ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1287/24 Справа № 204/6051/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7

ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу, із доповненнями, захисниці ОСОБА_10 , у інтересах ОСОБА_9 , подану на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 20 червня 2024 року, якою щодо підозрюваного за ч.4 ст.189, ч.2 ст.146, ч.3 ст.357 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця російської федерації, громадянина російської федерації, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

продовжено строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком строком на 60 (шістдесят днів) до 18 серпня 2024 року, без визначення застави,

встановила:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 20 червня 2024 рокуклопотання слідчого СВ відділення поліції № 6 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , погоджене прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 було задоволено та продовжено строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного за ч.4 ст.189, ч.2 ст.146, ч.3 ст.357 КК УкраїниОСОБА_9 строком на 60 днів, тобто до 18 серпня 2024 року, без визначення застави.

Цією ж ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисниці ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт або заставу.

Матеріалами справи встановлено, що групою слідчих у складі слідчих СВ ВП №6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області та слідчих СУ ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування в об`єднаних в одне кримінальних провадженнях:

- № 0000262 від 12 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, за фактом вимагання ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 грошових коштів у сумі 14 000 доларів США під вигаданим приводом не існуючого боргу, які начебто потерпілий ОСОБА_17 залишився винен за час роботи на родину ОСОБА_9 ;

- №0000241 від 15. березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, за фактом незаконного позбавлення волі ОСОБА_17 , яке мало місце 11 березня 2024 року в період з 13 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин;

- № 0000241 від 15 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, за фактом заволодіння 11 березня 2024 близько 13 години 00 хвилин ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 у VIP кімнаті № 1, авто мийки "47 атмосфер", за адресою: АДРЕСА_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль, зареєстрований за ОСОБА_17 , ключами до нього, паспортом громадянина України та посвідченням водія на ім`я ОСОБА_17

21 березня 2024 року вищевказані кримінальні провадження були об`єднані в одне за єдиним номером № 0000262.

22 березня 2024 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч.2 ст.146, ч.3 ст.357 КК України.

Слідчий суддя дійшов до висновку про наявність підстав для продовження підозрюваному раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_9 , вагомість наявних доказів вчинення ним даних кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, вік, стан здоров`я ОСОБА_9 , наявність постійного місця проживання та реєстрації, наявність стійких соціальних зв`язків, відсутність постійного місця роботи та джерела доходу, а також зважаючи на те, що на даній стадії розслідування продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризиків того, що підозрюваний, з метою уникнення відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень в яких він підозрюється може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на інших підозрюваних, свідка та потерпілого у даному провадженні, а також того, що підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу у судовому засіданні встановлено не було.

Не погодившись із рішенням слідчого судді захисниця ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, із доповненнями, відповідно до змісту якої просить скасувати ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 20 червня 2024 рокута постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо її підзахисного ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, такий як домашній арешт.

Обгрунтовуючи доводи поданої апеляційної скарги захисниця зазначає, що викладені слідчим суддею мотиви прийнятого ним рішення не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального законодавства України та установленої практики Європейського суду з прав людини. Слідчим суддею не наведено жодного змістовного мотиву, з якого можливо б було встановити, що суддею дійсно здійснено аналіз та перевірку наданим учасникам доводам та доказам, на підставі чого прийшов до об`єктивного висновку щодо неможливості запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам застосувавши до підозрюваного ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу.

Захисниця наголошує, що матеріали справи не містять жодного процесуального джерела доказу, який би містив інформацію, відомості та фактичні дані, з яких вбачається, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч.2 ст.146, ч.3 ст.357 КК України.

Сторона захисту зазначає, що сама по собі обставина тяжкості покарання не може слугувати обґрунтуванням наявністю ризику переховування підозрюваного від органу досудового слідства, про що неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини. Крім того, на переконання захисниці, даний ризик може бути повністю нівельований покладенням на підозрюваного ОСОБА_9 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Також, поклавши на підозрюваного ОСОБА_9 обов`язку утримуватись від спілкування з будь-якою особою, визначеною судом, буде нівельовано ризик можливого пливу ОСОБА_9 на інших підозрюваних, свідків та потерпілого у межах даного кримінального провадження. Окремо звертає увагу, що на даний час свідки та потерпілий вже неодноразово допитувались стороною обвинувачення та зміст їх пояснень не містить доказів причетності ОСОБА_9 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Зазначає, що в ході затримання ОСОБА_9 працівниками поліції, під час виконання своїх службових обов`язків, було умисно застосовано заборонені методи та заподіяно ОСОБА_9 тілесні ушкодження, перевірка чого на даний час здійснюється Державним бюро розслідувань.

Крім того, самопочуття ОСОБА_9 щодня погіршується, обстеження останнього не проводяться, останній постійно скаржиться на сильне головокружіння, головний біль та неможливість дихати, через зміщення кісток носу, внаслідок отриманих ним травм. За такого, захисниця стверджує, що ОСОБА_9 вимагає особливого нагляду, належних умов проживання та надання своєчасної медичної допомоги, що неможливо забезпечити в умовах тримання останнього під вартою.

Під час апеляційного розгляду справи:

- підозрюваний ОСОБА_9 та його захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги захисниці ОСОБА_10 у повному обсязі викладених у ній вимог, просили про скасування ухвали слідчого судді та застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту;

- прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисниці ОСОБА_10 , просив рішення слідчого судді, як законне та обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши позицію сторін, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи захисника, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189 (санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна), ч.2 ст.146 (санкція статті передбачає покарання у вигляді обмеження волі строком до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк), ч.3 ст.357 (санкція статті передбачає покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт строком до трьох місяців, або обмеження волі строком до трьох років) КК України, один з яких є особливо тяжким злочином, що, відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК дає підстави для застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Згідно з наданими матеріалами ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених . 4 ст. 189, ч.2 ст.146, ч.3 ст.357 КК України, вчинених за обставин, викладених у повідомленні про підозру.

Відомості, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_9 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого, які були предметом розгляду слідчим суддею при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строку його застосування.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначив лише ймовірну причетність ОСОБА_9 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд зазначає, що на даному етапі досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Розглянувши клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про доведеність прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме, що ОСОБА_9 , усвідомлюючи суворість можливого покарання може переховуватись від органу досудового розслідування або суду та незаконно впливати на потерпілого та свідків, у цьому ж кримінальному провадженні.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні воєнного стану через агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на застосуванні якого наполягає захисниця.

Крім того, доведено існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків та потерпілого у даному кримінальному правопорушенні у даному кримінальному провадженні. В разі здійснення на них впливу з боку підозрюваного ОСОБА_9 останні можуть змінити свої покази, чим ввести орган досудового розслідування в оману та перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд наголошує, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом. Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що досудове розслідування у межах кримінального провадження № 0000262 від 21 березня 2024 року ще не завершено, що вказує на те, що свідки та потерпілий у справі не допитані у судовому засіданні, а тому підозрюваний ОСОБА_9 може здійснювати на них незаконний вплив, шляхом вмовлянь або погроз, з метою зміни їх показів задля уникнення кримінальної відповідальності.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисниці про недоведеність існування ризиків, які передбачають необхідність продовження застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непереконливими, адже при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про продовження існування саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

На переконання апеляційного суду існування вищевказаних ризиків є достатньою підставою для продовження застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника в частині можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_9 , апеляційний суд звертає увагу, що більш м`який запобіжний захід на даній стадії кримінального провадження не зможе запобігти встановленим ризикам, так як перебуваючи під домашнім арештом (на чому наполягає сторона захисту) або під дією іншого, більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний без будь-яких перешкод зможе вчинити дії направлені на переховування від органу досудового розслідування або суду та здійснення впливу на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя належним чином застосував і положення ч. 4 ст. 183 КПК та не визначав альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, врахувавши відомості про особу підозрюваного та тяжкість інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

За приписами ч.3 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

З огляду на викладене, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та такою, що не підлягає скасуванню, а тому, апеляційну скаргу захисниці слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 20 червня 2024 року про продовження строку застосування раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного за ч.4 ст.189, ч.2 ст.146, ч.3 ст.357 КК України ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу, із доповненнями, захисниці ОСОБА_10 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та такою, що оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4