ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/540/23

18 липня 2024 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Борщівка Костопільського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, працює водієм ТОВ "СтопХаузБуд", раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до норми ч.15 ст.615 КПК України, враховуючи, що в Україні діє воєнний стан, суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку та врученням повного тексту вироку учасникам судового провадження .

ОСОБА_3 31 грудня 2021 року, приблизно о 19 год. 00 хв., у темну пору доби, керуючи автомобілем «Mercedes Benz 210», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись вулицею Лісовою в напрямку перехрестя з вулицею Соборною в с.Борщівка Рівненського району Рівненської області, в порушення вимог пунктів, 2.3 (б), 10.1 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху), маючи об`єктивну можливість своїми односторонніми діями забезпечити безпеку дорожнього руху, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не впевнився, що його дії будуть безпечними та не створять небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпеки дорожнього руху, під час руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини дороги на ліве узбіччя, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , котра рухалась узбіччям в попутному напрямку.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно- мозкової травми у вигляді перелому лобної кістки з переходом на основу черепа, забою головного мозку середнього ступеня, епідуральних гематом невеликих розмірів обох лобних долей, обширної рваної рани правої гомілки, що в клінічному перебігу, ускладнилась некрозом, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння.

Порушення ОСОБА_3 вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху України, який вимагає від водія перед початком руху, перестоюванням та будь- якою зміною напрямку руху переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, знаходяться у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.

Тобто, своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій тяжке тілесне ушкодження, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся. Вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнав в повному обсязі, частково відшкодував потерпілій шкоду на лікування та реабілітацію, цивільний позов потерпілої визнав частково в сумі 50 000 грн. Дуже жалкує про те, що сталося. Також просив суд не позбавляти його права керувати транспортними засобами, оскільки працює водієм, йому необхідно утримувати сім`ю, має одну малолітню дитину і з дружиною очікують на народження другої дитини.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що ввечері 31 грудня 2021 року пішли з чоловіком в магази купити подарунки під ялинку. Додому поверталися по вул.Лісовій, яка має асфальтне покриття та освітлюється вуличним освітленням. Тоді падав дощ, вони з чоловіком йшли по лівому грунтовому узбіччю дороги. Що було далі не пам`ятає, до свідомості прийшла вже в лікарні. Зі слів чоловіка їй стало відомо, що її збив автомобіль. Обвинувачений надавав їй матеріальну допомоги на лікування, реабілітацію та витрати обстежень. Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди підтримала, оскільки через дорожньо-транспортну пригоду з вини обвинуваченого вона втратила працездатність, її стан здоров`я погіршився, вона потребує постійного лікування та зазнала психологічних травм. При обранні міри покарання обвинуваченому просила не позбавляти його волі волі.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердив покази потерпілої та додав, що почув , що ззаду них рухається автомобіль. Коли звук приблизився, то повернув голову на той звук, і в цей момент відбулося контактування автомобіля. Від удару дружину відкинуло у рівчак.

Крім того, вина обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні документами:

- протоколом огляду місця події від 31.12.2021 року, яким встановлено місце дорожньо-транспортної пригоди - грунтова дорога АДРЕСА_2 та схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від31.12.2021 року, де зафіксоване місце ДТП, узбіччя дороги, сліди події;

- протоколом огляду місця події від 31.12.2021 року - огляду автомобіля марки «MercedesBenz 210», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1997 року випуску колір синій, який перебуває у користуванні ОСОБА_3 , яким зафіксовано пошкодження бамперу ум лівій частині, вм`ятини біля лівої фари, а також відсутність лівого дзеркала дального виду;

- довідкою Рівненського обласного центру з гідрометеорології від 26.01.2022 №9917-1-825/9917-04 про погодні умови 31.12.2021 в період 18.00-20.00 год - хмарно, температура повітря 4-5 градусів тепла, відмічалися дощ та серпанок - МДВ погіршувалася до 1,5 км.;

- висновком експерта № СЕ-19/118-22/270-ІТ від 31.01.2022 судової інженерно-транспортної експертизи, з якого вбачається, що несправностей в робочій гальмівній системі, системі рульового керування автомобіля марки «MercedesBenz 210», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в ході проведення експертного дослідження не виявлено, на момент проведення експертного дослідження система зовнішнього освітлення та світлова сигналізація автомобіля знаходилася в стані часткової відмови;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_6 від 19.10.2022 з додатками- схемами;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_3 від 19.01.2023 з додатками- схемами;

- висновком експерта № СЕ-19/118-23/859-ІТ від 20.02.2023 судової інженерно-транспортної експертизи, з якого вбачається, що за умови видимості дороги максимально допустима швидкість руху автомобіля становить 68......81 км/год. В дорожній обстановці, яка наведена у наданих на експертизу вихідних даних, водій автомобіля «MercedesBenz 210», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , для забезпечення безпеки дорожнього руху, з технічної точки зору, повинен був діяти у відповідності до вимог п.10,1, п.12.2, п.12.4, та п.19.1(а) ПДР. Технічна можливість у водія уникнути наїзду на пішохода, яка рухалася по узбіччю, заключалася у виконанні водієм вимог п.10.1 ПДР, саме невиїзді керованим автомобілем за межі проїзної частини дороги на узбіччя і дії водія, що не відповідали вимогам п.10.1 ПДР та, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП ;

- висновком експерта № 73 від 24.06.2022 року судово медичної експертизи ОСОБА_6 , згідно якого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому лобної кістки з переходом на основу черепа, забій головного мозку середнього ступеня, епідуральні гематоми невеликих розмірів обох лобних долей, обширна рвана рана правої гомілки, що в клінічному перебізі ускладнилася некрозом. Отримані гр. ОСОБА_6 ушкодження голови за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, за ступенем тяжкості належать до тяжких, травма правої гомілки до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Масивність та локалізація ушкоджень, цілком відповідає таким що утворилися під час дорожньо-транспортної пригоди.

Суд вважає, що наведеними доказами, вина обвинуваченого ОСОБА_3 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження, повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані та підпадають під ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно ч. 2 ст. 50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та добровільне відшкодування потерпілій завданої шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_3 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працює водієм ТОВ "СтопХаузБуд", по місцю проживання характеризується з позитивної сторони, одружений, має на утриманні малолітню дитину.

Визначаючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, обставини та наслідки його вчинення, особу обвинуваченого, характеризуючі його дані та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Враховуючи вищевикладене, особу обвинуваченого, який щиро розкаялася у вчиненому та запевнила суд, що він усвідомив свою вину у вчиненому, його особисте ставлення до вчиненого, та обставини, що пом`якшують покарання, і за міркуванням суду, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме повне визнання вини, щире каяття та добровільне відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_6 , відсутність умислу у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, позицію потерпілої, яка не заперечувала, щодо призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення його волі, вважає за вірне призначити покарання ближче до нижньої межі санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений ним злочин без позбавлення права керувати транспортними засобами та застосувати до обвинуваченого положення ст.75 КК України прийнявши рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Приймаючи рішення про незастосування до обвинуваченого додаткового покарання, а саме позбавлення права керувати транспортними засобами , судом було враховано обставини вчинення злочину - вчинення з необережності, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, визнав свою вину та щиро розкаявся, а транспортний засіб є необхідністю в його житті, а посвідчення водія є .

Крім того, суд вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки у відповідності до п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Потерпіла ОСОБА_6 пред`явила цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Так, в обґрунтування позовних вимог потерпіла та її представник-адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснили, що внаслідок скоєння кримінального правопорушення, була завдана значна матеріальна шкода, що полягає у понесені витрати на обстеження, амбулаторне та стаціонарне лікування, придбання ліків, а також потерпілій була завдана значна моральна шкода, яку вона оцінили в розмірі 200 000 грн., обгрунтовуючи тим, що стан здоров`я її погіршився, вона потребує постійного огляду лікарів, стаціонарного та санаторного лікування та курсу реабілітації, крім того вона отримала групу інвалідності і не може працювати за попередньою професією.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 матеріальні збитки потерпілій відшкодував, то просили стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої 200 000,00 грн.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

У відповідності до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 р. № 3 "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна" із послідуючими змінами і доповненнями, при розгляді позову мають бути наведені докази, якими підтверджується шкода, а також наведені розрахунки сум, що підлягають стягненню.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до положень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин.

При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд приймає до уваги характер скоєного кримінального правопорушення, фізичний біль та психологічні страждання, яких зазнала потерпіла ОСОБА_6 в зв`язку не тільки з отриманими ушкодженнями, а й в зв`язку з тривалим лікуванням. З врахуванням вказаних обставин, з урахуванням засад розумності, виваженості і справедливості та з врахуванням характеру порушення законного права на життя та здоров`я, глибини душевних страждань потерпілої, суд рахує, розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000,00 грн., буде достатнім та відповідатиме вимогам розумності та справедливості.

Процесуальні витрати, а саме витрати пов`язані із залученням експертів у кримінальному провадженні в загальному розмірі 3569,68 грн., підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України.

Судом також встановлено, що ухвалою слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 13.01.2022 року було накладено арешт на автомобіль марки «MercedesBenz 210», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Враховуючи приписи ст.174 КПК України, оскільки у застосуванні арешту вказаного майна відпала потреба, його належить скасувати.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, ст. ст. 50, 65, 66-67, 76, ч.2 ст. 286 КК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік і 6 (шість) місяців.

Відповідно до пп. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувались.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальними правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 100000,00 (сто тисяч) грн. у відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз в загальній сумі 3569 ( три тисячі п`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 68 коп. покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 та стягнути в дохід держави.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 13.01. 2022 року на автомобіль марки «MercedesBenz 210», реєстраційний номер НОМЕР_1 - скасувати.

Після набрання вироком суду законної сили речові докази:

- автомобіль марки «MercedesBenz 210», реєстраційний номер НОМЕР_1 - який знаходиться на зберіганні у власника ОСОБА_3 - вважати повернутим по належності;

- пластмасові уламки бамперу автомобіля, які упаковано в спеціальний пакет «Національна поліція України» SUD 4005965 та в`язана шапка чорного кольору, яку упаковано в спеціальний пакет «Національна поліція України» KIV 4108143 - які знаходиться на зберіганні у ВП №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області - знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1