КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №11-кп/824/3930/2024 Головуючий у першій інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 02 травня 2024 року, щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України; ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України; ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 02 травня 2024 року задоволено клопотання прокурора.

Застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 строком до 29 червня 2024 року включно.

Застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_11 строком до 29 червня 2024 року включно.

Застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 строком до 29 червня 2024 року включно.

Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна. Суд першої інстанції вважає доведеною ту обставину, що ризики, про які зазначив прокурор, є реальними. Зокрема, обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою зміни їх показань, перебуваючи на волі можуть вчинити інше кримінальне правопорушення.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, захисники ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подали аналогічні за змістом апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва 02 травня 2024 року, ухвалити нову, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, в тому числі цілодобового домашнього арешту. Або в разі застосування застави, застосувати до ОСОБА_9 заставу у визначеному згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмірі застави від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Доводи апеляційних скарг обґрунтовують тим, що ухвала суду необґрунтована та така, що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених в ній, фактичним обставинам кримінального провадження, а також через грубе порушення судом процесуальних норм при її постановлені. Крім того, на переконання захисників, обраний ОСОБА_9 запобіжний захід не відповідає меті його застосування, загальним кримінального судочинства та вимогам Європейської конвенції з прав людини і сучасним підходам, закріпленим нині діючим кримінально-процесуальним законом.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_9 одружений, виховує чотирьох неповнолітніх дітей (один з яких є інвалідом), з якими постійно проживає в м. Києві, має стійкі соціальні зв`язки, є пенсіонером органів внутрішніх справ.

Водночас, обвинувачений має проблеми за станом здоров'я та є інвалідом 2 групи; у побуті характеризується позитивно, по службі неодноразово відзначався та заохочувався.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 02 травня 2024 року, ухвалити нову, якою клопотання прокурора задовольнити частково; застосувати до ОСОБА_10 запобіжний захід у виді домашнього арешту на певний період доби, заборонивши ОСОБА_10 до 14 червня 2024 року залишати місце свого проживання з 22 год 00 хв до 06 год 00 хв наступної доби.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ухвала суду незаконна, необґрунтована та така, що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених в ній, фактичним обставинам кримінального провадження, а також через грубе порушення судом процесуальних норм при її постановлені. Крім того, на переконання захисника, після проведення слідчих дій (обшуку) в березні 2022 року та до моменту затримання в серпні 2022 року ОСОБА_10 від органів досудового розслідування не переховувався, не вживав заходів для зміни місця проживання.

Крім того, на переконання захисника ОСОБА_7 , судом першої інстанції не враховано соціальний статус ОСОБА_10 , який здобувався протягом життя, його соціальне становище як члена збірної команди зі спортивного покеру, що, в свою чергу, дають підстави вважати, що ризик зазначений прокурором, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, - є необґрунтованим.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 02 травня 2024 року, ухвалити нову, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ухвала Печерського районного суду міста Києва від 02 травня 2024 року необґрунтована та така, що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених в ній, фактичним обставинам кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді; пояснення прокурора, захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 ; вивчивши надані матеріали кримінального провадження, колегія суддів уважає, що подані апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

У судове засідання, будучи належним чином повідомлені про судове засідання, захисники ОСОБА_12 , ОСОБА_13 не з'явилися.

За змістом ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" зазначено, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Відтак, враховуючи обставини вчинення злочинів обвинуваченим, які інкримінуються стороною обвинувачення, суспільний інтерес наразі у даному випадку переважає над правилом поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 02 травня 2024 року застосовано запобіжний захід, щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , у виді тримання під вартою, до 29 червня 2024 року включно.

На переконання колегії суддів таке рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, оскільки судом першої інстанції дотримано вимоги кримінального процесуального закону в ході розгляду вказаного питання.

Доводи апеляційних скарг про те, що судом першої інстанції безпідставно застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою є неспроможними. Приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом враховані конкретні обставин справи, зокрема те, що ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна.

Також, суд апеляційної інстанції вважає доведеною ту обставину, що ризики, про які зазначив прокурор, є реальними. Зокрема, обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни їх показань, перебуваючи на волі можуть вчинити інше кримінальне правопорушення.

На переконання колегії суддів, обставини, на які вказують апелянти як на підстави для обрання обвинуваченим запобіжного заходу, непов`язаного із триманням під вартою, не можуть превалювати над ризиками, які врахував суд першої інстанції, ухвалюючи рішення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи. Проте продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування реальної суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу права, передбаченого ст. 5 Конвенції (рішення у справі "Lavents v. Latvia" п. 70).

Відповідальність за дотримання розумних строків тримання підозрюваного під вартою покладається в першу чергу на національні судові органи (рішення у справі "Геращенко проти України" п. 100).

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Таке обмеження права ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Наведені в апеляційних скаргах захисників доводи щодо наявності підстав для звільнення обвинувачених з-під варти не знайшли свого підтвердження зібраними матеріалами, а також не вказують на зменшення існуючих ризиків або на те, що інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, у змозі їм запобігти.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування ухвали Печерського районного суду міста Києва від 02 травня 2024 року та зміни обвинуваченим запобіжного заходу, а тому апеляційні скарги захисників як необґрунтовані, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 331, 404, 405, 407, 418, 419, 421 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення, ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 02 травня 2024 року - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ______________ ________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4