КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 11-кп/824/4267/2024 Єдиний унікальний номер 755/6439/24 Головуючий у суді 1 інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 19 квітня 2024 року щодо

ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Черкаської області, Христинівського району, с. Кузьмина-Гребля, українця, громадянина України, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю сторін апеляційного провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цим же вироком вирішення питання речових доказів та судових витрат.

Не погоджуючись з вироком суду, заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити в частині правової кваліфікації дій обвинуваченого у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, постановити ухвалу, якою вважати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто, у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що диспозицією ч. 1 ст. 286 КК України передбачена відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, а за ч. 2 - за ті самі діяння, якщо вони спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто, за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Однак всупереч вимог закону суд визнав ОСОБА_7 винуватим у вчиненні неіснуючого кримінального правопорушення, що не передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, кваліфікувавши його дії як порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинили потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Потерпілий, повідомлений про день, час та місце апеляційного розгляду, до суду апеляційної інстанції не з`явився, будь-яких заяв та клопотань не подавав.

Зважаючи на позицію учасників апеляційного розгляду, положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що 25 січня 2024 року приблизно о 17 год., керуючи автомобілем марки «Chevrolet Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 50 км/год. по крайній лівій смузі руху проїзної частини вул. Г. Хоткевича від пров. Фінського в напрямку вул. Азербайджанської в м. Києві.

Під час руху водій ОСОБА_7 допустив порушення вимог п.п. 1,5., 2.3.б), 18.1. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, а саме:

- п. 1.5. ПДР України - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3.б) ПДР України - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 18.1. ПДР України - водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення вище вказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_7 виразилось у тому, що він, керуючи автомобілем марки «Chevrolet Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу позначеного дорожніми знаками 5.38.1 та 5.38.2, дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України, котрі розташовані біля будинку АДРЕСА_2 , не зменшив швидкість керованого ним автомобіля перед пішохідним переходом, де у той час проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу вул. Г.Хоткевича переходив пішохід ОСОБА_9 , який рухаючись зліва на право по ходу руху автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_1 , мав перевагу в русі. Далі водій ОСОБА_7 , продовжуючи рух, створив своїми діями небезпеку для пішохода, що призвело до наїзду передньою правою частиною автомобіля марки «Chevrolet Lacetti» реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_9 . Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження та був в подальшому доставлений до медичного закладу.

Причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідності дій водія автомобіля марки «Chevrolet Lacetti» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 вимогам пункту 18.1 Правил дорожнього руху України.

Судовий розгляд проведений в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

На підставі встановлених обставин, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинили потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, та кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 286 КК України.

Таким чином, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції, встановивши, що ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинили потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, кваліфікував правильно дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України, диспозиція якої і передбачає кримінальну відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, за порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

За встановлених обставин колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги прокурора непереконливими, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Покарання, призначене ОСОБА_7 , жодним з учасників кримінального провадження не оспорюється, відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним для досягнення його мети, тобто, необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

При перевірці законності вироку суду першої інстанції колегія суддів дійшла висновку, що місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи та надана належна оцінка зібраним доказам, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права, у зв`язку з чим підстав для зміни або скасування вироку колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 19 квітня 2024 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

____________________ ________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4