ЄУН справи: 336/3461/20>
Номер провадження: 1-кп/336/116/2024
ВИРОК

Іменем України

02 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за звинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрований проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше судимого:

- вироком Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 06.02.2007 року за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 50 НПДГ (відомості про виконання вироку відсутні);

- вироком Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 06.05.2010 року за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 50 НПДГ (відомості про виконання вироку відсутні);

- вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 21.01.2011 року за ч. 2 ст. 190 КК України до обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків остаточно визначено покарання в 1 рік обмеження волі, виплату штрафу у розмірі 50 НПДГ (відомості про виконання вироку відсутні);

- вироком Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 12.12.2012 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з випробуванням строком 2 роки;

- вироком Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 28.01.2014 року за ч. 2 ст. 190 КК України до штрафу у розмірі 50 НМДГ, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.07.2014 року покарання у виді штрафу замінено покаранням у виді 50 годин громадських робіт (відомості про виконання вироку відсутні);

- вироком Заводського районного суду міста Запоріжжя від 17.09.2014 за ч. 2 ст. 185, ст. 69 КК України з застосуванням ст. 71 КК України штрафу у розмірі 100 НМДГ, ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2015 року покарання у виді штрафу замінено покаранням у виді 100 годин громадських робіт (відомості про відбуття покарання відсутні);

- вироком Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 05.12.2014 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 70, ст. 69 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнено з випробуванням строком на 3 роки;

- вироком Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 06.08.2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі (строк покарання з 07.06.2015 року);

- вироком Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 10.01.2017 року за ст. 198 КК України із застосуванням ст. 70 ч. 4 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі (звільнився 28.08.2019 року у зв?язку з відбуттям покарання);

- вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 09.12.2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнено з випробування строком на 3 роки. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.07.2023 року звільення від відбування покарання скасоване;

- вироком Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 07.05.2024 року за 190 ч. 3 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки два місяці (початок відбування покарання 30.09.2023 року),

у скоєнні злочинів, передбачених ст. 190 ч. 2, ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В період часу з 18 по 31 травня 2020 року ОСОБА_4 , діючи повторно, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , умисно таємно викрав з салону автомобілю Renault Scenic, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належні ОСОБА_8 шуруповерт Тайга ЖЄ-900/2 вартістю 522,55 гривень, набір інструментів Toptul вартістю 2348,66 гривень, автомобільну акумуляторну батарею Green power Max вартістю 1280,25 гривень, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на суму 4151,46 гривень.

19 травня 2020 року ОСОБА_4 , діючи повторно, знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, під приводом виконання господарських робіт, не маючи наміру повертати майно, попросив у ОСОБА_9 бензинову пилу Могильов БМ 5,5 вартістю 1499,24 гривні, після чого розпорядився зазначеним майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

29 квітня 2021 року приблизно о 16.00 годині ОСОБА_4 , діючи повторно, незаконно проник на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , де, підібравши ключ, проник до будинку, звідки умисно таємно викрав належний ОСОБА_10 телевізор LG UHD TV 4K UK630OOPLB вартістю 12247,36 гривень, потім проник до незачиненого гаражу, звідки викрав майно ОСОБА_11 , а саме шліфувальну машинку Niteo Tools MG0303-17 з набором насадок вартістю 1678,1 гривень, спортивний тренажер Totаl trаіner вартістю 4000 гривень, причіп до легкового автомобілю ЗАЗ 8101 Степок, 1992 року випуску, вартістю 9445,25 гривень, спричинивши матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_10 в сумі 12147,36 гривень, а потерпілій ОСОБА_11 в сумі 15123,35 гривень.

А також ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень за наступних обставин.

16 травня 2020 року в денний час, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , під приводом придбання будівельних матеріалів для здійснення ремонту фундаменту будинку, заздалегідь не маючи наміру повертати гроші, заволодів грошовими коштами ОСОБА_12 в сумі 3000 гривень, заподіявши їй матеріальну шкоду на вказану суму.

20 травня 2020 року ОСОБА_4 , діючи повторно, перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , умисно таємно викрав з салону автомобілю ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який стояв в гаражі, належну ОСОБА_6 акумуляторну батарею Starta Strong вартістю 1318,99 гривень, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений вину у скоєнні кримінальних правопорушень визнав частково.

По суті обвинувачень пояснив, що вину у скоєнні шахрайства 16.05.2020 року повністю не визнає. Так, він домовився із донькою потерпілої ОСОБА_12 про здійснення ремонту фундаменту будинку, всього вартість робіт складала приблизно 5-6 тисяч гривень. Донька ОСОБА_12 дала йому аванс для закупівлі необхідних матеріалів в сумі 3000 гривень, на які він закупив необхідні матеріали, а саме цемент, розпорки, рівень, інше. Також він частково зробив обумовлені роботи, а саме: прибрав старі асфальт та бетон, зробив нову опалубку та почав бетонування. Але потім він дізнався, що його розшукують працівники поліції, тому припинив роботи та почав переховуватись.

Вину у скоєнні крадіжки майна ОСОБА_8 визнав повністю, пояснивши, що проводив ремонт автомобілю потерпілої, з зазначеного автомобілю він викрав шуруповерт, набір інструментів, акумуляторну батарею. Вартість викраденого майна не оспорює, кваліфікацію злочину вважає вірною.

Вину у скоєнні шахрайства 19.05.2020 року ОСОБА_4 спочатку не визнав, вказуючи, що дійсно попросив у своєї знайомої ОСОБА_9 бензопилу для проведення робіт у ОСОБА_12 , але збирався її повернути після завершення робіт. Зазначена бензопила лишилась у домоволодінні ОСОБА_12 , оскільки ОСОБА_4 припинив роботи та почав переховуватись від працівників поліції. Натомість потім ОСОБА_4 вказав, що вину за вказаним епізодом визнає, адже він продав бензопилу, яку взяв у ОСОБА_9 , ОСОБА_12

Вину у скоєнні крадіжки майна ОСОБА_6 20.05.2020 року заперечував, вказуючи, що до скоєння цієї крадіжки він не причетний. Так, вказав, що дійсно перебував у гаражі, де зберігав свої інструменти, у гаражі також стояв автомобіль, а також перебувало багато інших речей, але вказаний автомобіль він не чіпав та нічого з нього не брав.

Вину у скоєнні крадіжки майна ОСОБА_13 29.04.2021 року визнав, вказуючи, що раніше проживав разом із ОСОБА_13 , але потім вони припинили свої стосунки. Після цього він проник до домоволодіння, віджав вікно та потрапив до будинку, звідки викрав належні потерпілій речі, а саме тренажер, телевізори, болгарку, кавоварку, інші речі. Гараж на території був завжди відчинений. Викрадені речі він завантажив у причіп, який перебував також на території домоволодіння у гаражі, після чого викликав таксі та вивіз. Речами розпорядився на власний розсуд, частково здав до ломбарду, частково продав незнайомим людям.

Судом за клопотанням сторін кримінального провадження допитані потерпілі, свідки, досліджені письмові докази, надані стороною обвинувачення.

В подальшому суд наводить досліджені докази поепізодно.

За епізодом заволодіння майном ОСОБА_12 16.05.2020 року.

31.05.2020 року ОСОБА_12 звернулась до відділення поліції з повідомленням про заволодіння шахрайським шляхом 8000 гривень.

Потерпіла ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що проживає по АДРЕСА_1 , з ОСОБА_4 познайомилась, коли він мешкав по АДРЕСА_3 . ОСОБА_4 казав, що він виконує будівельні роботи, у зв?язку з чим потерпіла вирішила замовити йому виконання робіт з бетонування фундаменту та двору. ОСОБА_4 вказав, що вартість матеріалів складає 8000 гривень, а вартість робіт 4000 гривень. Потерпіла передала ОСОБА_4 8000 гривень для закупки матеріалів, після чого ОСОБА_4 закупив матеріали, зокрема цемент в кількості 8 мішків, та почав виконувати роботи, а саме прибрав попереднє замощення, поклав перший шар шлаку та бетонно-піщану суміш. Всього роботи тривали близько двох тижнів, після чого ОСОБА_4 раптово зник, а згодом свідок дізналась, що його було затримано.

ОСОБА_6 , допитана в якості потерпілої за іншим епізодом, в судовому засіданні пояснила, що її мати на початку травня 2020 року познайомилась із ОСОБА_4 , який займався ремонтними роботами. Мати домовилась із ОСОБА_4 , що останній переробить фундамент під будинком. Сестра ОСОБА_6 . ОСОБА_12 дала ОСОБА_4 3000 гривень на придбання матеріалів, а пізніше дала ще 5000 гривень. ОСОБА_4 у свою чергу разом із чоловіком на ім?я ОСОБА_14 почали виконувати роботи, а саме зняли попередній асфальтобетонний шар та почали робити новий, але забетонували лише половину, а потім зникли. У ОСОБА_4 та ОСОБА_14 був доступ до гаражу, оскільки там зберігались інструменти, але ключі були тільки у матері ОСОБА_6 , яка відкривала гараж перед початком робіт та закривала по закінченню. Роботи ОСОБА_4 та ОСОБА_14 виконували вдвох до 20 травня 2020 року, переважно працював ОСОБА_14 , а ОСОБА_4 приїздив кілька разів. В якийсь момент ОСОБА_14 попросив у матері ще гроші, на що мати вказала, що вона гроші передала ОСОБА_4 . Чоловіка на ім?я Дмитро ОСОБА_6 знає візуально, знає на якій вулиці він мешкає, але їй невідоме його прізвище.

В ході впізнання за фотознімками свідок ОСОБА_15 впізнала ОСОБА_4 як чоловіка, якому вона передала грошові кошти в сумі 3000 гривень для проведення ремонтних робіт.

Факт отримання грошових коштів в сумі 8000 гривень ОСОБА_4 не оспорював в судовому засіданні.

Судом не надається оцінка двом копіям розписок про передання ОСОБА_12 . ОСОБА_4 грошових коштів, адже прокурором не вказано, звідки ці розписки з?явились, ким надані, а рівно не надано оригіналів вказаних документів.

За епізодом крадіжки майна ОСОБА_8 в період з 18 по 31 травня 2020 року.

31.05.2020 року ОСОБА_8 звернулась із заявою про викрадення запчастин з автомобілю Рено.

31.05.2020 року було проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості біля будинку АДРЕСА_2 , в ході якого оглянуто автомобіль Renault Scenic, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував без колес, а також була відсутня акумуляторна батарея.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що подала оголошення на сайті ОЛХ з метою продажу автомобілю. На зазначене оголошення відгукнувся ОСОБА_4 , який придбав телевізор. В ході спілкування потерпіла дізналась, що ОСОБА_4 займається ремонтом автомобілів, після чого попросила його здійснити ремонт належного їй автомобілю Рено, реєстраційний номер НОМЕР_1 . ОСОБА_8 здійснила передплату робіт, але ОСОБА_4 ремонт не проводив тривалий час. Тому потерпіла приблизно через 7-10 днів вирішила перевірити як здійснюється ремонт, для чого разом із чоловіком приїхала до місця, де залишила автомобіль. Автомобіль стояв на території домоволодіння, був у напіврозібраному стані, а також з нього зникли інструменти та обладнання, зокрема, шуруповерт, намет, інше. Точного переліку викрадених речей вона наразі не пригадує. Обвинувачений в судовому засіданні підтвердив, що показання потерпілої відповідають дійсності, він дійсно викрав ці речі та намагався їх продати через ОЛХ, перелік викраденого майна та його вартість відповідають зазначеному в обвинувальному акті.

В ході проведення впізнання за фотознімками 17.06.2020 року ОСОБА_8 впізнала ОСОБА_4 як чоловіка, якому вона передала автомобіль, а потім він викрав майно та разукомплектував автомобіль.

Свідок ОСОБА_16 в ході проведення впізнання за фотознімками 7.06.2020 року вказав на ОСОБА_4 як на чоловіка, який викрав з автомобілю його дружини майно.

Свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 в ході впізнання за фотознімками 17.06.2020 року вказали на ОСОБА_4 як на чоловіка, який знімав запчастини з автомобілю Рено.

Свідок ОСОБА_20 суду під час допиту повідомив, що до будинку по АДРЕСА_2 , який належить матері свідка, на автомобілі Рено приїхав ОСОБА_4 . ОСОБА_4 та ще двоє чоловіків, який він не запам?ятав, здійснювали ремонт автомобілю. Приблизно два дні автомобіль простояв біля будинку, потім свідок побачив, що з автомобілю зникли колеса. Потім до свідка приїхали працівники поліції, а також власник автомобілю, який вказав, що з автомобілю зникли інструменти.

Свідок ОСОБА_21 надав слідчому шуруповерт Тайга.

З висновку експерта від 25.06.2020 року вбачається, що ринкова вартість шуруповерта Тайга ЖЭ-900/2 складає 522,55 гривень, автомобільної акумуляторної батареї Green Power Max 78 Аh 12V складає 1280,25 гривень, набору інструментів Toptul складає 2348,66 гривень.

За епізодом заволодіння майном ОСОБА_9 19.05.2020 року.

В ході впізнання за фотознімками 08.06.2020 року потерпіла ОСОБА_9 впізнала у ОСОБА_4 чоловіка, який попросив у неї бензопилу та не повернув.

В ході впізнання за фотознімками 10.06.2020 року ОСОБА_12 впізнала у ОСОБА_4 чоловіка, який продав їй бензопилу за 950 гривень.

В подальшому ОСОБА_12 надала слідчому бензопилу Могильов БМ-5,5, яку вона придбала у ОСОБА_4 .

З висновку експерта від 25.06.2020 року вбачається, що ринкова вартість бензинової пили Могильов БМ-5,5 становить 1499,24 гривень.

За епізодом крадіжки 20.05.2020 року майна ОСОБА_6 .

09.06.2020 року ОСОБА_6 звернулась до відділення поліції із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності невідомого, який в період часу з 26.05.2020 року по 06.06.2020 року шляхом підбору ключів потрапив до гаража, звідки з автомобілю викрав акумуляторну батарею.

В ході огляду місця події 09.06.2020 року було оглянуто територію домоволодіння по АДРЕСА_1 , в ході якого оглянуто гараж, подвір?я та автомобіль ВАЗ 2107. При цьому в автомобілі булла відсутня акумуляторна батарея.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що її мати мешкала у домоволодіння по АДРЕСА_1 . Зятю ОСОБА_6 ОСОБА_22 належав автомобіль ВАЗ 2107, зазначений автомобіль він придбав у 2019 році. Вказаним автомобілем користувалась донька потерпілої ОСОБА_23 , акумуляторну батарею придбавав ОСОБА_22 або ОСОБА_23 , а з грудня 2019 року автомобіль стояв у гаражі на території домоволодіння по АДРЕСА_1 . Автомобіль був закритий, у квітні 2020 року акумуляторна батарея була на місці та працювала, оскільки заводили та перевіряли автомобіль. У травні 2020 року ОСОБА_4 та чоловік на ім?я ОСОБА_14 виконували роботи з ремонту фундаменту будинку по АДРЕСА_5 , при цьому мали доступ до гаражу, де стояв автомобіль. У травні, а саме 20 травня 2020 року ОСОБА_23 намагалась відкрити автомобіль та з?ясувала, що замок багажника автомобіля був зламаний, а з автомобілю пропала акумуляторна батарея, після чого вони звернулись до поліції. В подальшому потерпілій віддали непрацюючу акумуляторну батарею, але не ту, яка була в автомобілю. Коли саме зникла акумуляторна батарея та за яких обставин потерпілій невідомо.

Свідок ОСОБА_24 суду пояснив, що працює в магазині по АДРЕСА_6 . До нього приїхали двоє чоловіків, описати їх він не може, які продавали акумуляторну батарею для автомобілю. Свідок придбав зазначену акумуляторну батарею, а потім здав її на металобрухт за 400 гривень. Через деякий час до свідка приїхали працівники поліції, які шукали акумуляторну батарею та вказали свідку, що він має віддати подібну акумуляторну батарею, що свідок і зробив.

12.06.2020 року свідок ОСОБА_24 передав слідчому акумуляторні батареї Starta та Green Power Max.

При цьому в ході впізнання за фотознімками ОСОБА_24 вказав на ОСОБА_4 як на чоловіка, який наприкінці травня 2020 року продав йому дві акумуляторні батареї.

З висновку експерта від 25.06.2020 року вбачається, що ринкова вартість автомобільної акумуляторної батареї Starta Strong 62 Аh 12V складає 1318,99 гривень.

За епізодом крадіжки 29.04.2021 року майна потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .

Потерпіла ОСОБА_11 суду повідомила, що домоволодіння по АДРЕСА_4 належить їй, з листопада 2020 року в будинку ніхто не мешкав. З лютого 2021 року в будинку проживали ОСОБА_10 та ОСОБА_4 . У березні 2021 року потерпіла помітила, що з подвір?я зникла драбина ОСОБА_25 висотою 3,5 м, про що вона запитала у ОСОБА_4 , а останній вказав, що взяв драбину для роботи та пообіцяв повернути, а потім пообіцяв придбати іншу. Через певний час ОСОБА_11 зателефонувала ОСОБА_10 та сказала, що хтось вліз в будинок та скоїв крадіжку майна. Коли ОСОБА_11 приїхала до будинку, то побачила, що двері були зламані, з гаражу пропав причіп, який належав її сину, а також зникли речі, точного переліку вона не пригадує. Згодом працівники поліції повернули причіп та тренажер.

Потерпіла ОСОБА_10 направила на адресу суду клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно висновкам експертизи від 18.05.2021 року та від 24.05.2021 року ринкова вартість телевізора LG 43UK630OOPLB складає 12247,36 гривень, шліфувальної машини Niteo Tools MG0303-17 з набором насадок складає 1678,1 гривень, спортивного тренажеру Total Trainer складає 4000 гривень, причепу до легкового автомобілю ЗАЗ 8101 Степок, 1992 року випуску, може складати 9445,25 гривень.

За вказаним епізодом обвинуваченим вина у скоєнні злочину, обставини скоєння крадіжки, перелік та вартість майна, а також і вірність кваліфікації дій не оспорювались.

Інші свідки судом не допитувались, адже сторонню обвинувачення їх явку не забезпечено, а в подальшому прокурор на їх допиті не наполягав. Потерпіла ОСОБА_9 до суду не з?явилась, про причини неявки суду не повідомляла, судові повістки, направлені за адресою її проживання, повернуті до суду з відміткою про те, що вона за вказаною адресою тимчасово не проживає.

Інші письмові докази судом досліджені, оцінка їх не надається у зв`язку з відсутністю інформації, яка б мала доказове значення у цьому кримінальному провадженні в межах інкримінованого обвинувачення.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи в інкримінованих злочинах суд виходить з наступного.

Так, ст. 337 КПК України визначено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно правового змісту норм ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стаття 62 Конституції України гарантує, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на його користь, саме у цьому полягає основоположний принцип презумпції невинуватості.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого та прокурора.

Статті 370, 373 КПК України вказують, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього кодексу. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачає, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі "Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії" від 6 грудня 1988 року Європейський Суд з прав людини встановив, що "принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь обвинуваченого (підсудного).

Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим (підсудним) злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, що чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у Рішенні по справі "Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії № 10590/83 від 6 грудня 1988 р. та § 39 Рішення Страсбурзького суду "Капо проти Бельгії" № 4291/98 від 13 січня 2005 року.

Таким чином, у правовій державі при ухваленні судового рішення не допускається обвинувальний ухил, по суті якого кожен, хто постав перед судом повинен бути визнаний винним, а навпроти гарантується та усіляко забезпечується презумпція невинуватості особи.

Доведення вини особи поза розумним сумнівом є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною із застосуванням принципу змагальності судового процесу.

При цьому саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Це означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у «розумної (розсудливої) людини» не може лишатися «розумного сумніву», що обвинувачений винен.

Суд у конкретному кримінальному провадженні на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, у тому числі, у разі часткового заперечення винуватості особи у вчиненні окремого кримінального правопорушення в сукупності кримінальних правопорушень, яке має окрему кваліфікацію або є окремим епізодом кримінального правопорушення, чи невизнання цивільного позову, та в такому випадку щодо цих оспорюваних обставин провести судовий розгляд у загальному порядку, дослідивши докази, які підтверджують або спростовують ці обставини (Постанова ОП ККС ВС від 16 вересня 2024 року у справі № 444/870/22).

Враховуючи позицію обвинуваченого щодо визнання вини у скоєнні крадіжки майна ОСОБА_10 та ОСОБА_11 29.04.2021 року, а також скоєння крадіжки майна ОСОБА_8 у травні 2020 року, його докладні пояснення щодо обставин скоєння вказаних злочинів, які узгоджуються з показаннями потерпілих та свідків, допитаних по вказаних епізодах, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у скоєнні цих злочинів повністю доведена.

Також, враховуючи пояснення ОСОБА_4 з приводу того, що він взяв у ОСОБА_9 бензопилу для проведення робіт, натомість потім вказану бензопилу продав ОСОБА_12 , суд також вважає доведеною його вину у скоєнні шахрайства відносно ОСОБА_9 , оскільки обвинувачений заволодів майном потерпілої та звернув його на свою користь шляхом продажу.

Натомість вину ОСОБА_4 у скоєнні інших інкримінованих кримінальних правопорушень суд вважає недоведеною з наступних підстав.

Відповідальність за ст. 190 КК України передбачена за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

При цьому обман як спосіб шахрайства полягає в повідомленні потерпілому неправдивих відомостей або у приховуванні відомостей про різноманітні обставини, повідомлення яких мало б суттєве значення для поведінки потерпілого.

Як випливає зі змісту зазначеної норми кримінального закону та правозастосовної практики, отримання майна за умови виконання якого-небудь зобов`язання належить кваліфікувати як шахрайство в тому разі, коли винна особа в момент заволодіння цим майном мала на меті його присвоїти, а зобов`язання не виконувати.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у заволодінні шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_12 .

Сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, а саме показаннями ОСОБА_4 , ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , які повністю узгоджуються між собою, доведено, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_12 був укладений усний договір на виконання робіт з ремонту фундаменту будинку, в якому ОСОБА_12 виступила замовником, а ОСОБА_4 виконавцем. При цьому між сторонами договору були обумовлені обсяг робіт та узгоджена вартість робіт, з яких 8000 гривень це вартість матеріалів, а 4000 гривень вартість робіт. ОСОБА_12 з метою придбання матеріалів, необхідних для проведення ремонту, передала ОСОБА_4 8000 гривень. При цьому ОСОБА_4 придбав певні матеріали, а також частково виконав обумовлені договором роботи. Незакінчення ОСОБА_4 робіт не свідчить безспірно про те, що, отримуючи від потерпілої кошти на придбання матеріалів, обвинувачений не мав наміру виконувати взяті на себе зобов`язання. А виключно неналежне виконання зобов`язань або незавершення робіт не є достатньою підставою для висновку про вчинення шахрайства.

При цьому показаннями обвинуваченого та потерпілих підтверджується протилежне, а саме що ОСОБА_4 не лише придбав матеріали для виконання робіт, тобто виконав саме ті дії, для яких йому і передавались грошові кошти, а і частково виконав обумовлені роботи, які при цьому йому ОСОБА_12 не оплачувались наперед.

Стороною обвинувачення не з?ясовано, на яку саме суму ОСОБА_4 придбав матеріали, а також вартість фактично виконаних ним робіт, тож взагалі не зрозумілі підстави інкримінування йому заволодіння грошовими коштами в повній сумі, яку йому передала потерпіла.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає недоведеними умисел ОСОБА_4 на заволодіння майном ОСОБА_12 шахрайським шляхом.

Оцінюючи докази за фактом крадіжки майна ОСОБА_6 , суд виходить з наступного.

Обвинувачений свою причетність до скоєння крадіжки акумулятора заперечував. Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_12 стверджували, що роботи у домоволодінні ОСОБА_12 виконували двоє осіб: ОСОБА_4 та чоловік на ім?я ОСОБА_14 . При цьому переважно роботи виконував саме ОСОБА_14 , а ОСОБА_4 з?являвся на території домоволодіння кілька разів. ОСОБА_6 не змогла уточнити дату скоєння крадіжки, в повідомлення про скоєння злочину вказувала, що акумуляторна батарея була викрадена у червні 2020 року та шляхом проникнення до гаражу, між тим як в судовому засіданні вказала, що виявили відсутність акумулятора 20.05.2020 року, тобто в той день, коли ОСОБА_4 , зі слів ОСОБА_12 та ОСОБА_6 взагалі не з?являвся на території домоволодіння. При цьому, за версією сторони обвинувачення та відповідно до обвинувального акту, крадіжка акумуляторної батареї сталась саме 20 травня 2020 року у денний час.

При цьому свідок ОСОБА_24 під час допиту в суді стверджував, що двоє чоловіків йому продали акумулятору батарею, а та батарея, яку він передав слідчому, не має жодного відношення до цього кримінального провадження. Коли саме були продані ці батареї свідок не згадав, а в ході проведення впізнання свідок також не вказував коли саме відбувались ці події, натомість вказував про продаж двох акумуляторних батарей.

Враховуючи вищевказане, суд вважає недоведеним причетність ОСОБА_4 до викрадення акумуляторної батареї 20.05.2020 року, адже стороною обвинувачення не виключена причетність до скоєння вказаної крадіжки чоловіка на ім?я ОСОБА_14 , можливість його допиту під час судового розгляду також не забезпечена. При цьому дослідженими судом доказами спростовується факт скоєння крадіжки акумулятора в день та час, зазначені в обвинувальному акті, а саме вдень 20.05.2020 року.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає доведеним вину ОСОБА_4 : у скоєнні крадіжки майна ОСОБА_8 у травні 2020 року та кваліфікує його дії за цим епізодом за ст. 185 ч. 2 КК України, як умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно; у скоєнні шахрайства щодо ОСОБА_9 19.05.2020 року та кваліфікує його дії за ст. 190 ч. 2 КК України як умисне заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно; у скоєнні крадіжки майна ОСОБА_10 та ОСОБА_11 29.04.2021 року, та кваліфікує його дії за цим епізодом за ст. 185 ч. 3 КК України, як умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло та інше приміщення.

Статтею 373 КПК України вказано, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа.

В іншій частині суд дійшов висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень та вважає необхідним його виправдати.

При дослідженні документів, які характеризують особистість ОСОБА_4 судом встановлено, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за скоєння злочинів проти власності, не працює та не має стійких соціальних зв`язків, перебуває на обліку в КНП «ОКЗНПД» у зв?язку з поведінковими розладами внаслідок поєднаного вживання алкоголю та опіоідів.

При цьому суд враховує і те, що під час судового провадження ОСОБА_4 систематично ухилявся від суду, неодноразово оголошувався у розшук, а саме був у розшуку з 17.09.2020 року по 16.04.2021 року, з 15.07.2021 року по 27.08.2021 року, з 06.03.2023 року по 30.09.2023 року, а під час перебування у розшуку скоїв нові численні злочини.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає часткове визнання вини у скоєнні злочинів.

Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує положення ст. 50 КК України, яка вказує, що метою покарання є кара, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Враховуючи відомості про особу ОСОБА_4 , обраний ним спосіб життя, який полягає у систематичному скоєнні злочинів проти власності, адже на момент ухвалення вироку ОСОБА_4 має одинадцять судимостей, а інші кримінальні провадження ще перебувають на розгляду суду, при цьому частину злочинів він вчиняв під час судового провадження в цій справі, відсутність результату від відбування ним покарань за попередніми вироками, суд вважає, що можливість виправлення ОСОБА_4 саме шляхом призначення та відбуття покарань вичерпана, натомість метою покарання в цьому випадку є виключно запобігання скоєння ОСОБА_4 нових злочинів та ізоляція його від такої можливості протягом достатньо тривалого періоду часу.

В ході зазначеного кримінального провадження ОСОБА_4 обирався запобіжний захід у виді тримання під вартою. Так, за ухвалою суду від 15.07.2021 року ОСОБА_4 був затриманий 27.08.2021 року, а ухвалою від 28.08.2021 року йому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжувався до 12.06.2022 року. Тож вказаний період попереднього ув?язнення підлягає зарахуванню до строку покарання.

В ході судового розгляду потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позову до ОСОБА_4 , в якому ОСОБА_6 просила стягнути з ОСОБА_4 в якості компенсації моральної шкоди 20000 гривень. В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_6 вказувала, що крадієм при відкриті автомобілю пошкоджено кришку багажника автомобілю, а внаслідок скоєння крадіжки вона зневірилась у людях.

Водночас в ході допиту ОСОБА_6 повідомила, що мешкає вона за іншою адресою, ніж та, де було скоєно крадіжку, автомобіль, з якого була викрадена акумуляторна батарея, їй не належав, саму акумуляторну батарею вона також не придбавала, тож не зрозуміло яким чином внаслідок викрадення неналежного їй майна з території домоволодіння, де вона не проживала, ОСОБА_6 могла зневіритись у людях та отримати моральну шкоду.

Водночас, враховуючи положення ст. 129 ч. 2 КПК України, позов ОСОБА_6 підлягає залишенню без розгляду.

Судом також вирішується питання щодо стягнення витрат на залучення експертів, а також доля речових доказів.

Враховуючи, що з пояснень потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_24 вбачається, що акумуляторна батарея, передана слідчим на зберігання ОСОБА_6 , не має жодного відношення до кримінального провадження, тож зазначена батарея не є речовим доказом у кримінальному провадженні, отже судом її доля не вирішується.

Речі, які були вилучені з автомобілю в ході огляду місця події у АДРЕСА_7 , не мають будь-якого відношення до кримінального провадження, тож не можуть вважатись речовими доказами, кому такі речі належать невідомо, тож судом їх доля також не вирішується.

Суд не вбачає підстав для стягнення витрат на проведення експертизи експертом ОСОБА_26 , адже зі звіту не зрозуміло, з чого саме такі витрати складаються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 невинуватим у скоєнні злочину, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України (за епізодом 16.05.2020 року), та виправдати за відсутністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

Визнати ОСОБА_4 невинуватим у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України (за епізодом 20.05.2020 року), та виправдати за недоведеністю скоєння кримінального правопорушення обвинуваченим.

Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні злочинів, передбачених ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3, ст. 190 ч. 2 КК України, та призначити покарання:

за ст. 190 ч. 2 КК України у виді одного року позбавлення волі;

за ст. 185 ч. 2 КК України у виді трьох років позбавлення волі;

за ст. 185 ч. 3 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.

В порядку ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_4 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

У відповідності до положень ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю злочинів з урахуванням вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.05.2024 року шляхом часткового складання призначених покарань призначити ОСОБА_4 покарання у виді п?яти років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 30 вересня 2023 року.

До строку покарання у відповідності до ст. 72 КК України зарахувати строк попереднього ув?язнення з 27.08.2021 року по 12.06.2022 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 2059,44 гривен (дві тисячі п?ятдесят дев?ять гривень 44 коп).

Скасувати арешт майна, а саме телевізору LG 43UK630OOPLB, спортивного тренажеру Total Traіner, шліфувальної машинки Niteo tools MG0303-17 з набором насадок, причіп сірого кольору, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2021 року.

Речові докази: шуруповерт Тайга ЖЭ-900/2, набір інструментів Toptul, передати ОСОБА_8 , бензопилу Могильов БМ 5,5, яка знаходиться на зберіганні у ОСОБА_9 , залишити ОСОБА_9 ; телевізор LG 43UK630OOPLB, переданий на зберігання ОСОБА_10 , залишити ОСОБА_10 ; спортивний тренажер Total Traіner, шліфувальну машинку Niteo tools MG0303-17 з набором насадок, причіп сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , переданий на зберігання ОСОБА_11 , залишити ОСОБА_11 .

Копію вироку учасники провадження мають право отримати в суді негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1