Провадження № 1-кп/389/120/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000048 від 17.01.2024 року, стосовно

ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка Знам`янського району Кіровоградської області, громадянина України, не працюючого, із середньою освітою, не одруженого, утриманці відсутні, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану; таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчинене повторно, в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

На початку жовтня 2023 року близько 01.00 год. (точної дати під час досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 знаходився поруч з територією домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Перебуваючи у вказаному місці у ОСОБА_4 раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану, а саме на крадіжку належного ОСОБА_6 дизельного палива з сараю, розташованого на території домоволодіння за вищевказаною адресою.

Реалізуючи даний умисел ОСОБА_4 , тієї ж ночі, близько 01.00 год. прийшов до території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, скориставшись тим, що його злочинні дії не помічено сторонніми особами, перелізши через паркан проник на територію подвір`я за вищевказаною адресою. Перебуваючи на території двору ОСОБА_4 , відчинивши не зачинені на запірний механізм двері сараю проник всередину, звідки таємно викрав належні ОСОБА_6 вісім пластикових каністр «Дельльта» об`ємом 20 літрів кожна, вартістю 40,12 грн. за одну каністру загальною вартістю 320,96 грн., в яких знаходилось дизельне паливо об`ємом 160 літрів, вартістю 55,62 грн., за 1 літр загальною вартістю 8899,20 грн.

Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 9220,16 грн.

Крім того, 10.10.2023 близько 20.00 год. ОСОБА_4 знаходився поруч з територією домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Перебуваючи у вказаному місці у ОСОБА_4 раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно в умовах воєнного стану, а саме крадіжку акумуляторної батареї з трактора «Т-25», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний ОСОБА_7 , який знаходився поруч з територією домоволодіння, розташованого за вищевказаною адресою.

Реалізуючи даний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, скориставшись тим, що його злочинні дії не помічено сторонніми особами, ОСОБА_4 за допомогою плоскогубців, які приніс з собою, з трактору «Т-25», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився поруч із територією домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом демонтажу викрав акумуляторну батарею «1000 АЕN MAXION Premium plus» 12V, 110А» вартістю 3765,56 грн.

Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 3765,56 грн.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_4 скоїв злочини передбачені ч.4 ст.185 КК України.

Обвинувальний акт надійшов до суду з угодою про визнання винуватості від 30.05.2024 року, укладеної між прокурором та обвинуваченим за участю адвоката. Відповідно до умов якої сторони угоди у кримінальному провадженні №0000048 від 17.01.2024, а саме з урахуванням вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 4 ст. 185 КК України, яка ніким не оспорюється. Зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, зокрема те, що ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому засіданні. При цьому, прокурор та обвинувачений між собою узгодили покарання, яке повинен понести обвинувачений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі, зі звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням строком на один рік. Крім цього, у даній угоді зазначено та роз`яснено обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання, що в разі невиконання угоди прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку, а умисне невиконання ОСОБА_4 умов угоди, буде підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки містить усі необхідні реквізити, визначені ст. 472 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , його захисник та прокурор просили затвердити угоду, вказавши, що останню укладена добровільно, наслідки укладення угоди, передбачені ч.2 ст. 473, ч.4 ст. 474 КПК України їм роз`яснено та зрозуміло, крім того, ОСОБА_4 зазначив, що повністю визнає вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, вказаного у висунутому обвинуваченні згідно з обвинувальним актом, щиро кається у скоєному, завдану шкоду відшкодовано в повному обсязі.

Прокурор зазначив, що угода відповідає вимогам КПК України та КК України.

Захисник в судовому засіданні вважав за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши про те, що вона відповідає вимогам КПК України та КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, які згідно ст.12 КК України, є кримінальними тяжкими злочинами.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права та наслідки укладення та затвердження відповідної угоди з прокурором, передбачені ч. 2 ст. 473 та ч. 4 ст. 474 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Прокурор також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.

В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди та узгоджена між сторонами міра покарання відповідають вимогам КПК України і КК України, зокрема вимогам ст. 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості. Разом з цим, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винного ОСОБА_4 який задовільно характеризується, обставини, які пом`якшують покарання, до яких відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставин, що обтяжують покарання, ОСОБА_4 , судом не встановлено, а тому узгоджена між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , міра покарання є необхідною і достатньою для досягнення мети виправлення і попередження вчинення нових злочинів.

Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Завдану потерпілим майнову шкоду, відшкодовано обвинуваченим у повному обсязі.

Процесуальні витратити у кримінальному провадженні складають 600 грн., які слід віднести на рахунок держави.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч.15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 370, 372, 373, 374, 376, 469, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30.05.2024 року між прокурором Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000048 від 17.01.2024.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без дозволу органу пробації;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Процесуальні витрати віднести на рахунок держави.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- акумуляторну батарею «1000 АЕN MAXION Premium plus» 12V, 110А», вилучену 18.01.2024 у ОСОБА_8 в ході проведення огляду місця події відкритої ділянки місцевості, розташованої поруч з територією домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , передану на зберігання ОСОБА_7 , - залишити останньому, як йому належну;

- вісім пластикових каністр «Дельта» об`ємом 20 л. кожна, вилучені 19.01.2024 у ОСОБА_8 в ході проведення огляду місця події відкритої ділянки місцевості, розташованої поруч з територією домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , залишити останньому, як йому належні.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду, з урахуванням ч.4 ст.394 КПК України, шляхом подачі апеляційної скарги, через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області, протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Знам`янського

міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1