УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_5 , погоджену прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , від 07.08.2023 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000819, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.08.2023,

установив:

20.06.2024 до Шевченківського районного суду міста Києва надійшла (вх. № 59550) скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_5 , погоджену прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , від 07.08.2023 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000819, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.08.2023.

Скаргу заявник обґрунтовує тим, що слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000022 від 12.01.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

20.06.2023 у зазначеному кримінальному провадженні складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, яке, на думку адвоката, належним чином і в порядку, передбаченому КПК України, не вручено. Також 21.07.2023 складено повідомлення про зміну підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, яке, також на думку адвоката, належним чином і в порядку, передбаченому КПК України, не вручено.

У подальшому, 07.08.2023 із матеріалів кримінального провадження № 0000022 виділено кримінальне провадження № 0000819 відносно ОСОБА_4 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Адвокат зазначає, що у той же день, 07.08.2023 постановою старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000819 від 07.08.2023, ОСОБА_4 оголошено в розшук, а досудове розслідування зупинено, незважаючи на численні звернення адвокатів, надання беззаперечних доказів на підтвердження місцезнаходження останньої та неодноразове повідомлення про грубе порушення вимог процесуального законодавства та законних прав та інтересів ОСОБА_4 .

На думку заявника, слідчим не доведено факт набуття ОСОБА_4 процесуального статусу підозрюваної у зазначеному кримінальному провадженні, а оскаржувана постанова не містить обґрунтування неможливості здійснити виклик останньої у спосіб, передбачений ч. 7 ст. 135 КПК України.

При цьому заявник зазначив, що ОСОБА_4 не мала та немає намірів переховуватись від органу досудового розслідування. Остання виїхала за межі країни до складання повідомлення про підозру, з метою забезпеченням безпеки її сина - з огляду на триваючу повномасштабну агресію РФ проти України. ОСОБА_4 готова до здійснення допиту в режимі відеоконференції у зв`язку з тим, що не проживає на території України, та наразі постійно проживає в Австрії, про що повідомлявся орган досудового розслідування.

А тому, адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , просить слідчого суддю скасувати постанову старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_5 , погоджену прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , 07.08.2023 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000819 від 07.08.2023, зобов`язати старшого слідчого відновити кримінальне провадження та припинити розшук ОСОБА_4 .

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 24.06.2024, слідчим суддею визначено ОСОБА_1 25.06.2024 клопотання разом з додатками передано слідчому судді з відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду міста Києва.

Адвокат ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання. Однак на електронну адресу суду надіслав заяву про розгляд скарги без його участі, в якій зазначив, що доводи, викладенні у скарзі підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити.

Слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату та час судового засідання.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду скарги фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали скарги та додатки до неї, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності дізнавача, слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Частиною 2 статті 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності дізнавача, слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні встановлено, що слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000819 від 07.08.2023, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Процесуальне керівництво здійснюється прокурорами Київської міської прокуратури.

Постановою старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_5 , погодженої прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , від 07.08.2023 зупинено досудове розслідування зазначеного кримінального провадження, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України, та оголошено в розшук ОСОБА_4 , здійснення якого доручено УСР у місті Києві ДСР НП України.

Аргументуючи висновок про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні, слідчий посилається на те, що ОСОБА_4 умисно переховується від слідства, прокуратури та суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Слідчим у постанові було зазначено, що ОСОБА_4 17.06.2023 здійснила перетин українсько-польського кордону через пункт перетину Шегені та станом на 07.08.2023 перетин кордону у зворотній бік не здійснювала.

Підстави, порядок та умови зупинення досудового розслідування встановлені главою 23 КПК України, дотримання яких слідчим, прокурором при прийнятті процесуального рішення про зупинення досудового розслідування є предметом перевірки, яка здійснюється слідчим суддею під час розгляду аналізованої категорії справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 КК України досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо: 1) підозрюваний захворів на тяжку хворобу, яка перешкоджає його участі у кримінальному провадженні, за умови підтвердження цього відповідним медичним висновком; 2) оголошено в розшук підозрюваного; 2-1) слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування; 3) наявна необхідність виконання процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва; 4) наявні об`єктивні обставини, що унеможливлюють подальше проведення досудового розслідування в умовах воєнного стану.

Згідно вимог ч. 2 ст. 280 КПК України до зупинення досудового розслідування слідчий, дізнавач зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої цієї статті.

Таким чином, прийняття рішення про зупинення кримінального провадження можливо лише після виконання всіх слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, проведення яких необхідне та можливе, а також всіх дій для здійснення розшуку підозрюваної.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 280 КПК України, досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого, дізнавача за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Копія постанови надсилається стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які мають право її оскаржити слідчому судді. Після зупинення досудового розслідування проведення слідчих (розшукових) дій не допускається, крім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного.

Відповідно ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Водночас, з постанови старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_5 , погодженої прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , від 07.08.2023 про зупинення досудового розслідування відносно підозрюваної ОСОБА_4 вбачається, що це рішення є таким, що прийнято передчасно, на підставі неповно проведеного досудового розслідування без всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин кримінального провадження.

У постанові слідчого про зупинення досудового розслідування не зазначено процесуальні дії, які вчинено органом досудового розслідування для встановлення місцезнаходження підозрюваної.

При цьому 07.08.2023 виділено в окреме провадження з матеріалів кримінального провадження № 0000022 від 12.01.2023 матеріали досудового розслідування стосовно ОСОБА_4 та присвоєно номер № 0000819 від 07.08.2023. У цей же день, винесено оскаржувану постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення у розшук підозрювану.

Як вбачається з матеріалів скарги, адвокат ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_4 , зверталася до слідчого та прокурора у кримінальному провадженні із клопотанням, в якому зазначала про місце перебування ОСОБА_4 на території Австрії. Проте стороною обвинувачення проігноровані такі дані та не взяті до уваги.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 перетнула кордон України 17.06.2023, тобто до складання 20.06.2023 повідомлення про підозру відносно неї. Інкриміновані у повідомленні про підозру та у повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_4 події мали місце ще у жовтні 2019 року по квітень 2020 року, при цьому ОСОБА_4 у цей час проживала і працювала в Україні.

Крім того, оскаржуваною постановою оголошено розшук ОСОБА_4 , при цьому з мотивувальної частини вказаної постанови вбачається, що остання вже знаходиться у розшуку з 07.08.2023, що суперечить один одному.

Сам текст оскаржуваної постанови зводиться до цитування змісту підозри, без зазначення слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій, спрямованих на встановлення місцезнаходження підозрюваної ОСОБА_4 .

За таких умов, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність достатньої мотивації рішення про зупинення досудового розслідування та оголошення розшуку підозрюваної у кримінальному провадженні, яке носить суто формальний характер, що є неприпустимим, протирічить правилам КПК України.

У відповідності до ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно з ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і справедливим судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Із урахуванням вищенаведених норм та аналізу наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, зважаючи на позицію слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві, який у судове засідання не з`явився, письмових заперечень на скаргу не надав, а тому слідчий суддя вважає, що слідчий під час винесення оскаржуваної постанови про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні, формально підійшов до її складання, належним чином не виконав вимоги КПК України, що є суттєвим порушенням та безпосередньо впливає на законність прийнятого рішення.

Разом з тим, слідчий суддя відмовляє у задоволенні скарги в частинні зобов`язання слідчого відновити досудове розслідування та припинити розшук ОСОБА_4 , з огляду на те, що слідчий відповідно до вимог ст. 40 КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності та несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій, а тому самостійно, або за погодженням з прокурором, вирішує питання про необхідність проведення тих чи інших слідчих та процесуальних дій на конкретній стадії досудового розслідування у випадках, встановлених кримінально-процесуальним кодексом України.

Керуючись статтями 2, 3, 7, 8, 9, 22, 110, 280, 303, 305-307, 309, 372, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_5 , погоджену прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , від 07.08.2023 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000819, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.08.2023 - задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_5 , погоджену прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , від 07.08.2023 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000819 від 07.08.2023.

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1