печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , на бездіяльність прокурора щодо неприйняття рішення про закриття кримінального провадження

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , на бездіяльність прокурора щодо неприйняття рішення про закриття кримінального провадження № 0000918 від 26.09.2019.

Скарга мотивована тим, що процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні здійснюється Офісом Генерального прокурора та на момент звернення з клопотанням строки досудового розслідування після повідомлення про підозру у зазначеному кримінальному провадженні закінчилися, відтак воно підлягає закриттю.

Окрім цього, прокурором відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття зазначеного кримінального провадження.

У судовому засіданні представник скаргу підтримав, просив задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення скарги, просив відмовити, зазначив, що кримінальне провадження № 0000918 від 26.09.2019 за підозрою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України, зупинено 26.09.2019 у зв`язку з оголошенням підозрюваних у розшук. Наразі проводяться слідчі (розшукові) дії для встановлення місцезнаходження підозрюваного. Окрім цього зазначив, що клопотання захисника було розглянуто та відмовлено у його задоволенні шляхом винесення мотивованої постанови.

Вивчивши скаргу та долучені до нього матеріали, заслухавши думку учасників судового розгляду, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Офісом Генерального прокурора здіснюється процесуальне керівництво щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000918 від 26.09.2019 за підозрою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України.

Окрім цього втановлено, що кримінальне провадження № 0000918 від 26.09.2019 зупинено 26.09.2019 у зв`язку з оголошенням підозрюваних у розшук.

Як вбачається з матеріалів скарги, захисник ОСОБА_5 звертається до слідчого судді з вимогою зобов`язати прокурора закрити кримінальне провадження, посилаючись на ст. 283 КПК України та зобов`язати прокурора розглянути клопотання захисника про закриття кримінального провадження.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40, ч. 4 ст. 40-1 КПК України, слідчий, прокурор, дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, слідчий суддя при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може постановити ухвалу про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора або про відмову у задоволенні скарги про скасування такого рішення, зобов`язати вчинити дію, чи зобов`язати припинити дію.

Окрім цього слідчий суддя зауважує, що перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження визначено у ст. 303 КПК України.

Що ж стосується рішення прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження, то за змістом п.11 ч.1 ст.303 КПК України воно може бути оскаржено лише у випадку, коли прокурор відмовив у закритті кримінального провадження, в якому існує нескасована постанова слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1,2,4,9 ч. 1 ст. 284 КПК України, щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог щодо підслідності.

Окрім цього, відповідно до положень КПК України, закриття кримінального провадження є процесуальним рішенням прокурора, а не процесуальною дією.

Щодо вимоги захисника зобов`язати прокурора розглянути клопотання про закриття кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Як вбачається із матеріалів, 17.06.2024 року прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 винесено постанову, якою було відмовлено у задоволенні клопотання від 14.06.2024 року, а отже останнім виконаний обов`язок щодо належного правового реагування на подане клопотання, шляхом винесення постанови, в якій викладені мотиви відмови у задоволенні клопотання, як це передбачено ч. 2 ст. 220 КПК України.

Таким чином, клопотання захисника було розглянуто, а підстави для його повторного розгляду відсутні.

За таких обставин, враховуючи, що прокурор є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а вимога захисника зобов`язати прокурора закрити кримінальне провадження, тобто прийняти відповідне процесуальне рішення, виходить за межі повноважень слідчого судді та що відсутні підстави для повторного розгляду прокурором клопотання захисника про закриття кримінального провадження, оскільки воно розглянуто, про що винесено мотивовану постанову про відмову у задоволенні вказаного клопотання, суд вважає, що у задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 слід відмовити.

Керуючись 28, 114, 116, 219, 284, 303, 309,376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , на бездіяльність прокурора щодо неприйняття рішення про закриття кримінального провадження - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1