першої інстанції кримінального провадження по суті.

Апеляційний суд звертає увагу, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, його межі у часі окреслені строками, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст.219 КПК України. При цьому ОСОБА_5 не позбавлений права надати слідчому додаткові докази на підтвердження зазначених в апеляційній скарзі обставин чи звернутися до слідчого судді у порядку ст.174 КПК України із заявою про зняття арешту на майно в разі доведення, що в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення відпала потреба.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно, у відповідності до ст.173 КПК України, слідчий суддя правильно встановив обґрунтованість визнання вказаного майна матеріальними об`єктами, що містять в собі ознаки, визначені у ст.98 КПК України, та прийшов до правильного висновку про те, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, знищенню речових доказів.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення, як арешт майна, заявником не надано та колегією суддів апеляційного суду не встановлено, тому відповідно, доводи власника майна про те, що арешт на планшет, мобільний телефон та системний блок накладено безпідставно, без наявності правових підстав, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт слідчим суддею накладено правомірно, відповідно до вимог ст.ст. 170-173 КПК України.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_5 слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді від 27 серпня 2024 року без змін.

Керуючись ст.ст.395, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Поновити ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 27 серпня 2024 року.

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 27 серпня 2024 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000157 від 07.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.436-2 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2