Справа№751/8133/24
Провадження №1-кс/751/2061/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 , на постанову слідчого СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 про повну відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000687 від 20.03.2024, -

ВСТАНОВИВ:

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_3 , звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 від 27.08.2024 про повну відмову у задоволенні клопотання підозрюваного про забезпечення огляду у лікаря-нарколога від 23.08.2024; просив зобов`язати слідчого призначити проведення медичного обстеження підозрюваного поза межами установи виконання покарань у лікаря-нарколога та вжити всіх заходів для подальшого його лікування від наркоманії.

В обґрунтування скарги зазначає, що підозрюваний ОСОБА_5 , який утримується в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», 23.08.2024 звертався до слідчого з клопотанням про забезпечення огляду у лікаря-нарколога (психіатра) у зв`язку з його наркологічною залежністю та частими панічними атаками, приступами агресії. Проте слідчий відмовив у задоволенні клопотання, оскільки підозрюваний повинен звертатися до медичної частини за місцем утримання та в ході досудового розслідування не встановлено інформації щодо перебування ОСОБА_5 на обліку у лікаря-нарколога (психіатра). Вважає постанова незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Так, не перебування на обліку у лікарів певної спеціалізації не є підставою для відмови особи в доступі до медичної допомоги. Також органи влади зобов`язані охороняти здоров`я осіб, позбавлених свободи.

У судовому засіданні заявник підтримав скаргу, посилаючись на обставини, викладені в ній. Вказав на необхідність медичного обстеження підозрюваного лікарем-наркологом чи лікарем психіатром з огляду на погіршення стану його здоров`я. Крім того, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України, що додатково спонукає на проведення обстежень лікарем-наркологом.

Слідчий у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, оскільки під час досудового розслідування не встановлено інформації щодо перебування ОСОБА_5 на обліку в лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра, у зв`язку з чим відповідне лікування йому не показане. При цьому підозрюваний у випадку погіршення стану здоров`я має безпосередньо звертатися до медичної частини ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор». Також слідчий зазначив про те, що КПК України не містить спеціальної норми, яка регламентує обов`язок слідчого призначити відповідний огляд підозрюваного у лікаря-нарколога у такому випадку.

Заслухавши заявника, слідчого, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

За змістом статті 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування.

Слідчий суддя погоджується із тим, що КПК України не містить спеціальної норми, яка регламентує порядок дій слідчого в разі надходження клопотання підозрюваного, який перебуває під дією запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо призначення його огляду лікарем відповідної спеціалізації з огляду на наявність скарг на стан здоров`я.

Разом із цим, на думку слідчого судді, відсутність спеціального припису КПК України не свідчить про відсутність у цілому обов`язку слідчого щодо вирішення питання про призначення огляду лікарем в разі надходження клопотання підозрюваного.

Відповідно до частини 6 статті 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини послідовно дотримується позиції, відповідно до якої державний орган повинен забезпечити ув`язненій особі достатній медичний нагляд для вчасного діагностування та лікування хвороб (справи «Пєтухов проти України», «Ухань проти України», «Віслогузов проти України»). Незважаючи на те, що стаття 3 Конвенції не може тлумачитись як така, що закріплює загальний обов`язок звільнення затриманих у зв`язку зі станом здоров`я, вона покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі, наприклад, шляхом надання їм необхідної медичної допомоги (справа «Коваль проти України»). Держава повинна забезпечити тримання ув`язненої особи в умовах, які відповідають принципу поваги до її людської гідності, а також належним чином забезпечити її здоров`я та добробут з огляду на практичні потреби ув`язнення (справа «Кудла проти Польщі»). Відсутність належної медичної допомоги може становити поводження, що суперечить статті 3 Конвенції (справи «Хумматов проти Азербайджану», «Ухань проти України», «Петухов проти України»).

Аналогічний за змістом висновок щодо обов`язку держави захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі, зокрема шляхом надання їм медичної допомоги, наведено також у пункті 79 рішення ЄСПЛ у справі «Коваль проти України».

Відповідно до статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

У пункті 138 рішення у справі «Каверзін проти України» від 15.05.2012 (заява № 23893/03) ЄСПЛ вкотре повторив, що надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави (див., наприклад, рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Ухань проти України» (Ukhan v. Ukraine), заява № 30628/02, пп. 72-74). Встановлюючи те, чи виконали державні органи свої обов`язки з надання медичної допомоги особі, яка перебуває під вартою і під їхнім контролем, Суд має оцінити якість медичних послуг, наданих такій особі з урахуванням стану її здоров`я та «практичних вимог ув`язнення», і, якщо її було позбавлено адекватної медичної допомоги, з`ясувати, чи становило це нелюдське і таке, що принижує гідність, поводження на порушення статті 3 Конвенції (див. рішення у справах «Сарбан проти Молдови» (Sarban v. Moldova), заява № 3456/05, п. 78, від 4 жовтня 2005 року, «Алексанян проти Росії» (Aleksanyan v. Russia), заява № 46468/06, п. 140, від 22 грудня 2008 року, і «Євген Олексеєнко проти Росії» (Yevgeniy Alekseyenko v. Russia), заява № 41833/04, п. 104, від 27 січня 2011 року).

Загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини визначені у статті 206 КПК України.

Так, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи (ч. 1 ст. 206 КПК України).

У судовому засіданні встановлено, що підозрюваний у кримінальному провадженні №0000687 від 20.03.2024 за ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України ОСОБА_5 утримується в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор».

23.08.2024 ОСОБА_5 звертався до слідчого СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 з клопотання про забезпечення огляду в лікаря-нарколога (психіатра), оскільки він протягом тривалого часу є наркозалежним, весь час знаходження в СІЗО відчуває панічні атаки та приступи агресії.

27.08.2024 слідчим СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 винесена постанова про повну відмову в задоволенні клопотання.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що в ході досудового розслідування кримінального провадження не встановлено інформації щодо перебування підозрюваного ОСОБА_5 на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра. З приводу будь-яких медичних обстежень підозрюваному необхідно звертатися до медичної частини за місцем утриманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор».

Проте з такими доводами слідчого в обґрунтування повної відмови у задоволенні клопотання погодитись неможна з огляду на наступне.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться повага до людської гідності (п. 4 ч. 1 ст. 7 КПК України).

Відповідно до статті 11 КПК України під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Вищевказані положення свідчать, що постанова слідчого, якою відмовлено повністю в задоволенні клопотання підозрюваного про забезпечення проведення медичного обстеження, повинна бути вмотивованою.

Вимоги до змісту постанови визначені ч. 5 ст. 110 КПК України, в якій, зокрема, вказано, що в мотивувальній частині постанови повинні міститися відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Не перебування підозрюваного на обліку в лікаря-нарколога (лікаря-психіатра) не є достатньою підставою для відмови у задоволенні клопотання, оскільки погіршення стану здоров`я може виникнути у будь-який момент, у тому числі під час перебування під вартою при досудовому розслідуванні, що потребує належного реагування з боку посадових осіб.

Також звернення з вказаним клопотанням до слідчого, а не до медичної частини ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», не є самостійною та достатньою підставою для відмови в задоволенні клопотання, оскільки підозрюваний, з огляду на відсутність знань у галузі права, може не знати порядок звернення за медичним обстеженням під час утримання під вартою, який регулюється спеціальним нормативно-правовим актом - Порядком взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затверджений наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 № 239/5/104, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 лютого 2012 року за № 212/20525.

Пунктом 2.3 зазначеного Порядку передбачено, що медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Водночас відповідно до п. 2.6 зазначеного Порядку особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

Пунктом 2.7 Порядку передбачено, що у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Попри те, що вказаний порядок регламентує в першу чергу дії керівництва СІЗО щодо організації медичного огляду та лікування осіб, які в ньому утримуються, вказаний порядок абсолютно не виключає вжиття відповідних заходів щодо забезпечення медичного огляду або лікування за зверненням або постановою слідчого.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 без з`ясування повно і всебічно всіх обставин, що стосуються клопотання підозрюваного.

Отже, враховуючи вищевикладене та позитивний обов`язок держави забезпечувати належну медичну допомогу підозрюваному ОСОБА_5 , який тримаються під вартою, з метою забезпечення всіх прав підозрюваного та дотримання положень Конституції України, статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 розглянути повторно клопотання ОСОБА_5 від 23.08.2024 та належним чином відреагувати на необхідність проведення медичного обстеження останнього лікарем-наркологом чи лікарем-психіатром, а тому скарга підлягає частковому задоволенню.

Водночас задоволення вимоги про зобов`язання слідчого призначити проведення медичного обстеження підозрюваного та вжиття всіх заходів для лікування від наркоманії на даний час слідчий суддя вважає передчасним, з огляду на не встановлення слідчим всіх обставин, що мають значення для вирішення клопотання підозрюваного.

Керуючись статтями 2, 7, 11, 24, 40, 42, 220, 303-308, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 , на постанову слідчого СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 про повну відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000687 від 20.03.2024 - задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 від 27.08.2024 про повну відмову у задоволенні клопотання підозрюваного про забезпечення огляду у лікаря-нарколога від 23.08.2024 та зобов`язати розглянути зазначене клопотання повторно.

У задоволенні решти скарги - відмовити.

Ухвала не підлягає оскарженню, заперечення можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий cуддя ОСОБА_1