УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_4 від 13.08.2024 у кримінальному провадженні № 0001480 від 07.09.2023, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_4 від 13.08.2024 у кримінальному провадженні № 0001480 від 07.09.2023, в якій вона просить:

1) скасувати постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_4 від 13.08.2024 у кримінальному провадженні № 0001480 від 07.09.2023 про відмову у задоволенні клопотання;

2) зобов`язати слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_4 у наданні відповідно до ст. 93 КПК України відеозаписи з камер відеоспостереження, а також технічну документації на розсувні скляні двері та відеокамери.

Скарга мотивована тим, що у провадженні Першого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001480 від 07.09.2023 з правовою кваліфікацією ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 364, ч.2 ст. 365 КК України, в якому ОСОБА_3 визнана потерпілою.

ОСОБА_3 вказує, що постанова слідчого належним чином не мотивована, не відповідає вимогам чинного законодавства, з огляду на що підлягає скасуванню.

У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримала та просила її задовольнити. Вказала, що слідчий зобов`язаний був вчинити дії, про які вона вказує у клопотанні № 1.20, оскільки про це прямо заначив прокурор Київської міської прокуратури у вказівці від 14.11.2023.

Слідчий першого слідчого відділу ТУ ДБР в м. Києві ОСОБА_4 , будучи повідомленим про час та дату судового розгляду завчасно та належним чином, в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Так, з огляду на конституційні принципи змагальності сторін та диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог скарги за відсутності в судовому засіданні слідчого на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ТУ ДБР в м. Києві проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0001480 від 07.09.2023.

Зі змісту скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що слідчий першого слідчого відділу ТУ ДБР в м. Києві ОСОБА_4 розглянувши клопотання ОСОБА_3 , виніс постанову від 13.08.2024 про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 № 1.20, мотивуючи тим, що воно аналогічне клопотанню № 1.14, у відповідь на яке вже було відмовлено.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 303 КПК України, під час досудового розслідування може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових дій) негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

За правилами ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які обумовлюють її відмову, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Аналіз наявних у слідчого судді матеріалів скарги свідчить про те, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону не були дотримані слідчим при прийнятті рішення про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 у.

З матеріалів скарги вбачається, що слідчий, приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання потерпілої у кримінальному провадженні №0001480 від 07.09.2023, не мотивував своє рішення належним чином, оскільки не навів зміст обставин, які є підставами для прийняття такого рішення, мотиви його прийняття, їх обґрунтування, які могли би бути визнані належними та достатніми з точки зору стороннього та незалежного спостерігача.

Викладене свідчить про необґрунтованість винесення слідчим постанови від 13.08.2024 про відмову в задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_3 , відсутність підстав для прийняття такого рішення, що є суттєвим порушення вимог ст. 110 КПК України та безпосередньо впливають на законність прийнятого рішення слідчим.

Суд також бере до уваги, що дії, які ОСОБА_3 просить виконати у своєму клопотанні, зазначені у письмовій вказівці старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні №0001480 від 07.09.2023.

Так, суд звертає увагу слідчого, що частиною 4 ст. 40 КПК України встановлений обов`язок слідчого виконувати вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі. Невиконання слідчим законних вказівок та доручень прокурора, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законом відповідальність.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР в м. Києві ОСОБА_4 від 13.08.2024 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0001480 від 07.09.2023 в частині необхідності скасування вказаної постанови.

У той же час, в частині вимог щодо окремого зазначення в ухвалі зобов`язання уповноваженого слідчого повідомити слідчого суддю про виконання судового рішення - слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити учасникам судового провадження наступне.

Так, відповідно до ст. 534 КПК України строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні, але у разі, якщо суд прийде до висновку про таку необхідність.

Окреме, розширене пояснення дій, що вимагаються судовим рішенням від сторони судового провадження може вказуватись з метою полегшення розуміння та сприяння визнанню сторонами суті рішення.

Також суд нагадує учасникам кримінального провадження, що ст. 535 КПК України встановлює імперативну вимогу, відповідно до якої органи, особи, які виконують судове рішення, повідомляють суд, який постановив судове рішення, про його виконання.

Тобто, в силу приписів чинного законодавства, уповноважена особа у кримінальному провадженні №0001480 від 07.09.2023, яка буде виконувати дану ухвалу, вже має обов`язок повідомити суд про виконання такого рішення, при цьому, враховуючи, що уповноваженою особою в даному випадку є професійний юрист, який має досвід роботи, зокрема і в галузі кримінального процесу, а тому, слідчий суддя приходить до висновку, що такій особі, поза розумним сумнівом, відомо про обов`язок повідомити суд про виконання судового рішення, у зв`язку з чим слідчий суддя не вбачає потреби у наданні їй ще однієї, додаткової, вказівки з цього приводу.

Водночас, не підлягає задоволенню скарга ОСОБА_5 в частині зобов`язання слідчого задовольнити її клопотання та провести відповідні слідчі дії, вказані у такому клопотанні, оскільки чинним законодавством не передбачено повноважень слідчого судді, надавати вказівки слідчому щодо вчинення тих чи інших конкретних процесуальних дій, за наслідками розгляду клопотань учасників кримінального провадження, за виключенням випадків, що прямо передбачені законом, чи слідчих (розшукових) дій під час розслідування кримінального провадження, за виключенням випадків, що прямо передбачені законом, тощо. Більш того, спроба вчинення таких дій з боку суду була б невиправданим втручанням в роботу органу досудового розслідування в цілому, та в заплановану слідчим стратегію досудового розслідування у конкретному кримінальному провадженні, що прямо суперечить принципу диспозитивності.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 3, 22, 26, 37, 40, 55, 110, 303-307 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Скаргу - задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_4 від 13.08.2024 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0001480 від 07.09.2023.

Зобов`язати слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_4 , або іншого уповноваженого слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0001480 від 07.09.2023, повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 , яке зареєстроване службовою особою ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, за вх. 30096-24/к від 07.05.2024, у порядку та строки, передбачені ч. 1 ст. 220 КПК України, а також з урахуванням вказівки старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні №0001480 від 07.09.2023 - прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 від 14.11.20223 № 20-1104ВИХ-23.

В іншій частині - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1