Справа № 682/2503/23
Провадження № 1-в/682/71/2024
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

31 жовтня 2024 року

Славутський міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута справу № 682/2503/24 за поданням начальника Шепетівського РВ № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_4 про приведення вироку Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.10.2023 відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Славута, Хмельницької області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, у відповідність до закону

в с т а н о в и в:

07.10.2024 до суду надійшло подання начальника Шепетівського РВ № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до закону відносно ОСОБА_5 , засудженого 16.10.2023 року Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням протягом іспитового строку на 1 рік із покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

В обґрунтування подання вказано, що засуджений ОСОБА_5 з 20.11.2023 року по даний час перебуває на обліку у відділі пробації.

Закон України від 18.07.2024 № 3886-ІX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» набрав чинності 09.08.2024 року.

Відповідно положення ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення з редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІX від 18.07.2024 декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість вкраденого станом на 2023 рік становить до 2684 грн.

Законом підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна (ст. 185, 190, 191 КК України), чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян встановлений на рівні 17 грн., відповідно до Податкового кодексу України. Саме з цієї суми в Україні розраховують, штрафи чи адміністративні покарання. Винятки становлять злочини чи правопорушення в частині адміністративного та кримінального законодавства, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Вартість викраденого ОСОБА_5 майна на момент вчинення правопорушення у 2023 році не перевищувала 2684 грн.

За таких обставин представник органу пробації звернувся до суду та просив: вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.10.2023 привести у відповідність до вимог Закону України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів « в частині вирішення питання про звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного судом покарання.

18.10.2024 в судовому засіданні представник органу пробації ОСОБА_4 подання підтримав.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення подання.

ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився. Згідно наявної у суду інформації, на даний час ОСОБА_5 проходить військову службу в ЗСУ. Про день та час слухання справи повідомлений належним чином. Неявка ОСОБА_5 в судове засідання не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Отже, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст.539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України, передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 засуджений за вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.10.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік із покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок набрав законної сили 16.11.2023.

Вказаним вироком ОСОБА_5 засуджено за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, із заподіянням матеріальної шкоди потерпілому на суму 2250 грн. Подія злочину відбулася 10.09.2023.

Разом з тим Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набув чинності 09 серпня 2024 року.

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

За частиною 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

На переконання суду, внесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.

Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.

Вказана позиція викладена в Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року, справа № 278/1566/21.

Неоподатковуваний мінімум в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового Кодексу, для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць),установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімума доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та станом на 01 січня 2023 року ця сума становила 2684 грн.

Отже враховуючи, що ОСОБА_5 згідно вироку Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.10.2024 року завдав матеріальної шкоди потерпілому на суму 2250 гривень, що менша ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння крадіжки (2684 гривні), тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання за даним вироком, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

За таких обставин, подання начальника Шепетівського РВ № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до нового закону є таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Подання начальника Шепетівського РВ № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до закону відносно засудженого ОСОБА_5 задовольнити.

Привести вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.10.2023 відносно ОСОБА_5 , засудженого за ч. 4 ст. 185 КК України, у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-ІХ.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 від покарання, призначеного за вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2023 року, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено: 31.10.2024.

Суддя ОСОБА_1