Справа № 461/6995/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1105/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 28 серпня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Підгайчики, зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваної ОСОБА_6 ,

та її захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з визначенням застави 270 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 817 560 гривень 00 коп.

Клопотання мотивував тим, що підозрювана ОСОБА_6 , може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, оскільки санкція інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, а тому у випадку визнання ОСОБА_6 , винною у вчиненні злочину, їй загрожує реальний термін ув`язнення, а відтак з метою уникнення покарання остання може переховуватися від слідства та суду, в тому числі шляхом виїзду за межі України або на тимчасово окуповану територію, незаконно впливати на свідків, підозрюваних та інших учасників у даному кримінальному провадженні шляхом їх переконання та залякування, з метою надання ними неправдивих показань, які б виправдовували їй у вчиненні інкримінованого злочину, що підтверджується, зокрема, характером і способом вчинення кримінального правопорушення, що інкримінується підозрюваній, на даний час в рамках кримінального провадження не допитано усіх свідків, показання яких будуть мати важливе значення для встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення, а також не встановлено усіх осіб, які можуть бути причетними до вчинення злочину. Відповідно, ОСОБА_6 , може намагатись вплинути на таких осіб з метою надання показань, які б виправдовували її у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а також узгоджувати з ними свої показання та створювати штучні докази непричетності до вчинення злочинів. ОСОБА_6 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інші кримінальні правопорушення. Цей ризик обґрунтовується тим, що для закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні необхідно провести низку слідчих (розшукових) та процесуальних дій, у зв`язку із чим, ОСОБА_6 , може перешкоджати їх проведенню, зокрема, може негативно впливати на хід досудового розслідування, узгоджувати свої показання з показаннями свідків, які ще не допитані в ході досудового розслідування, давати цим особам поради з врахуванням відомих їй обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування з метою створення собі штучного алібі щодо її непричетності до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 28 серпня 2024 року задоволено частково клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_11 .

Застосовано щодо підозрюваної ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з утриманням її у ДУ «Львівська установа виконання покарань №19».

Строк дії ухвали становить шістдесят днів, тобто до 26 жовтня 2024 року включно.

Визначено заставу у вигляді 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240,00 гривень, яка буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених КПК України

Встановлено підозрюваній ОСОБА_6 , у випадку внесення застави, наступні обов`язки строком на два місяці з моменту внесення такої:

1)прибувати до слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого судді або суду за першим викликом;

2)цілодобово не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого судді або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого суддю або суд про зміну свого місця проживання;

4)утримуватися від спілкування із підозрюваною ОСОБА_12 , а також свідками у кримінальному провадженні;

5)здати на зберігання до Головного управління ДМС у Львівській області, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Січових Стрільців, 11 свій паспорт (паспорти) громадянки України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснено підозрюваній ОСОБА_6 , що у випадку невиконання вищезазначених обов`язків та в подальшому розгляду питання про застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на підставі п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя матиме право не визначати розмір застави.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задоволити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з утриманням її у ДУ «ЛУВП №19» з визначенням розміру застави у розмірі 270 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 817 560 грн., покласти на підозрювану наступні обов`язки:

1)прибувати до слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого судді або суду за першим викликом;

2)цілодобово не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого судді або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого суддю або суд про зміну свого місця проживання;

4)утримуватися від спілкування із підозрюваною ОСОБА_12 , а також свідками у кримінальному провадженні;

5)здати на зберігання до Головного управління ДМС у Львівській області, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Січових Стрільців, 11 свій паспорт (паспорти) громадянки України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Наголошує, що слідчим суддею належним чином не враховано майнового стану ОСОБА_6 , при визначенні розміру застави, оскільки вона є власницею земельної ділянки 1, 49 га, житлового будинку 39,2 кв.м., квартири у м. Львові площею 40,2 кв.м. , що свідчить про її матеріальну забезпеченість.

Зазначає, що усі обставини у своїй сукупності, а саме підозра у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного із незаконним переправленням осіб через державний кордон України, тяжкість покарання, відсутність заборони для підозрюваної виїзду за межі території України, її майновий стан, корисливий мотив вчинення злочину, вчинення злочину в умовах воєнного стану, розмір неправомірної вигоди, який становить 20 000 дол. США, підтверджують, що застава у розмірі від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, не здатна забезпечити належного виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, та лише застава в розмірі 270 прожиткових мінімумів для працездатних осіб зможе забезпечити належну процесуально поведінку підозрюваної.

Звертає увагу, що існують ризики передбачені п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, окрім того відсутні заборони, передбачені ст. 183 КПК України для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги доводи, підозрюваної та її захисників заперечення доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи та дані які характеризують особу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «Ilijkov v. Bolgaria»).

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, окрім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як убачається з ухвали слідчого судді та матеріалів судової справи, що слідчим управлінням ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000261 від 23 жовтня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 будучи медичною сестрою-господинею 4 лікарні КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання» «Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги», діючи за попередньою змовою із ОСОБА_12 та іншими невстановленими на даний час особами, всупереч вимог Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, усвідомлюючи, що виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється, діючи з прямим умислом на сприяння незаконного переправлення ОСОБА_13 через Державний кордон України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 18 лютого 2024 року приблизно о 14:50 год., перебуваючи на сходовій клітці 9 поверху будинку, що за адресою а саме: АДРЕСА_2 , одержала від ОСОБА_13 частину грошових коштів в розмірі 1 000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 20 серпня 2024 року становить 37 948 грн. та 4 000 гривень, та в подальшому, 26 серпня 2024 року, приблизно о 18:30 год., перебуваючи в кафе «Паго» за адресою: м. Львів, проспект Червоної Калини, 91, одержала від ОСОБА_13 грошові кошти в сумі 20 000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 26 серпня 2024 року становить 824 400 грн., за сприяння незаконного переправлення ОСОБА_13 через державний кордон України до країн Європейського Союзу, шляхом надання порад та вказівок які дадуть змогу виїхати за межі України та мало місце за наступних обставин.

Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (надалі- Указ Президента), у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан в Україні, який діє по даний час.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Пунктом 3 Указу Президента України визначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною 1 статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до рішення Прикордонної служби України №23-61122/0/6/-22 від 24 лютого 2022 року, прийнятого у відповідності до Указу Президента, з метою забезпечення оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості, проведення своєчасної та повної мобілізації, заборонити на період дії правового режиму воєнного стану виїзд за межі України громадян України чоловічої статті віком від 18 до 60 років.

Статтею 2 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення.

Постановою Кабінету Міністрів України № 615 від 20 травня 2022 року, передбачено, що у разі введення в Україні воєнного стану пропуск водіїв, що здійснюють перевезення медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також населення України, через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби за наявності відповідних рішень про виїзд за межі України, виконання правил перетину державного кордону України та за наявності інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека.

Знаючи, що згідно абзацу 1 п. 2-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» №57 від 27 січня 1995 року, у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану перетинати державний кордон мають право особи з інвалідністю за наявності посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідки для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики (далі - документи, що підтверджують інвалідність) вирішила сприяти його виїзду через державний кордон України за грошову винагороду.

Так, ОСОБА_6 14 лютого 2024 року приблизно о 11:00 год., перебуваючи в приміщенні КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання» «Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги», що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , під час розмови із ОСОБА_13 , який звернувся до неї з метою отримання медичної допомоги, запропонувала останньому своє сприяння в незаконному переправленні його через державний кордон України.

Разом з тим, ОСОБА_6 розуміючи, що організувати перетин ОСОБА_13 державного кордону України та оформити для цього необхідні медичні документи, уникнувши викриття її злочинної діяльності можливо лише після залучення до вчинення злочину інших осіб, перебуваючи із ними у довірливих особистих та службових відносинах, вступила з ними у злочинну змову, згідно з якою останні повинні були підготувати необхідні медичні документи ОСОБА_13 для направлення останнього на проходження медико-соціальної експертизи з метою отримання відповідної групи інвалідності, яка наддасть змогу на законних підставах перетнути ОСОБА_13 державний кордон України.

15 лютого 2024 року ОСОБА_6 під час телефонної розмови із ОСОБА_13 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи із прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із невстановленими особами, повідомила останньому про можливість посприяти йому у незаконному перетині державного кордону України шляхом виготовлення останньому медичних документів, які стануть підставою для отримання ним групи інвалідності без фактичної наявності підстав та медичних показань для її отримання які наддадуть йому права безперешкодного перетину державного кордону України, як особи з інвалідністю, за грошову винагороду в сумі 1 000 доларів США та 4 000 гривень.

У подальшому, 18 лютого 2024 року приблизно о 14:50 год., ОСОБА_6 реалізовуючи злочинний умисел на одержання від ОСОБА_13 частини суми обумовлених грошових коштів, а також документів у відповідності до яких, вона буде вносити неправдиві відомості до медичних документів, ОСОБА_6 , перебуваючи на сходовій клітці 9 поверху будинку, що за адресою а саме: АДРЕСА_2 , одержала від ОСОБА_13 частину грошових коштів за свої послуги в розмірі 1 000 доларів США та 4 000 гривень та копію паспорта ОСОБА_13 .

Надалі, 06 серпня 2024 року, приблизно о 15:46 год., ОСОБА_6 перебуваючи в невстановленому місці, в ході телефонної розмови із ОСОБА_12 запропонувала останній сприяти в незаконному перетину ОСОБА_13 через державний кордон України, на що ОСОБА_12 погодилась та повідомила, що за грошові кошти в розмірі 20 000 доларів США готова організувати незаконний перетин ОСОБА_13 державного кордону України.

Після чого, 06 серпня 2024 року, приблизно о 18:40 год., ОСОБА_6 , за попередньою змовою із ОСОБА_12 та іншими невстановленими на даний час особами, перебуваючи на сходовій клітці 9 поверху будинку, що за адресою : АДРЕСА_2 , в ході особистої зустрічі з ОСОБА_13 , повідомила останньому, що виготовлення медичних документів, що стануть підставою для перетину ним державного кордону України займе тривалий термін та необхідність оновлення даних в ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому запропонувала ОСОБА_13 інший спосіб незаконного перетину ним державного кордону України за грошові кошти в сумі 20 000 доларів США.

Завершуючи свій злочинний умисел, 26 серпня 2024 року приблизно о 18:30 год, ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_12 та іншими невстановленими на даний час особами, реалізовуючи спільний злочинний умисел на незаконний перетин ОСОБА_13 державного кордону України, перебуваючи в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_2 , підтвердили дійсність своїх намірів на вчинення дій, щодо сприяння ОСОБА_13 в незаконному перетину державного кордону України, шляхом надання порад і вказівок а саме: повідомили перелік необхідних документів для перетину державного кордону України в межах пункту пропуску Державної прикордонної служби України, зазначили маршрут та місце проживання ОСОБА_13 перед виїздом з території України та наголосили, що перетин кордону буде відбуватися на пункті пропуску прикордонної служби в Закарпатській або Львівської області за що одержали від ОСОБА_13 грошові кошти в сумі 20 000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 26 серпня 2024 року становить 824 400 грн., за сприяння в незаконному переправленні ОСОБА_13 через державний кордон України, після чого протиправна діяльність ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , з незалежних від них причин була припинена правоохоронними органами.

27 серпня 2024 року, ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, зокрема у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з конфіскацією майна.

27 серпня 2024 року старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою.

28 серпня 2024 року клопотання старшого слідчого було задоволено частково слідчим суддею Галицького районного суд м. Львова.

Ухвалюючи своє рішення про обрання підозрюваній ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в повному об`ємі, правильно дослідив усі обставини справи та вірно прийшов до переконання про наявність ризиків, перелік яких передбачений ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_6 у відповідності до вимог ст. ст. 193,194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні старшого слідчого і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваної виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, оскільки остання обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання підозрюваної під вартою та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя Галицького районного суд м. Львова дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваної.

Згідно з наданими стороною обвинувачення даними, підозрювана ОСОБА_6 може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, оскільки санкція інкримінованого їй, кримінального правопорушення передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, а тому у випадку визнання її, винною у вчиненні злочину, їй загрожує реальний термін ув`язнення, а відтак з метою уникнення покарання остання може переховуватися від слідства та суду, в тому числі шляхом виїзду за межі України або на тимчасово окуповану територію. Підозрювана ОСОБА_6 , може незаконно впливати на свідків, підозрюваних та інших учасників у даному кримінальному провадженні шляхом їх переконання та залякування, з метою надання ними неправдивих показань, які б виправдовували їй у вчиненні інкримінованого злочину, що підтверджується, зокрема, характером і способом вчинення кримінального правопорушення, що інкримінується підозрюваному. На даний час в рамках кримінального провадження не допитано усіх свідків, показання яких будуть мати важливе значення для встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення, а також не встановлено усіх осіб, які можуть бути причетними до вчинення злочину. Відповідно, ОСОБА_6 , може намагатись вплинути на таких осіб з метою надання показань, які б виправдовували її у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а також узгоджувати з ними свої показання та створювати штучні докази непричетності до вчинення злочинів. ОСОБА_6 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інші кримінальні правопорушення. Цей ризик обґрунтовується тим, що для закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні необхідно провести низку слідчих (розшукових) та процесуальних дій, у зв`язку із чим, ОСОБА_6 , може перешкоджати їх проведенню, зокрема, може негативно впливати на хід досудового розслідування, узгоджувати свої показання з показаннями свідків, які ще не допитані в ході досудового розслідування, давати цим особам поради з врахуванням відомих їй обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування з метою створення собі штучного алібі щодо її непричетності до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню, відтак застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням фактичних обставин підозри, характеру вчинення інкримінованого правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді першої інстанції, що зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваної іншого більш м`якого запобіжного заходу. Застосування до підозрюваної іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави або домашнього арешту не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування в тому числі щодо належного виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених Кодексом.

При цьому, згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Поряд із тим, при визначенні розміру застави до уваги може братися розмір шкоди, що спричинив підозрюваний (справа «Мангурас проти Іспанії», рішення від 28 вересня 2010 року).

Тому, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

З урахуванням суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, міри покарання, яка може бути застосована до підозрюваної в разі доведеності її вини та наявністю визнаних судом ризиків, застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (242 240 грн.) відповідає меті застосування запобіжного заходу. Саме такий розмір застави, на думку колегії суддів, слугуватиме достатнім стимулюючим фактором, який підозрюваний та/або заставодавець боявся б втратити у разі невиконання покладених процесуальних обов`язків.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні застави слідчим суддею надано оцінку відповідним обставинам, враховано майновий стан підозрюваної та її родини, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Наявність тої обставини, що у підозрюваного наявна земельна ділянки 1, 49 га, житловий будинку 39,2 кв.м., квартира у м. Львові площею 40,2 кв.м., хоча і має місце, однак не є безумовними підставами для застосування до неї непомірного розміру застави. Оскільки розмір застави не повинен ґрунтуватися виключно на вартості наявного майна, дані відомості слід враховувати з іншими обставинами справи та даними, які характеризують підозрювану.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Відтак, ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 є законною та обґрунтованою, тому апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 слід відхилити.

Керуючись ст. 177, 183, 184, 309, 310, 376, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу слідчого судді Галицького районного суд м. Львова від 28 серпня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4