Справа № 756/4830/24
Номер провадження № 1-кс/756/1035/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань № 6 Оболонського районного суду міста Києва скаргу ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, внесеного 13.03.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000620,

УСТАНОВИВ:

15.04.2024 до Оболонського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на постанову слідчого СВ Оболонського УП ГУНП в місті Києві від 09.02.2024 про закриття кримінального провадження, внесеного 13.03.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000620.

В обґрунтування скарги зазначено, що 09.02.2024 слідчим СВ Оболонського УП ГУНП в місті Києві було винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного 13.03.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000620, яке було зареєстровано за заявою ОСОБА_5 . Однак заявник уважає, що рішення слідчого про закриття кримінального провадження від 09.02.2024 прийнято без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, у зв`язку з чим є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки під час проведення досудового розслідування не допитані всі свідки, про яких просила сторона потерпілої, не проведені всі необхідні експертизи, зокрема, судово психолого-психіатрична експертиза ОСОБА_6 , не проведені слідчі експерименти з потерпілою та свідками, не проведені одночасні допити. У зв`язку з чим заявник просить постанову слідчого скасувати та направити матеріали для продовження досудового розслідування.

У судове засідання заявник з`явився, підтримав скаргу в повному обсязі, просив задовольнити.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Прокурор у судовому засіданні просила відмовити в задоволенні даної скарги, оскільки постанова свідчого від 09.02.2024 є вмотивованою, всі необхідні слідчі дії під час досудового розслідування проведенні.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просив задовольнити скаргу та скасувати постанову слідчого від 09.02.2024 про закриття кримінального провадження, внесеного 13.03.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000620, повернути кримінальне провадження органу досудового розслідування для проведення всіх необхідних слідчих дій.

Суд ураховує, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Однак відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.

Отже, суд, приймаючі рішення про розгляд справи за відсутності заявника, приймає до уваги положення частини 6 статті 9 КПК України, згідно з якою у разі якщо норми положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст. 7 КПК України.

Згідно з п. 14 ч.1 ст. 7 КПК України до таких засад, зокрема, відносяться доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, а доступ до правосуддя іншим шляхом, окрім ухвалення відповідних судових рішень неможливий.

Тож, з метою недопущення обмеження доступу до правосуддя, на думку суду, скаргу можливо розглянути за відсутності заявника.

Дослідивши скаргу, суд дійшов наступних висновків

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Як встановлено в судовому засіданні, за заявою ОСОБА_5 , 13.03.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000620 було внесені відомості щодо вчиненням ОСОБА_6 відносно своєї дружини ОСОБА_5 домашнього насильства ( ЖЄО від 12.03.2021) в період 2019-2020 р.

Як вбачається з матеріалів скарги, 09.02.2024 слідчий СВ Оболонського УП ГУНП в місті Києві виніс постанову про закриття кримінального провадження, внесеного 13.03.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000620, про що заявнику стало відомо 02.04.2024 року йому надійшов лист електронною поштою представника ОСОБА_6 з відзивом на касаційну скаргу у цивільній справі. Додатком до цього листа додана копія постанові від 09.02.2024 року про закриття кримінального провадження. До цього часу він не отримував постанову про закриття кримінального провадження не отримував.

В своїй скарзі заявник вказує, що постанова слідчого від 09.02.2024 про закриття кримінального провадження, внесеного 13.03.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000620 є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки під час проведення досудового розслідування не допитані всі свідки, з заявою про допит яких представник звертався із клопотанням до слідчого, не проведені необхідні експертизи, зокрема, судово психолого-психіатрична експертиза ОСОБА_6 , не проведені слідчі експерименти з потерпілою, свідками та одночасні допити.

Відповідно до ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно зі ст. 95 КПК України показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право давати показання під час досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З аналізу наведених норм вбачається, що для прийняття рішення слідчий повинен був дослідити зібрані докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення.

З аналізу наведених норм убачається, що для прийняття рішення слідчий повинен був дослідити зібрані докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Між тим, суд, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000620, постанову слідчого від 09.02.2024 про закриття даного кримінального провадження, суд приходить до висновку про невідповідність встановлених під час досудового розслідування обставин прийнятому рішенню. Так, слідчий посилається на відсутність систематичного умислу ОСОБА_6 на вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_5 , як необхідної складової складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, оскільки відсутній факт притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.173-2 КУпАП, відсутні адміністративні протоколи, термінові заборонні чи обмежувальні приписи щодо домашнього насильства. Але суд зауважує, що відповідно до відповідно до вимог ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Частиною 1 ст.94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Частина ж 2 зазначеної статті вказує на те, що жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Крім того, з постанови слідчого видно, що слідчим після внесення відомостей до Єдиного реєстру досудового розслідування не було проведено допит свідків, щодо необхідності яких потерпіла та її представник звертались до слідчого із відповідним клопотанням, чи принаймні не зазначено у постанові про закриття кримінального провадження про відсутність підстав для цього, хоча саме постанова мала би містити посилання на докази, які зібрано та які не є достатніми для пред`явлення будь-якій особі про підозру, тобто із наданням їм оцінки в порядку ст. 94 КПК України. З цих підстав суд вважає, що не було вчинення слідчим і інших процесуальних дій щодо збирання доказів у кримінальному провадженні.

Наведені обставини свідчать, що слідчим не було дотримано положень закону, не вжито всіх передбачених процесуальним законом заходів задля встановлення об`єктивної істини в кримінальному провадженні. Цими діями слідчий порушив ст. 2 КПК України, яка визначає завдання кримінального провадження - захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування.

Ураховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про необхідність задоволення скарги ОСОБА_4 який діє в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Оболонського УП ГУНП в місті Києві від 09.02.2024 про закриття кримінального провадження, внесеного 13.03.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000620, а постанова слідчого з цих підстав підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 3, 5, 7, 30, 214, 218, 219, 283-284, 309, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_4 який діє в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, внесеного 13.03.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000620 - задовольнити.

Постанову слідчого СВ Оболонського УП ГУНП в місті Києві від 09.02.2024 про закриття кримінального провадження, внесеного 13.01.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000620 - скасувати.

Копію ухвали надіслати заявнику для відома, а Оболонській окружній прокуратурі м. Києва та СВ Оболонського УП ГУНП в місті Києві для виконання - продовження досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000620.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення щодо неї можуть бути подані під час підготовчого судового засіданні. засіданні.

Слідчий суддя ОСОБА_1