№ 1-кс/755/2586/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" вересня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого 1 відділу слідчого управління Головного управління СБ України в АР Крим ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Красна Зорька, Сімферопольського р-ну, АР Крим,громадянину України, зареєстрованому та проживаючому: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000045 від 16.03.2023 року за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 438, ч. 3 ст. 436-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий1 відділу слідчого управління Головного управління СБ України в АР Крим ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 .

Клопотання погоджено з прокурором з питань захисту інтересів дітей, протидії домашньому насильству та протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_7 .

Клопотання мотивоване тим, що слідчим управлінням Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000045 від 16.03.2023 року за підозрою громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 438, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_6 , який достовірно знав про тимчасову окупацію РФ території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, виник умисел на порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а саме: організацію і здійснення пропаганди серед місцевого населення півострова Крим, а саме дітей і підлітків, на користь добровільного вступу до збройних сил та інших силових відомств країни окупанта (Російської Федерації).

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на здійснення пропаганди служби в збройних силах РФ серед дітей та молоді, ОСОБА_6 , не пізніше 05.03.2022 року, обійняв посаду, так званого «керівника регіонального штабу «юнармії» республіки Крим» (який розташовується за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово окупована територія АР Крим).

Реалізуючи визначені статутом «ввпод «юнармії» цілі, з метою здійснення пропаганди, спрямованої на забезпечення добровільного вступу на військову службу до Збройних Сил РФ, армії РФ серед дітей та підлітків, ОСОБА_6 , у невстановлені досудовим розслідуванням місці та час, прийняв участь у зйомці на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » інтерв`ю в програмі «ІНФОРМАЦІЯ_8» під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_9 ».

Інформація про інтерв`ю із посиланням на відеозапис, не пізніше 05.03.2023 року, була оприлюднена на сайті телеканалу «ІНФОРМАЦІЯ_2».

У подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 05.03.2023 року, зазначене інтерв`ю було розміщено на загальнодоступному онлайн-сервісі « ІНФОРМАЦІЯ_4 » на телеканалі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Зазначене інтерв`ю має публічний комунікативний характер, оскільки має умови для доведення інформації для невизначеного числа осіб шляхом поширення на онлайн сервісах.

У висловлюваннях ОСОБА_6 у зазначеному інтерв`ю містяться ознаки позитивної оцінки діяльності, участі в діяльності, результатів діяльності кримського регіонального штабу ««юнармії», схвально оцінюється масштабність та розгалуженість, результативність роботи штабу, що може розглядатися як вихваляння діяльності, досягнень, методів та форм роботи з молоддю та є ознаками пропаганди участі в «юнармії». Зважаючи на те, що «юнармія» є військово-патріотичним рухом, який передбачає військову підготовку молоді та передбачає подальше проходження ними служби у лавах ЗСРФ, вказані ознаки є ознаками пропаганди служби в армії РФ.

Крім того, у висловлюваннях ОСОБА_6 містяться ознаки схвалення залучення дітей до військової підготовки до служби в армії РФ.

Таким чином, ОСОБА_6 , обіймаючи посаду, так званого «керівника регіонального штабу «ввпод «юнармії» Республіки Крим», діючи умисно, достеменно розуміючи, що тимчасово окупована територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, у порушення вимог ст. 51 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, здійснив пропаганду серед осіб, які перебувають під захистом, спрямовану на забезпечення добровільного вступу на військову службу.

Крім того, у ОСОБА_6 , у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, виник умисел, спрямований на глорифікацію представників збройних формувань Російської Федерації, які здійснюють збройну агресію проти України з використанням засобів масової інформації.

Так, ОСОБА_6 , на виконання свого злочинного наміру, у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у невстановленому місці, взяв участь у зйомці на телеканалі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » інформаційної програми під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_10».

Інформація про документальний фільм із посиланням на відеозапис, не пізніше 05.03.2023 року, була оприлюднена на сайті телеканалу «ІНФОРМАЦІЯ_2».

У подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 05.03.2023 року, зазначене інтерв`ю було розміщено на загальнодоступному онлайн-сервісі « ІНФОРМАЦІЯ_4 » на телеканалі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

У висловлюваннях ОСОБА_6 у зазначеному інтерв`ю містяться ознаки заперечення збройної агресії РФ проти України, виправдовування збройної агресії РФ проти України, а також, глорифікація військовослужбовців ЗС РФ - учасників збройної агресії РФ проти України.

Враховуючи зазначенні обставини, 27.05.2024 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 438, ч. 3 ст. 436-2КК України.

Викладені обставини та повідомлена ОСОБА_6 підозра підтверджується сукупністю доказів, отриманих в ході здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження, у тому числі: повідомленнями про виявлені кримінальні правопорушення, передбачені за ч. 1 ст. 438, ч. 3 ст. 436-2 КК України; протоколом огляду від 03.07.2023 року веб-сторінки, так званої «юнармії» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_5 », в рамках якого, оглянуто та збережено документ під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 », «ІНФОРМАЦІЯ_11 », сайт за посиланням «ІНФОРМАЦІЯ_12», на якому оглянуто «Указ главы республики Крым» щодо затвердження концепції патріотичного і духовно-морального виховання населення в «Республіці Крим»; протоколом огляду від 22.03.2024 року, у ході якого, виявлено та оглянуто відеозапис з інтерв`ю ОСОБА_6 в програмі «ІНФОРМАЦІЯ_8» (укр. - ІНФОРМАЦІЯ_13) за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_4 »; протоколом огляду 14.05.2024 року, в ході якого, оглянуто сайт за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_5 », де виявлено та зафіксовано інформацію щодо керівника регіонального штабу, так званого «ввпод «юнармія» в особі ОСОБА_6 , а також, місце перебування штабу вказаної організації;висновком експерта №222 від 01.05.2024 року, відповідно до якого, у висловлюваннях ОСОБА_6 під час інтерв`ю містяться ознаки заперечення збройної агресії РФ проти України, виправдовування збройної агресії РФ проти України, як такої, а також, глорифікація військовослужбовців ЗС РФ - учасників збройної агресії РФ проти України; висновком експерта №СЕ-19/106-24/4864-ФП від 29.03.2023 року щодо проведення судової портретної експертизи, згідно якої, встановлено, що особа, яка дає інтерв`ю під відеозапис, та громадянин України ОСОБА_6 , це одна й та сама особа;відповідями оперативного підрозділу щодо місця перебування особи, діяльності та займаної посади.

На виконання вимог ст. 135 КПК України, 29.05.2024 року повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістки про його виклик на 03.06.2024 року, 04.06.2024 року та 05.06.2024 року опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр», випуск № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Крім того, з метою належного вручення повідомлення про підозру, а також, з метою направлення повісток про виклик громадянина ОСОБА_6 для проведення процесуальних дій, вказаній особі на електронну поштову адресу: « ІНФОРМАЦІЯ_7 » (інформація про яку встановлена оперативним шляхом, а також, з офіційного сайту, так званого «регіонального штабу «юнармії» Республіки Крим»), направлено скан-копію повідомлення про підозру громадянину ОСОБА_6 від 27.05.2024 року, а також, повістки про його виклик на 03.06.2024 року, 04.06.2024 року та 05.06.2024 року. Вказане підтверджується протоколом огляду від 29.05.2024 року.

Проте, ОСОБА_6 за вказаними повістками не прибув, причин неприбуття та жодних заяв чи клопотань про перенесення часу проведення процесуальних дій до органу досудового розслідування не надав. У зв`язку з викладеним, в органу досудового розслідування існують вагомі підстави вважати, що ОСОБА_6 переховується від органу досудового розслідування та суду.

У зв`язку з тим, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування, з метою ухилення від кримінальної відповідальності і його місцезнаходження невідоме, 06.06.2024 року ОСОБА_6 оголошено у розшук.

На даний час, встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території АР Крим, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що підтверджується відомостями Державної прикордонної служби України та матеріалами оперативного підрозділу.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 КК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Вказане підтверджує наявність ризиків, передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КК України, а саме: підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити або сховати документи, які можуть бути виявлені в ході досудового розслідування, частина з яких перебуває на тимчасово окупованій території Кримського півострова; впливати на можливих свідків у кримінальному провадженні, які на даний час перебувають на тимчасово окупованій території України, у тому числі, й у способи, небезпечні для життя і здоров`я, з метою зміни, спотворення їх показань чи відмови від дачі показань.

Вказані обставини, а також те, що ОСОБА_6 підозрюється у порушенні законів та звичаїв війни, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, що виразилось у порушенні вимог ст. 51 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року, що забороняє здійснення серед осіб, які перебувають під захистом, будь якої пропаганди, спрямованої на забезпечення добровільного вступу на військову службу та у глорифікації осіб, які здійснюють збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році з використанням засобів масової інформації.

З урахуванням неможливості запобігання вищенаведеним ризикам у інший спосіб, ніж обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно останнього не вбачається.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав у повному обсязі, прохав його задовольнити з підстав, викладених у ньому та зазначив, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, те, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України, будучи проінформований про проведення процесуальних дій відносно нього, переховується від органу досудового розслідування і суду, може знищити чи спотворити речі та документи, які можуть бути виявлені в ході досудового розслідування та перебувають на тимчасово окупованій території АР Крим, може незаконно впливати на свідків та в інший спосіб перешкоджати кримінальному провадженню, а тому, застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно останнього не вбачається.

Захисник ОСОБА_4 щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, зазначивши, що такий запобіжний захід є занадто суворим та прохав застосувати відносно його підзахисного більш м`який запобіжний захід.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора та захисника, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000045від 16.03.2023 року.

27 травня 2024 року в рамках кримінального провадження № 0000045 від 16.03.2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 438, ч. 3 ст. 436-2 КК України, яке опубліковано в газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», випуск № 109 ( НОМЕР_2 ) від 29.05.2024 року та 29.05.2024 року на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Крім цього, на виконання вимог ст. 135 КПК України, у зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території АР Крим, повістки на 03.06.2024 року, 04.06.2024 року та05.06.2024 року про виклик його до слідчого управління Головного управління СБ України в Автономній Республіці Крим також опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр», яка являється друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження № НОМЕР_1 (7769) від 29.05.2024 року та 29.05.2024 року - на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У зв`язку з тим, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності і його місцезнаходження невідоме, 06.06.2024 року ОСОБА_6 оголошено у розшук.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри, оскільки останні підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана, могла вчинити це правопорушення.

Зазначене прямо узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення, в КПК передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У теоретичному аспекті «належна правова процедура» - це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя. До гарантій, які у своїй сукупності формують належну правову процедуру, у тому числі відносяться право на судовий захист та право на оскарження.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)права на справедливий суд.

Статтею 5 Конвенції гарантовано кожному право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «c» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Пунктом 4 цієї статті гарантовано право кожному, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Згідно з ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2022 року у справі 991/3440/20 вказує, що рішення слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу, прийняте в порядку ч. 6 ст. 193 КПК, за своїм правовими наслідками підпадає під поняття «постанова про утримання під вартою» в розумінні ст. 25 Європейської конвенції про видачу правопорушників.

За загальним правилом розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, що відповідає зазначеним вимогам Конвенції та іншим міжнародно-правовим актам.

Процедура, передбачена ч. 6 ст. 193 КПК України, є випадком, який дозволяє суду розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

При аналізі питання наявності зазначених прокурором ризиків, слідчий суддя прийшов до висновку про їх наявність з огляду на фактичні обставини кримінального провадження та особу ОСОБА_6 , який, зокрема, перебуває на тимчасово окупованій території України - АР Крим, не виїхав з неї до теперішнього часу, не з`явився на виклики слідчого, що є достатньою підставою вважати, що ОСОБА_6 переховується на вказаній території від органів досудового розслідування та суду, підозрюється у вчиненні, зокрема,особливо тяжкого злочину (ч. 1 ст. 438 КК України), за який передбачено покарання до дванадцяти років позбавлення волі, яке може бути призначене підозрюваному у разі визнання його винуватим, а усвідомлення підозрюваним цієї обставини переконливо дає підстави вважати про існування ризиків, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу учасників провадження, що у даному випадку обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, хоча й не призводить до негайного взяття особи під варту, однак, виступає правовою підставою для затримання і доставки цієї особи до місця кримінального провадження.

Так, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є одним із обов`язкових документів, на підставі якого уповноважений орган запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну (Інструкція про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затверджена спільним наказом МВС України, ОГП, НАБ України, СБ України, ДБР, Мінфіну України, Мін`юсту України від 17 серпня 2020 року № 613/380/93/228/414/510/2801/5). Після затримання особи за межами України, слідчий, прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, або суд, який розглядає справу чи яким ухвалено вирок, готує клопотання про видачу особи в Україну, до якого серед інших документів обов`язково додається засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 575 КПК). Тобто, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є документом, на підставі якого здійснюється затримання особи за межами України, ухвалюється рішення про застосування екстрадиційного арешту для забезпечення видачі особи з метою притягнення до кримінальної відповідальності та здійснюється доставка особи на території України до місця кримінального провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу, строк дії такої ухвали не зазначається.

При цьому, час затримання такої особи фактично може перевищувати 30 днів - тримання під вартою за ст. 59 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, 40 днів - тимчасовий арешт заст. 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників та 60 днів - строк дії ухвали про тримання під вартою за ч. 1 ст. 197 КПК.

Тобто, затримана особа на підставі ухвали слідчого судді, суду, постановленої в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, може бути затриманою і утримуватись під вартою протягом усього часу, необхідного для екстрадиції та доставки її до місця кримінального провадження. Таку ж позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2022 року у справі 991/3440/20.

Відповідно до абзацу 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

При цьому слідчий суддя роз`яснює, що ч. 6 ст. 193 КПК України передбачено, що після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 197, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого 1 відділу слідчого управління Головного управління СБ України в АР Крим ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красна Зорька, Сімферопольського р-ну, АР Крим, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою у той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя: