н/п 1-кс/953/8422/24
"19" листопада 2024 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
- жорсткий диск Toshiba HDD s/n9 97R3P86FS WK7;
- ноутбук «НР» чорного кольору, серійний номер CND5467XL1 та зарядний пристрій до нього.
Згідно з відміткою на поштовому конверті клопотання про арешт майна направлено на адресу Київського районного суду м. Харкова 14 листопада 2024 року.
Орган досудового розслідування встановив, що 20 жовтня 2024 року о 03 годині 41 хвилина ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою свого мобільного телефону поширив невстановленій органом досудового розслідування особі, яка підписана як « ОСОБА_5 » з ідентифікатором « НОМЕР_1 », відомості щодо дислокації військовослужбовців ЗСУ на території Харківського району Харківської області, а саме направив вказаній особі повідомлення з таким змістом: «на блокпосту на възда в СанРощу со стороны окружной Харькова стоит только полиция и нацгвардия, время от времени военкомат там работает».
Крім того, у період часу з 04 години 22 хвилини до 04 години 30 хвилин 22 жовтня 2024 року ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою свого мобільного телефону поширив невстановленій органом досудового розслідування особі, яка підписана як « ОСОБА_5 » з ідентифікатором « НОМЕР_1 », відомості щодо дислокації військовослужбовців ЗСУ на території Харківського району Харківської області, а саме направив вказаній особі повідомлення з таким змістом: «Блокпост на въезде в Песочин, где стационарный пост Полиции. Много военных, людей забирают прям с машин и увозят. Машины брошеные стоят прямо там».
Також у період часу з 03 години 17 хвилин до 03 години 18 хвилин 05 листопада 2024 року ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою свого мобільного телефону поширив невстановленій органом досудового розслідування особі, яка підписана як « ОСОБА_5 » з ідентифікатором « НОМЕР_1 », відомості щодо дислокації «розподільника» ІНФОРМАЦІЯ_2 , надіславши вказаній особі геолокаційне посилання із розташування зазначеного об`єкта.
Прокурор зазначає, що поширена ОСОБА_4 інформація щодо розміщення, переміщення особового складу Сил оборони України у відкритому доступі не розміщувались та не надавалась згода на розміщення такої інформації.
12 листопада 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова на робочому місці ОСОБА_4 у будівлі ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 », проведений обшук, під час якого виявлено та вилучено: жорсткий диск Toshiba HDD s/n9 97R3P86FS WK7, ноутбук «НР» чорного кольору, серійний номер CND5467XL1 та зарядний пристрій до нього.
Вищевказані речі визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
12 листопада 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.
Прокурор вказує, що тимчасово вилучене майно, зберегло на собі сліди вчинення злочину та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям ст. 98 КПК України та може свідчити про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.
З урахуванням викладеного, є достатні підстави вважати, що предмети, вилучені під час проведення обшуку, відповідають вимогам ст. ст. 98, 170 КПК України, тому з метою забезпечення збереження речових доказів, які мають значення для кримінального провадження, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.
Прокурор ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, в якій просив клопотання задовольнити.
Представник власника майна Управління Харківської єпархії Української православної церкви ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати клопотання за його відсутності, щодо накладення арешту не заперечував.
Відповідно до ст. 172 КПК України неприбуття у судове засідання викликаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.
Оскільки учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання дійшов такого висновку.
Зі змісту протоколу обшуку від 12 листопада 2024 року вбачається, що 12 листопада 2024 року у період часу з 08 години 18 хвилин до 14 години 52 хвилин на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2024 року на робочому місці ОСОБА_4 , у будівлі ІНФОРМАЦІЯ_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 », проведений обшук, під час якого виявлено та вилучено: жорсткий диск Toshiba HDD s/n9 97R3P86FS WK7, ноутбук «НР» чорного кольору, серійний номер CND5467XL1 та зарядний пристрій до нього.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститись у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Поряд з цим необхідність арешту майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.
Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
У разі необхідності слідчий чи прокурор виготовляє за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2024 року надано дозвіл на проведення обшуку на робочому місці ОСОБА_4 , у будівлі ІНФОРМАЦІЯ_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 », з метою виявлення та вилучення документів, предметів, комп`ютерної техніки, носіїв інформації, засобів зв`язку, нотатків, чорнових записів, інших речей, що мають значення для досудового розслідування та свідчать про причетність ОСОБА_4 до поширення інформації про переміщення, рух або розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань.
Зазначене свідчить про правомірність вилучення майна, яке було відшукане під час обшуку.
Прокурор, звертаючись із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене під час обшуку майно, посилається на мету збереження цього майна як речового доказу.
Положеннями ст. 170 КПК України встановлено, що арешт з метою збереження речових доказів накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку, що тимчасово вилучене майно, на яке прокурор просить накласти арешт зберегло або може зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Отже відповідно до ст. 91 КПК України вказане майно, на яке слідчий просить накласти арешт, має важливе доказове значення в рамках цього кримінального провадження.
Згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Слідчий суддя зауважує, що питання щодо визначення місця зберігання арештованого майна входить до дискреційних повноважень органу досудового розслідування у визначених законодавством межах та відповідно до положень Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27 серпня 2010 року № 51/401/649/471/23/125.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 131-132, 170-173 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт шляхом встановлення заборони користування, розпорядження та відчуження на тимчасово вилучене під час проведення 12 листопада 2024 року обшуку на робочому місці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у будівлі ІНФОРМАЦІЯ_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 », майно, а саме:
- жорсткий диск Toshiba HDD s/n9 97R3P86FS WK7;
- ноутбук «НР» чорного кольору, серійний номер CND5467XL1 та зарядний пристрій до нього.
Майно, на яке накладено арешт, зберігати у встановленому законодавством порядку.
Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1