Дата документу 31.10.2024
Справа № 334/7362/24
Провадження № 1-кп/334/669/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002727 від 06.07.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України

в с т а н о в и в:

10 вересня 2024 до суду надійшло клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002727 від 06.07.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В обґрунтування клопотання зазначила, що 05.07.2013 року до Ленінського РВ ЗМУ в Запорізькій області надійшла заява ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає в АДРЕСА_1 , про те, що 05.07.2013 року приблизно о 18-25 годині, невстановлена особа, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , шляхом ривку, заволоділа ланцюжком із золота вагою приблизно 6 гр., на якому була підвіска у вигляді хрестику із золота, вагою приблизно 1 гр., чим задала останній шкоду на суму 4000 гривень (ЄО №8283 від 05.07.2013 року). 06.07.2013 року за даним фактом внесені відомості в ЄРДР за №0002727 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України та розпочато досудове розслідування. Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 186 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що проведеними слідчими діями не вдалось встановити особу, яка вчинила вказаний злочин, підозра жодній особі не вручена.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 наполягала на задоволенні клопотання та зазначила, що досудовим розслідуванням встановлено всі можливі обставини та проведені усі необхідні слідчі дії, проте не вдалось встановити особу, яка вчинила вказаний злочин.

Потерпіла ОСОБА_4 повідомлялася про судовий розгляд зазначеного клопотання належним чином, про що свідчить конверт, який повернувся на адресу суду 17.10.2024 року з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», однак у судове засідання не з`явилася.

Дослідивши клопотання, долучені до справи документи та надані суду для огляду матеріали досудового розслідування, суд приходить до наступного.

У провадженні слідчого відділу Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області (раніше Ленінський РВ ГУМВС в Запорізькій області) перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002727 від 06.07.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, за фактом відкритого викрадення, шляхом ривку, золотого ланцюжка з хрестиком.

Так, 05.07.2013 року до Ленінського РВ ЗМУ в Запорізькій області надійшла заява ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає в АДРЕСА_1 , про те, що 05.07.2013 року приблизно о 18-25 годині, невстановлена особа, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , шляхом ривку, заволоділа ланцюжком із золота вагою приблизно 6 гр., на якому була підвіска у вигляді хрестику із золота, вагою приблизно 1 гр., чим задала останній шкоду на суму 4000 гривень (ЄО №8283 від 05.07.2013 року).

За вказаним фактом органом досудового розслідування розпочато кримінальне провадження, відомості по якому внесено 06.07.2013 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002727, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України.

Як зазначає прокурор, проведеними у ході досудового розслідування слідчим (розшуковими) та процесуальними діями встановити особу, яка вчинила зазначений злочин, не надалось можливим.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частини 1 статті 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: 1) верховенство права; 2) законність; 3) рівність перед законом і судом; 4) повага до людської гідності; 5) забезпечення права на свободу та особисту недоторканність; 6) недоторканність житла чи іншого володіння особи; 7) таємниця спілкування; 8) невтручання у приватне життя; 9) недоторканність права власності; 10) презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; 11) свобода від самовикриття та право не свідчити проти близьких родичів та членів сім`ї; 12) заборона двічі притягувати до кримінальної відповідальності за одне і те саме правопорушення; 13) забезпечення права на захист; 14) доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; 15) змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; 16) безпосередність дослідження показань, речей і документів; 17) забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; 18) публічність; 19) диспозитивність; 20) гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами; 21) розумність строків; 22) мова, якою здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до частини 2 статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до положень статті 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно з п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті.

Таким чином, вказані норми кримінального процесуального закону пов`язують можливість закриття кримінального провадження виключно із наявністю одночасно двох підстав: не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до частини 4 статті 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Згідно з вимогами ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Зі змісту положень ст.ст. 2, 284 КПК України випливає, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Внесення змін до КПК України і, зокрема, доповнення ч.1 ст. 284 КПК України пунктом 3-1 не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених загальними засадами ст.ст. 9, 25 КПК України.

Згідно зі ст.ст. 92, 110 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора та, у встановлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень п.4 ч.1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У контексті наведеного, всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення та винуватості особи, а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу.

Повнота дослідження обставин кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У п.42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчими, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається, що кримінальне провадження розпочато 05 липня 2013 року, прийнято заяву від ОСОБА_4 , того ж дня проведено огляд місця події та було допитано в якості потерпілого ОСОБА_4 .

05.07.2013 року слідчим СВ Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_5 надано доручення працівнику Ленінського РВ ГУМВС в Запорізькій області, в якому слідчий просить доручити: встановити та допитати в якості свідків осіб, щодо відомих їм обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення; встановити осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення; встановити місцезнаходження викраденого майна; виконати інші дії, необхідність у яких виникне під час виконання даного доручення. 06.07.2013 року на виконання доручення було отримано рапорт оперуповноваженого СУР Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України, згідно якого встановити осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення не вдалось можливим, встановити свідків та очевидців не вдалось, інформації, що становить оперативний інтерес отримано не було.

18.10.2017 року старшим слідчим СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 надано доручення працівнику Ленінського РВ ГУМВС в Запорізькій області, в якому слідчий просить доручити: встановити та допитати в якості свідків осіб, щодо відомих їм обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення; встановити осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення; встановити місцезнаходження викраденого майна; встановити наявність камер відеоспостереження на місці вчинення злочину; виконати інші дії, необхідність у яких виникне під час виконання даного доручення. 25.10.2017 року на виконання доручення було отримано рапорт оперуповноваженого СУР Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України, згідно якого встановити осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення не вдалось можливим, встановити свідків та очевидців не вдалось, інформації, що становить оперативний інтерес отримано не було.

23.08.2023 року слідчим СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 надано доручення працівникам ВКП Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, в якому слідчий просить доручити: встановити та допитати в якості свідків осіб, щодо відомих їм обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення; встановити осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення; встановити місцезнаходження викраденого майна; встановити наявність камер відеоспостереження на місці вчинення злочину; виконати інші дії, необхідність у яких виникне під час виконання даного доручення. 02.09.2023 року на виконання доручення було отримано рапорт оперуповноваженого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, згідно якого встановити осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення не вдалось можливим, встановити свідків та очевидців не вдалось, інформації, що становить оперативний інтерес отримано не було. Разом з тим, суд звертає увагу, що доручення було надано працівникам Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області (раніше - Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області). Станом на 23.08.2023 та 02.09.2023 відділ поліції вже було перейменовано з «Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області» на «Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області» ще у 2021 році.

Тобто, тривалий час: з 06.07.2013 року по 18.10.2017 року, з 25.10.2023 року по 23.08.2023 року, та з 02.09.2023 року до 10.09.2024 (дати звернення до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження), жодних слідчих або інших процесуальних дій по справі здійснено не було.

До того ж, незважаючи на те, що потерпіла ОСОБА_4 під час допиту детально описала особу, яка шляхом ривку заволоділа золотим ланцюжком з хрестиком, які належать потерпілій, з зазначенням зросту, статури, приблизного віку, особливості будови обличчя, детального опису одягу вказаної особи, потерпілій не було пред`явлено особу для впізнання за фотознімками.

Тобто жодних дієвих заходів для визначення місця знаходження предметів крадіжки або встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, визначення вартості викраденого майна вжито не було.

В даному випадку, як вбачається з наданих матеріалів, слідчий формально підійшов до проведення досудового розслідування. Тобто, фактично, починаючи з липня 2013 року у кримінальному провадженні слідчим не здійснювалось досудове розслідування та не здійснювались дії на виконання обов`язку встановленого ст. 92 КПК України.

Наведене свідчить про неповноту досудового розслідування і спростовує доводи прокурора про вжиття усіх можливих заходів для встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Наявність можливості закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 3-1 ч.1 ст. 284 КПК України не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та належного виконання їх обов`язків, визначених процесуальним законом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування не дотримано вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження, а тому в задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 284, 369-372 КПК України,

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002727 від 06.07.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1