Справа № 134/760/24
УХВАЛА

Іменем України

31 жовтня 2024 року селище Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Крижопіль кримінальне провадження за № 0000306 від 13 вересня 2023 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

На розгляді Крижопільського районного суду Вінницької області перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор у судовому засіданні подав клопотання про продовження обвинуваченій строку тримання під вартою, оскільки продовжений під час судового розгляду 03 вересня 2024 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обрано до 01 листопада 2024 року включно, а до спливу цього строку судове провадження завершити не представляється можливим, так як ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Так, у ході досудового розслідування, через неодноразові неявки на виклики слідчого та неможливістю встановити місцезнаходження, обвинувачену ОСОБА_4 14.03.2024 року оголошено було у розшук. Разом з тим 24.01.2024 року ОСОБА_4 слідчим відділенням відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП у Одеській області повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Прокурор заявив в клопотанні і інші обставини, які дають підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема це вік та добрий стан здоров`я, відсутність постійного місця роботи, репутація обвинуваченої, як особи схильної до вчинення злочинів проти власності, відсутність утриманців.

Обвинувачена ОСОБА_4 та захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 щодо заявленого клопотання прокурором про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували та просили суд застосувати більш м`який вид запобіжного заходу, а саме домашній арешт.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Частиною 1 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Так, відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. (ч. 4 ст. 194 КПК України).

Судом встановлено, що під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 22.03.2024 року до обвинуваченої було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 19.05.2024 року. Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 14 травня 2024 року строк тримання під вартою ОСОБА_4 продовжено на 60 діб до 12 липня 2024 року включно, ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 09 липня 2024 року строк тримання під вартою ОСОБА_4 продовжено на 60 діб до 06 вересня 2024 року включно; ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 03 вересня 2024 року строк тримання під вартою ОСОБА_4 продовжено на 60 діб до 01 листопада 2024 року включно.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, не судима, не працевлаштована, постійного джерела доходу немає, утриманців не має. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що соціальні зв`язки обвинуваченої не можна визнати стійкими.

Що стосується ризику переховування від суду, то як вбачається із практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний чи обвинувачений, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, місце проживання, професію, прибуток, наявність сімейних зв`язків, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці. Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання («Сулаоя проти Естонії», «Панченко проти Росії») та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Ноймайстер проти Австрії»). Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою («Строган проти України»).

Так, тяжкість злочину не може бути єдиною підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, однак враховується судом у сукупності з іншими встановленими обставинами.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, не судима, немає міцних соціальних зв`язків, не була працевлаштована, постійного доходу не має, відсутність у неї утриманців, що в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик переховування від суду настільки, що його неможливо відвернути, не тримаючи особу під вартою.

В разі переховування обвинуваченої, ризик якого залишається високим, стане неможливим подальше судове провадження та реалізація принципу змагальності сторін під час судового розгляду, що також зумовлює подальше застосування тримання під вартою обвинуваченого.

Відносно ризику незаконно впливати на свідків, суд не виключає ймовірності того, що не будучи обмеженим у спілкуванні із свідками, обвинувачена може здійснювати на них незаконний вплив.

Що стосується ризиків вчинення іншого кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, суд, враховуючи, що обвинувачена офіційно не працевлаштована, не має постійного джерела доходу, на утримані не має осіб, вважає такі ризики доведеними.

Суд приймає до уваги і стадію даного судового провадження, в межах якого обвинувачена, свідки на даний час судом не допитані, відтак докази, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, судом не досліджувалися. В разі переховування обвинуваченої, ризик якого залишається високим, стане неможливим подальше судове провадження та реалізація принципу змагальності сторін під час судового розгляду, що також зумовлює подальше застосування тримання під вартою щодо обвинуваченої.

При цьому суд, враховуючи вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», враховує також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочинів, особу обвинуваченого у їх взаємозв`язку з можливими ризиками у справі, зокрема, що обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку застосованого до обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики, встановлені під час розгляду клопотання прокурора, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

На підставі викладеного, з метою забезпечення виконання обвинуваченою покладених на нею процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам ухилятися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд дійшов висновку про доцільність задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченої. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, розмір застави суд визначає при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 331, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу задовольнити.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 продовжити на 60 діб до 29 грудня 2024 року включно.

Визначити заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень 00 копійок, після внесення якої обвинувачена ОСОБА_4 звільняється з-під варти під заставу.

Застава може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як самою обвинуваченою так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки прибувати на виклики уповноважених осіб органу досудового слідства та суду; не відлучатись із населеного пункту, де вона проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування з особами, які є свідками у кримінальному провадженні.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення обвинуваченої з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачена зобов`язана виконувати покладені на нею обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

У разі невиконання обвинуваченою покладених на нею обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, робити з них необхідні виписки та копії.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом 5 днів з моменту вручення їй копії ухвали.

Суддя