Справа № 214/6716/24
У Х В А Л А

про продовження тримання під вартою

06 серпня 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, кримінальне провадження, внесене 23 лютого 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000160, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 313 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Усудовому засіданні прокурор просив продовжити тримання обвинуваченого під вартою на шістдесят днів у зв`язку з існуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України: так, обвинувачений обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, за який законом передбачено покарання на строк до 12 років позбавлення волі, а відтак обвинувачений, перебуваючи на волі та знаючи про розмір покарання, який загрожує у йому в разі встановлення вини, може переховуватись від суду, раніше обвинувачений переховувався від органу досудового розслідування, у зв`язку з чим його було оголошено в розшук, також обвинувачений може незаконно впливати на свідків, оскільки йому відомі їх анкетні дані, також кожний обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується, з огляду на відсутність у обвинуваченого постійного джерела доходу та просить не визначати розмір застави відносно кожного обвинуваченого, зважаючи на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні якого обвинувачується кожний обвинувачений.

Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання прокурора як проти формального та безпідставного, та вважав, що відносно нього буде достатньо запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, пояснив, що від органу досудового розслідування не переховувався, оскільки не знав, що його було оголошено в розшук.

Його захисниктакож заперечував проти задоволення клопотання прокурора та також уважав, що відносно обвинуваченого буде достатнім запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, пославшись, зокрема, на недоведеність прокурором зазначених ним ризиків у належний спосіб, на те, що обвинувачений дійсно не переховувався від органу досудового розслідування оскільки проходив стажування у ТОВ «СПАРТИК ПЛЮС» та не знав, що його було оголошено в розшук, що обвинувачений у разі зміни йому запобіжного заходу на більш м`який зобов`язується працевлаштуватись у ТОВ «СТРОЙКОНСТРУКТ», що обвинувачений раніше не судимий, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину та постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, що обвинувачений має хронічні захворювання, які потребують постійного нагляду та лікування, а також, що всі свідки були допитані під час досудового розслідування.

Суд, вислухавши учасників судового провадження, вивчивши клопотання прокурора та додані до них матеріали, приходить до такого.

Частиною 3 ст. 331 КПК України визначено, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02.07.2024 року було застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07 серпня 2024 року включно.

За результатами розгляду клопотання прокурора суд уважає, що оглянутими матеріалами та прокурором у судовому засіданні доведено наявність наступних ризиків:

1)переховування обвинуваченого від суду.

Так, обвинувачений обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів у складі створеної злочинної організації, за кожен з яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, і хоча зазначена обставина сама по собі не може бути підставою для існування ризику, що обвинувачений може переховуватись від суду, однак суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, тому є підстави вважати, що обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість вчинених злочинів і розмір покарання у разі визнання його винним, з метою уникнення відповідальності може переховуватись від суду.

При цьому суд бере до уваги факт перебування обвинуваченого під час досудового розслідування тривалий час у розшуку, що ухвала про оголошення його в розшук з боку сторони захисту не оскаржувалась та була прийнята до уваги слідчим суддею при застосуванні до обвинуваченого діючого запобіжного заходу.

2) незаконного впливу на свідків.

Так, при оцінці вказаного ризику суд бере до уваги, що обвинувачений, знаючи анкетні дані свідків по даному кримінальному провадженню, які ще недопитані в судовому засіданні, може здійснювати на них вплив, у тому числі і у способи, небезпечні для життя і здоров`я, з метою зміни, спотворення їх показань чи відмови від дачі показань.

При цьому суд бере до уваги правові позиції Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 10.02.2011 року «Харченко проти України» та від 26.06.1991 року «Летельє проти Франції», згідно з якими, коли є в наявності конкретний суспільний інтерес, то такий інтерес, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості, а також, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу.

Відтак, зважаючи на все вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Належних доказів, які б підтверджували неможливість тримання обвинуваченого під вартою у зв`язку зі станом його здоров`я, суду не надано.

Також, ураховуючи, що одне із кримінальних правопорушень, яке інкримінується обвинуваченому, кваліфікується за ч. 2 ст. 255 КК України, а тому суд не визначає розміру застави, про що зазначено у ч. 4 ст. 183 КПК України.

Керуючись ст. ст. 110, 315-317, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на два місяці, тобто до 06 жовтня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали складено та проголошено 12 серпня 2024 року.