Справа № 308/8073/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді угоду про визнання винуватості від 03.05.2024 року, укладену між заступником керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000424 від 21 листопада 2023 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м.Іршава, Закарпатської області, що зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні двох дітей, командира роти логістики військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000424 від 21.11.2023, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.05.2024 року призначено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні.

Встановлено, що молодший лейтенант ОСОБА_4 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.09.2023 №264 призначений на посаду командира роти логістики військової частини НОМЕР_1 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.10.2022 №269 солдат військової служби за мобілізацією ОСОБА_7 призначений на посаду старшого водія автомобільного відділення підвозу матеріально-технічних засобів автомобільного взводу роти логістики управління військової частини НОМЕР_1 .

Під час проходження військової служби, у відповідності до ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_8 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати свій військовий обов`язок, не допускати негідних вчинків.

Під час проходження військової служби, у відповідності до ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_8 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати свій військовий обов`язок, не допускати негідних вчинків.

Згідно примітки до ст. 364 КК України, службовими особами є особи, які постійно чи тимчасово обіймають в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Відтак, ОСОБА_8 , при виконанні службових завдань за своєю посадою відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», примітки до ст. 364 КК України, є службовою особою правоохоронного органу, яка за спеціальним повноваженням здійснює функції представника влади.

Відповідно до п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 «Закону України про запобігання корупції» ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді командира роти логістики військової частини НОМЕР_1 , є суб`єктом відповідальності за злочини, вчинені у сфері службової діяльності та правопорушення пов`язані з корупцією.

Згідно вимог ст. ст. 3, 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції», військовим посадовим особам військових формувань забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, а у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Відповідно до вимог ст. ст. 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир роти в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу роти.

Командир роти підпорядковується командирові батальйону і є прямим начальником усього особового складу роти .

Командир роти зобов`язаний знати військове звання, прізвище, строк служби, посаду чи спеціальність, родинний стан, ділові та морально-психологічні якості кожного військовослужбовця роти, постійно проводити з ними індивідуально-виховну роботу; виховувати особовий склад роти (корабля) в дусі поваги до військової служби, набутого фаху, бережливого ставлення до озброєння, бойової техніки та майна роти (корабля); піклуватися про підлеглих, знати їх потреби, порушувати перед старшими начальниками питання про задоволення їх прохань;доповідати командирові батальйону про потреби підлеглих, один раз на місяць звіряти дані ротного (корабельного) обліку особового складу, а також матеріальних засобів з обліковими даними військової частини; керувати господарством роти.

Відповідно до вимог ст.ст. 28-32 Статуту внутрішньої служби ЗСУ ОСОБА_4 є начальником за посадою та військовим званням для солдата ОСОБА_7 .

Відтак, молодший лейтенант ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді командира роти логістики військової частини НОМЕР_1 є службовою (посадовою) особою, яка постійно обіймає посаду у військовій частині, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

Згідно вимог ст. ст. 3, 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції», військовим посадовим особам військових формувань забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, а у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Водночас, у порушення указаних вище нормативно-правових актів та своїх обов`язків командир роти логістики військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливим умислом, з метою особистого протиправного збагачення, будучи службовою особою, вчинив умисний корупційний злочин за наступних обставин

Так, 09.11.2023 до командира роти логістики військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 з рапортом звернувся його підлеглий ОСОБА_7 , у якому висловив бажання звільнитися з військової служби на підставі п.п. «г» п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме зв`язку з наявністю на утриманні трьох дітей віком до 18 років.

Під час розгляду даного рапорту у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на протиправне збагачення, який діючи всупереч інтересам служби, вирішив одержати від ОСОБА_7 неправомірну вигоду за сприяння ним ( ОСОБА_4 ) у звільнені підлеглого ОСОБА_7 з військової служби.

Зокрема, ОСОБА_4 , використовуючи своє службове становище, реалізовуючи свій протиправний умисел на незаконне збагачення, під час зустрічі з ОСОБА_7 15.11.2023 року, яка відбулася на АЗС «БРСМ» у місті Ужгороді Закарпатської області, повідомив ОСОБА_7 що, за грошову винагороду у розмірі 2000 доларів США для себе він зможе посприяти, шляхом впливу на командування військової частин НОМЕР_1 , у звільненні ОСОБА_7 з військової служби.

Розуміючи незаконність зазначених дій ОСОБА_4 та усвідомлюючи, що надання неправомірної вигоди є кримінально-караним, не бажаючи бути притягненим до кримінальної відповідальності, ОСОБА_7 звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів та почав діяти під їхнім контролем, з метою викриття злочинної діяльності ОСОБА_4 .

У подальшому, на вимогу ОСОБА_4 . ОСОБА_7 передав йому частину з обумовлених грошових коштів у сумі 20 000 грн. шляхом перерахунку на надані Примичем ЮТ. банківські картки «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 та банківську карту «МОНОБАНК» № НОМЕР_4 .

Надалі, 15.02.2024 року ОСОБА_7 на прохання ОСОБА_4 знову передав йому ще частину грошових коштів у сумі 5 000 гривень шляхом перерахунку на належну ОСОБА_4 банківську карту «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_2 .

Надалі, 20.02.2024 біля 08.40 годин ОСОБА_4 , перебуваючи території АЗС «БРСМ», яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, продовжуючи реалізацію єдиного корисливого умислу, спрямованого на протиправне збагачення, зустрівся із громадянином України ОСОБА_7 та на виконання раніше висловленого прохання, за сприяння у звільнені останнього з військової служби, одержав від ОСОБА_7 решту грошових коштів - 50000 гривень, після чого був викритий працівниками правоохоронних органів.

У такий спосіб ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, а саме в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Разом з обвинувальним актом до суду подано угоду про визнання винуватості, укладену та підписану 03.05.2024 між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , за участі його захисника ОСОБА_5 , а відтак, розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за участі сторін угоди у порядку ст. 474 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з обвинуваченим ОСОБА_4 від 03.05.2024 року, та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 міру покарання, визначену в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся у вчиненому та просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Із змісту угоди про визнання винуватості від 03.05.2024 року вбачається, що в такій викладено формулювання обвинувачення за ч. 2 ст. 369-2 КК України, яке ніким не оспорюється, та дійшли згоди щодо всіх істотних обставин даного кримінального провадження. Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, та щиро розкаявся. При цьому, сторони погодились на призначення ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, за ч. 2 ст. 369-2 КК України - у вигляді штрафу 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, зміст яких ОСОБА_4 роз`яснено.

В судовому засіданні обвинувачений та прокурор підтвердили суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК Україниу підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченомустаттями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК Україниу кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

За правилами ч. 4 ст. 469 КПК України, зокрема,угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості судом під час судового засідання у відповідності до ч. 4 ст. 474 КПК України було з`ясовано в обвинуваченого, чи цілком він розуміє: що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

На всі запитання обвинувачений ОСОБА_4 відповів «так». Після роз`яснення ст.63 Конституції України та ст. 18 КПК України, судом встановлено, що ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 369-2 КК України за обставин, викладених вище, цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України та наслідки невиконання ним угоди, передбачені ст. 476 КПК України, і наслідки умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 389-1 КК України.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, інтересам суспільства.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши зміст угоди стосовно свідомої добровільної узгодженості сторонами її істотних умов, враховуючи те, що вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 369-2 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, сторони розуміють зміст угоди, наслідки її укладення і невиконання, які передбачені ст. ст.473,476 КПК України, угода не суперечить вимогам КК України та КПК України, дії обвинуваченого кваліфіковано за ч. 2 ст. 369-2 КК України, тобто у одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави бо місцевого самоврядування, кваліфіковано правильно, суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості з призначенням узгодженої сторонами міри покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає: щире каяття.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

З врахуванням вищевказаного, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального законодавства, суд вважає, що угода, укладена 03.05.2024 між прокурором ОСОБА_6 , та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_9 , про визнання винуватості, відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений визнав вину добровільно, фактичні підстави для визнання вини наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

Цивільний позов не заявлено.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.02.2024 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави. Строк дії запобіжного заходу встановлено до 19.04.2024.

Відповідно до платіжної інструкції №0.0..1, код документа: 9333-9642-6532-6661 від 22.02.2024 року, призначення платежу: внесення застави за ОСОБА_4 , згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.02.2024, по справі №308/3355/24, платіж за власні кошти, на рахунок ТУ ДСА України в Закарпатській області, код отримувача: 26213408, банк одержувача - Державна казначейська служба України, м. Київ, в сумі 242240 гривень, заставодавцем ОСОБА_10 внесена застава у розмірі 242240 грн

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 - скасувати. Заставу, внесену 22.04.2024 року (платіжна інструкція 0.0..1, код інструкції: 9333-9642-6532-6661 від 22.04.2024 року, призначення платежу: внесення застави за ОСОБА_4 , згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.02.2024, по справі №308/3355/24, платіж за власні кошти, на рахунок ТУ ДСА України в Закарпатській області, код отримувача: 26213408, банк одержувача - Державна казначейська служба України, м. Київ, в сумі 242240 гривень, - повернути заставодавцю ОСОБА_10 .

Питання речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст.314,368-370,373,374,394,395,468,469,473,475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 03.05.2024 року між заступником керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000424 від 21 листопада 2023 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 369-2 КК України у вигляді штрафу у розмірі 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 93500 (дев`яносто три тисячі п`ятсот) гривень.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 - скасувати. Заставу, внесену 22.04.2024 року (платіжна інструкція 0.0..1, код інструкції: 9333-9642-6532-6661 від 22.04.2024 року, призначення платежу: внесення застави за ОСОБА_4 , згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.02.2024, по справі №308/3355/24, платіж за власні кошти, на рахунок ТУ ДСА України в Закарпатській області, код отримувача: 26213408, банк одержувача - Державна казначейська служба України, м. Київ, в сумі 242240 гривень, - повернути заставодавцю ОСОБА_10 .

Стягнути з ОСОБА_4 7572 (сім тисяч п`ятсот сімдесят дві) грн. 80 коп. за проведення експертизи № СЕ-19/107-24/3977-ВЗ від 22.04.2024 року (одержувач: ГУК у Закарпатській області/Ужгородська територіальна громада, 24060300, код одержувача: 37975895, р/рахунок: UA0007493, призначення: за проведення криміналістичної експертизи відео-, звукозапису).

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.02.2024 у справі №308/3355/24, тимчасово вилученого 20 лютого 2024 в ході огляду місця події, а саме на території АЗС «БРСМ», яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , зокрема: 50 купюр номіналом по 1000 гривень кожна із наступними серіями та номерами, а саме: ЕВ 7971019, ЕВ 2625579, АЖ 3146559, ЕЄ 4815866, ЯБ 0876401, БН 3609540, ЕЄ 0791116, БН 2694355, БР 6538074, АЖ 4073518, ЕА 7004836, ЯБ 9839104, АЗ 7567463, АГ 0004819, АЕ 7550469, БК 1366077, АЕ 3262319, АБ 2481313, БЛ 7732901, ЕБ 2022884, АЄ 2115133, БЛ 4147162, БМ 8033964, АЖ 1705548, БА 6157435, БР 3260885, БН 3188567, БН 2597539, ЕА 5680918, ЕБ 4146713, БР 7461119, ЕГ 2297831, АГ 9576649, АЗ 9278436, АЄ 9049585, ЕА 0890945, БМ 9796339, ЕБ 8201035, АН 2325577, АТ 0894092, АУ 5589985, АЕ 4413539, АУ 4365339, ЕГ 0771682, АЄ 3802795, АТ 0894090, АТ 0894091, БН 8378969, АС 2210424, АТ 0894094; мобільний телефон підозрюваного ОСОБА_4 марки РОСО IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 із карткою оператора мобільного телефону Водафон НОМЕР_8 та карткою оператора мобільного телефону Київстар НОМЕР_9 ; мобільний телефон ОСОБА_4 марки NОКІА зеленого кольору, у виключеному стані; два мобільні телефони ОСОБА_4 марки Samsung чорного кольору у виключеному стані.

Речові докази, а саме: 50 купюр номіналом по 1000 гривень кожна із наступними серіями та номерами, а саме: ЕВ 7971019, ЕВ 2625579, АЖ 3146559, ЕЄ 4815866, ЯБ 0876401, БН 3609540, ЕЄ 0791116, БН 2694355, БР 6538074, АЖ 4073518, ЕА 7004836, ЯБ 9839104, АЗ 7567463, АГ 0004819, АЕ 7550469, БК 1366077, АЕ 3262319, АБ 2481313, БЛ 7732901, ЕБ 2022884, АЄ 2115133, БЛ 4147162, БМ 8033964, АЖ 1705548, БА 6157435, БР 3260885, БН 3188567, БН 2597539, ЕА 5680918, ЕБ 4146713, БР 7461119, ЕГ 2297831, АГ 9576649, АЗ 9278436, АЄ 9049585, ЕА 0890945, БМ 9796339, ЕБ 8201035, АН 2325577, АТ 0894092, АУ 5589985, АЕ 4413539, АУ 4365339, ЕГ 0771682, АЄ 3802795, АТ 0894090, АТ 0894091, БН 8378969, АС 2210424, АТ 0894094 - повернути УСБУ в Закарпатській області;

мобільний телефон ОСОБА_4 марки РОСО IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 із карткою оператора мобільного телефону Водафон НОМЕР_8 та карткою оператора мобільного телефону Київстар НОМЕР_9 ; мобільний телефон ОСОБА_4 марки NОКІА зеленого кольору, у виключеному стані; два мобільні телефони ОСОБА_4 марки Samsung чорного кольору у виключеному стані - повернути ОСОБА_4 ;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки Volkswagen Touareg д/н/з НОМЕР_10 серії НОМЕР_11 та транспортний засіб марки Volkswagen Topareg днз НОМЕР_12 , який перебуває у власності ОСОБА_4 - вважати повернутим ОСОБА_4 .

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок чи ухвала суду, ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1