Справа № 203/2425/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження № 0000080, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21 квітня 2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременець Тернопільської області, громадянина України, одруженого, маючого середньо-спеціальну освіту, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, в посаді гранатометника 2 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 13 аеромобільної роти 4 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.02.2024 №42 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_3 прийнятого на службу відповідно до Указу Президента «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року, призначено на посаду гранатометника 2 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 13 аеромобільної роти 4 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Являючись військовослужбовцем Збройних сил України, ОСОБА_3 був обізнаний з діючим законодавством щодо заборони носіння, вибухових пристроїв, вибухових речовин та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Так, відповідно до положень додатку № 1 затвердженого п. 1 постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п.п. 1-4, 9, 15 Положення по дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, п.п. 2.8, 8.1, 8.2, 8.9 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), вибухові речовини й засоби вибуху не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України. Право носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача, чи збут вогнепальної зброї, бойових припасів здійснюється на підставі передбачених законом дозволів.

Натомість, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину проти громадської безпеки за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 , будучи на посаді гранатометника 2 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 13 аеромобільної роти 4 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , напочатку квітня 2024 року більш точний час досудовим слідством не встановлений, у районі виконання бойових завдань, що знаходяться в зоні проведення бойових дій біля м. Курахове Донецької області, в одному з окопів знайшов 1 запал типу УЗРГМ-2, який відноситься до категорії вибухових пристроїв та придатний для здійснення вибуху, а також 19 патронів 5,45-мм, які відносяться до категорії бойових припасів та придатні до стрільби, після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та носіння знайдених ним вибухового пристрою та бойових припасів.

Надалі ОСОБА_3 , реалізуючи свій прямий умисел, направлений на незаконне придбання вибухового пристрою та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що вищевказані предмети являються вибуховим пристроєм та бойовими припасами, а також розуміючи, що не має передбаченого законом дозволу на поводження з вищевказаними предметами, взяв 1 запал типу УЗРГМ-2, який відноситься до категорії вибухових пристроїв та придатний для здійснення вибуху, а також 19 патронів 5,45-мм, які відносяться до категорії бойових припасів та придатні до стрільби, після чого поклав їх до свого рюкзака, таким чином здійснивши придбання вибухового пристрою та бойових припасів, та носив їх при собі без передбаченого законом дозволу до 11 год. 37 хв. 21 квітня 2024 року, прибув на залізничний вокзал станції « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де при проходженні через систему догляду багажу «Nuctech» в належному ОСОБА_3 рюкзаку, який останній носив при собі, були виявлені 1 запал типу УЗРГМ-2, який відноситься до категорії вибухових пристроїв та придатний для здійснення вибуху, а також 19 патронів 5,45-мм, які відносяться до категорії бойових припасів та придатні до стрільби.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтвердив обставини його вчинення так, як вони викладені у вироку вище, та пояснив, що на початку квітня 2024 року, перебуваючи на бойовому завданні біля населеного пункту Курахове Донецької області знайшов 1 споряджений запал гранати та 19 патронів, після чого поклав їх до свого рюкзака і забув викласти. 21 квітня 2024 року, під час здійснення огляду його багажу на залізничному вокзалі у м. Дніпро, зазначений запал та патрони було виявлено у його рюкзаку. У скоєному щиро кається та просить суд суворо не карати.

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи, та, як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думки учасників судового розгляду, роз`яснивши учасникам судового провадження вимоги ст. 349 КПК України, а саме те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, а також, що підтверджують процесуальні витрати по кримінальному провадженню та визнання предметів речовими доказами.

Оцінюючи зазначене, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у носінні та придбанні вибухового пристрою та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Так, при призначенні виду та міри покарання ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходить із загальних засад призначення покарання, та враховує тяжкість скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, класифікується як нетяжкий злочин, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у повному визнанні вини у скоєному, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується нейтрально, за місцем проходження служби зарекомендував себе з позитивного боку, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та прийняття ним участі у відсічі збройній агресії РФ, відсутність обставин, що його обтяжує, а також, думку прокурора щодо виду та міри покарання.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано його дії.

Поряд із цим, оскільки обвинуваченому ОСОБА_3 призначається покарання у виді позбавлення волі, враховуючи дані про його особу, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, суд вважає за можливе, звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Саме таке покарання, на переконання суду, є достатнім, виконає мету призначеного покарання та буде найбільш сприятливим для перевиховання ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Питання про відшкодування витрат на залучення експертів суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 122,124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Постановою слідчого СВ ВП №12 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, запал типу УЗРГМ, який поміщено до спеціального пакету № AB3006335, вилучений у ОСОБА_3 в ході огляду місця події 21.04.2024, визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні та передано до Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України для проведення експертного дослідження. Згідно Акту знищення (знешкодження) вибухових матеріалів або таких, що їх нагадують № 467 від 26.04.2024 року, зазначений речовий доказ знищено, а тому, суд його долю не вирішує.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі, запобіжні заходи, не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Початок іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 03 жовтня 2024 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави витрати на проведення судової вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/104-24/17259-ВТХ від 07.05.2024 року в розмірі 3 029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 (дванадцять) копійок; на проведення судової експертизи зброї № СЕ-/104-24/17296-БЛ від 24.04.2024 року в розмірі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 56 (п`ятдесят шість) копійок.

Речові докази:

- відеофайл на диску DVD-R, з бодікамери працівника СРПП ВП № 12 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, у паперовому конверті білого кольору, зберігати при матеріалах кримінального провадження № 0000080;

- відеозапис на диску СD-R, з камери спостереження, яка знаходиться в центральному холі приміщення залізничного вокзалу станції Дніпро-Головний, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , у паперовому конверті білого кольору, зберігати при матеріалах кримінального провадження № 0000080.

- чотирнадцять патронів, та п?ять стріляних гільз, які після проведення експертизи запаковані в сейф-пакет Експертної служби (без номера), які передані в камеру зберігання Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копію вироку вручити учасникам судового провадження відповідно до вимог ст. 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1