Справа № 362/4599/24
Провадження № 1-кп/362/555/24
ВИРОК

Іменем України

11.07.2024 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі

головуючої-судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Василькові Київської області кримінальне провадження № 0000006 від 10.06.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Калинівка Васильківського району Київської області , українець, громадянин України, освіта середня, не одружений, не працює, зареєстрований та житель АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

встановив:

ОСОБА_7 мешкає в одному будинку разом зі своєю бабусею ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , тобто вони пов`язані між собою спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, перебуваючи у родинних стосунках протягом тривалого часу.

Разом з тим, тривалий час ОСОБА_7 систематично вчиняє стосовно своєї бабусі ОСОБА_4 домашнє насильство, що виражається у висловлюваннях в її адресу образ грубою нецензурною лайкою, залякувань, застосуванні фізичного та психологічного насильства, чим принижує її гідність, спричиняє емоційну невпевненість та побоювання за свою безпеку у потерпілої, що призводить до психологічних страждань останньої.

Так, протягом 2023 2024 років за вчинення вищевказаних дій відносно ОСОБА_7 було складено адміністративні протоколи за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (26.06.2023, 12.08.2023. 16.08.2023, 11.09.2023, 18.12.2023 та 19.01.2024). Надалі Васильківським міськрайонним судом Київської області ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення вищевказаних адміністративних правопорушень.

Однак ОСОБА_7 продовжив вчинення умисних систематичних дій, направлених на вчинення домашнього насильства щодо бабусі ОСОБА_4 та вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

08.06.2024 близько 23:00 год. ОСОБА_7 перебував у АДРЕСА_1 , де висловлював на адресу ОСОБА_4 образи грубою нецензурною лайкою, залякування та психологічне насильство відносно останньої.

Внаслідок вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_7 у ОСОБА_4 виникли зміни в психоемоційному стані у вигляді стадії психоемоційної напруги з підвищеною тривожністю, погіршеним настроєм, станом за здоров`я та безпеку якого призводить до погіршення її соціального функціонування та зниження якості поточного життя. Домашнє насильство з боку ОСОБА_7 відносно ОСОБА_4 призводить до психологічних страждань.

Вказані дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою він винуватий перебуває в сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.

30.06.2024 у вказаному кримінальному провадженні між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_7 , за участі захисника ОСОБА_6 , на підставі ст. ст. 468-469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення, за змістом якої ОСОБА_7 зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України. Сторони узгодили покарання обвинуваченому за вчинення цього кримінального правопорушення у виді громадських робіт на строк сто п`ятдесят годин.

У судовому засіданні ОСОБА_7 , позицію якого підтримав його захисник, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, визнав повністю, підтвердив, що кримінальне правопорушення вчинив за обставин, викладених в обвинувальному акті та угоді про примирення, просив суд затвердити угоду та призначити йому узгоджену міру покарання.

Потерпіла просила затвердити угоду про примирення, вказавши, що особисто ініціювала укладення цієї угоди, наслідки укладення та затвердження угоди їй зрозумілі.

Прокурор у судовому засіданні наголосив, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, угода є добровільною, відповідає інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, просив затвердити угоду про примирення і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до положень ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника.

Відповідно до положень ст. 12 КК України кримінальне правопорушення за ст. 126-1 КК України відноситься до нетяжкого злочину, що у силу вимог ч. 3 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні, а також суд установив, що угода у цьому кримінальному провадженні укладена за ініціативою потерпілої у відповідності до вимог ст. 469 КПК України.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє: свої права, передбачені ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом, а потерпіла розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався у тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім того, судом встановлено, що угода про примирення укладена у відповідності до положень ч. 1 ст. 469 КПК України.

При перевірці угоди про примирення на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним або сторони не примирилися, узгоджене сторонами покарання відповідає санкції ст. 126-1 КК України.

На підставі наведеного, переконавшись, що укладення угоди є добровільним, вона укладена за ініціативою потерпілої, умови угоди відповідають вимогам ст. 471 КПК України, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, враховуючи характер і тяжкість обвинувачення і особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, не працює, не одружений, не є військовослужбовцем строкової служби, не є особою з інвалідністю першої чи другої групи, раніше не судимий, а також враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання (щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину), відсутність обставин, що його обтяжують, суд вважає можливим відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 1 ст. 475 КПК України, затвердити угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_7 , за участі представника захисника ОСОБА_6 , призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Підстави для застосування ст. 69 КК України відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався, цивільний позов не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 373-374, 393, 395, 468-469, 471, 473, 475, 532 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про примирення по кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 000006від 10.06.2024, що була укладена 30.06.2024 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_7 , його захисником ОСОБА_6 .

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк сто п`ятдесят годин.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Вирок суду на підставі угоди про примирення може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області лише з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1