У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Лохвиця обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000558 від 03.08.2024 року відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України -

в с т а н о в и в :

25 вересня 2024 року до Лохвицького районного суду Полтавської області надійшло кримінальне провадження за № 0000558 від 03.08.2024 року відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що подав письмове клопотання, посилаючись на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення. Зазначив про наявність вагомих доказів вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим за ч. 1 ст. 121 КК України: покарання за законом передбачено у вигляді позбавлення волі від п"яти до восьми років позбавлення волі; обвинувачений ОСОБА_5 має працездатний вік та стан здоров"я, який дозволяє йому вчиняти активні фізичні дії; обвинувачений не має постійного місця роботи та законних джерел для життя; у обвинуваченого відсутні міцні соціальні зв"язки.

В судовому засіданні прокурор подане ним клопотання підтримав та просив задовольнити, з підстав, наведених в них, та просить продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, терміном на 60 діб.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Подав клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов"язання з покладенням обов"язків, передбачених ст. 194 КПК України або домашній арешт. Зазначив, що ці види запобіжних заходів будуть достатніми та ефективними заходами забезпечення кримінального провадження, які узгоджуватимуться з метою їх застосування та будуть достатніми стримуючими засобами, щоб забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, при цьому, відповідатимуть справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи, а також дозволять обвинуваченому продовжити службу в ЗСУ і фінансово забезпечити себе і свою сім"ю, а утримання обвинуваченого під вартою є недоцільним та необгрунтованим. Вважає, що прокурором не було доведено наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, обґрунтовуваши тим, що ризики, на які посилається прокурор є недоведеними.

Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовочму судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора та підтримав думку свого захисника.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити та задовольнити клопотання захисника, щодо зміни обвинуваченому ОСОБА_5 міри запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, наявність судимостей у обвинуваченого тощо.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, рішення «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року).

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується суд при вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Як вбачається із доданих матеріалів до клопотання захисника ОСОБА_4 - обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце проживання, має батьків, дружину, двох неповнолітніх дітей (спільних з дружиною) і двох дітей дружини, перетнути кордон України не зможе, раніше до кримінальної і адміністративної відповідальності не притягувався, є інвалідом дитинства другої групи, у 2009 році отримав першу групу інвалідності, ніс службу в ЗСУ.

Отже, враховуючи викладене, оцінюючи сукупність обставин, а саме те, що обвинувачений несе службу в ЗСУ, має постійне місце проживання, у нього відсутні наміри ухилятися від суду, а також не доведення стороною обвинувачення збереження ризиків переховування обвинуваченого від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, суд вважає за можливе змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт.

При цьому, суд зазначає, що сама тільки тяжкість покарання за ч. 1 ст. 121 КК України не може бути підставою для продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового засідання. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Враховуючи вказані обставини суд вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченим ОСОБА_5 процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження, тому слід застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

При цьому суд вважає доцільним покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 декількох обов`язків, передбачених ч. 4 ст. 194 КПК України.

На підставі наведеного, та керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 182, 183, 194, 314-317, 331, 369-372 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

В клопотанні прокурора Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони центрального регіону ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 - відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт - задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною йому залишати житло у період часу з 21.00 год по 06.00 год строком на два місяці починаючи з 30 вересня 2024 року по 29 листопада 2024 року включно.

Покласти на ОСОБА_5 на строк дії вказаної ухвали наступні обов`язки:

1) не залишати місце постійного проживання в нічний час доби (з 21.00 години до 06.00 години) за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) прибувати за необхідним викликом до прокурора та до Лохвицького районного суду Полтавської області;

3) утримуватися від спілкування з свідками та потерпілим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000558 від 03.08.2024 року;

4) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Згідно ч. 4 ст. 181 КПК України копію ухвали направити для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого та зобов`язати негайно поставити на облік ОСОБА_5 і повідомити про це головуючого суддю.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту передати для виконання до Відділення поліції № 2 (м. Кропивницький) Кропивницького районного управління поліції (адреса: вул. Кільцева, 34-б, м. Кропивницький, 25014).

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Ухвала судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ознайомити обвинуваченого ОСОБА_5 під підпис з ухвалою про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти такої ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачної ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1