Справа № 953/2947/24
н/п 1-кс/953/6340/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2024 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчої судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судовий засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в м.Харкові клопотання слідчого ВРЗуСТ СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню №0000430 від 30.03.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Харкова, громадянину України, з повною вищою освітою, не працевлаштованому, одруженому, зареєстрованому та мешкаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, - - ВСТАНОВИВ:

29 серпня 2024 року до суду надійшло клопотання слідчого ВРЗуСТ СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000430 від 30.03.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення вказує, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Харківській області за процесуальним керівництвом відділу Харківської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування по кримінальним провадженням, внесеним 30.03.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000430.

Під час досудового розслідування встановлено, що 29.03.2024 приблизно о 18:55 ОСОБА_6 керуючи технічно справним автомобілем «АЗЛК 21412», р.н. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_8 рухався по вул. Миру від вул. Роганської в напрямку вул. Плиткової в м. Харкові.

Під час руху, в районі буд. АДРЕСА_2 ОСОБА_6 , діючи необережно порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України згідно з яким: п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека» та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який в цей час рухався зліва направо по нерегульованому пішохідному переходу по ходу його руху.

Внаслідок дорожньо-транспортної події відповідно до висновку судово-медичної експертизи №12-14/217-А/24 від 09.05.2024 пішоходу ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: синці на обличчі, закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, перелом лобної кістки, субдуральні та епідуральні крововиливи, забій грудної клітини, забій живота, розрив тонкої кишки з крововтратою (1,5 літра), який ускладнився перитонітом. Вказані вище тілесні ушкодження, у сукупності, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Порушення п. 18.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 , згідно з висновком комплексної експертизи матеріалів і засобів звуко - та відеозапису та автотехнічної експертизи №КСЕ-19/121-24/21874 від 20.08.2024 перебувають у прямому причинному зв`язку з подією та її наслідками і виразилися в тому, що ОСОБА_6 , діючи необережно керуючи технічно справним автомобілем «АЗЛК 21412», р.н. НОМЕР_1 , під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований в районі буд. АДРЕСА_2 , проігнорував зменшення швидкості, не вжив заходів, щодо зупинки транспортного засобу та скоїв наїзд на ОСОБА_9 , який в цей час рухався зліва направо по нерегульованому пішохідному переходу по ходу його руху, що спричинило вищевказані наслідки.

Сторона обвинувачення вказує, що 28.08.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_9 тяжке тілесне ушкодження.

Підставою для звернення до слідчої судді із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов"язання , сторона обвинувачення зазначає обґрунтованість повідомленої підозри та наявність існування ризику, передбаченого п.1ч.1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу, сторона обвинувачення зазначає забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Сторона обвинувачення у судовому засіданні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підтримала. Прокурор зазначив, що зібрані на час розгляду клопотання докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та підтверджують наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України. У зв`язку із необхідністю належної процесуальної поведінки підозрюваного, сторона обвинувачення просила застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання, вважав підозру обґрунтованою.

Слідча суддя, заслухавши позицію сторін, дослідивши надані документи у їх сукупності, прийшла до наступного висновку.

З наданих матеріалів встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесене до ЄРДР 30.03.2024 за №0000430, в рамках якого подається дане клопотання.

Відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, за ознаками ч.2 ст.286 КК України внесені до ЄРДР 30.03.2024 за фактом того, що 29.03.2024 приблизно о 18:55 в районі буд. АДРЕСА_2 , автомобілем « НОМЕР_2 », р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , стався наїзд на пішохода ОСОБА_9 . В результаті чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження.

ОСОБА_6 о 15 год. 50 хв. 28 серпня 2024 року у кримінальному провадженні №0000430 від 30.03.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_9 тяжке тілесне ушкодження. Повідомлення про підозру та пам`ятка про процесуальні права та обов`язки вручені особисто ОСОБА_6 , права підозрюваного оголошені та роз`яснені 28.08.2024.

Зазначений факт підтверджується особистим підписом ОСОБА_6 , який міститься в підозрі та протоколі допиту підозрюваного та не заперечувалося підозрюваним в судовому засіданні.

З огляду на зазначене, слідча суддя доходить висновку, що повідомлення про підозру було вручено у встановлений законом строк, а отже, відповідно до вимог ст.42 КПК України, ОСОБА_6 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно зі ст.178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідча суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідча, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідча суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідча суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тобто упорушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому Документ сформований в системі «Електронний суд» 28.08.2024 3 ОСОБА_9 тяжке тілесне ушкодження.

Слідчою суддею встановлено, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 підозрюється, останній є осудною особою, яка досягла 16-річного віку.

За результатами розгляду даного клопотання про застосування запобіжного заходу слідчою суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення документів та висновків експерта, а саме: даних, які містяться у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.03.2024; даних, які містяться у протоколі перегляду відеозапису від 02.08.2024; даних, які містяться у протоколі огляду транспортного засобу від 08.04.2024; показань свідка ОСОБА_6 , які містяться у протоколі допиту від 08.04.2024; показань свідка ОСОБА_10 , які містяться у протоколі допиту від 08.04.2024; даних, які містяться у висновку експерта від 09.05.2024 за результатами проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_9 ; даних, які містяться у висновку експертів від 22.08.2024 №3636/6362 за результатами проведення комплексної трасологічної та транспортно-трасологічної експертизи; показань свідка ОСОБА_11 , які містяться у протоколі допиту від 16.05.2024; даних, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.05.2024; даних, які містяться у висновку експерта від 20.08.2024 №КСЕ-19/121-24/21874 за результатами проведення комплексної експертизи матеріалів і засобів відео-, звукозапису та автотехнічної експертизи; показань потерпілого ОСОБА_9 , які містяться у протоколі допиту від 16.08.2024.

Слідча суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини та положення кримінального процесуального закону, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується. Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідча суддя переконана, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_6 дій, що кваліфікуються за ч.2 ст.286 КК України за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України слідча суддя зазначає наступне.

Слідча суддя враховує наявність ризиків, передбаченихо п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

А отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідча суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 у сукупності з іншими обставинами.

Крім того, слідча суддя враховує у сукупності наступні обставини:

- ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, а саме злочином проти безпеки руху та експлуатації транспорту, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого;

- дані щодо особи ОСОБА_6 , має на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утриманні непрацездатних осіб не має, не працевлаштований, має зареєстроване місце проживання, раніше не судимий.

Частина 1 ст.189 КПК визначає, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.189 КПК підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Системний аналіз норм КПК щодо загальних положень запобіжних заходів свідчить, що особисте зобов`язання є найменш жорстким запобіжним заходом з їх переліку, наведеному у статті 176 КПК, тобто закон дозволяє обирати такий запобіжний захід у разі коли немає необхідності обирати більш суворі запобіжні заходи. Особисте зобов`язання, як правило, застосовується до осіб, які не становлять великої суспільної небезпеки і які мають певне місце проживання та/або місце праці, тобто у випадку незначної ймовірності ухилення від органів досудового розслідування і суду.

Внаслідок наявності доведених ризиків, слідча суддя вважає необхідним покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки відповідно до визначеного пунктами 1-9 ч. 5 ст. 194 КПК.

При цьому, слідча суддя зазначає, що ч.5 ст.194 КПК містить припис щодо визначення обов`язку підозрюваного, обвинуваченого (без визначення строку дії такого обов`язку) прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади при застосуванні до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Окремо від цього слідчий суддя, суд зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого виконувати один або декілька обов`язків, передбачених пунктами 1-9 ч.5 ст. 194 КПК на строк не більше двох місяців, який може бути продовжений (ч. 7 ст. 194 КПК).

Тобто запобіжний захід, у даному випадку особисте зобов`язання, безстроково забезпечує виконання підозрюваним чи обвинуваченим процесуальних обов`язків, покладених на нього безпосередньо процесуальним законом - ч.7 ст. 42 КПК України, а також на певний строк визначених ухвалою слідчого судді чи суду обов`язків, покладених при застосуванні запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підозрюваному ОСОБА_6 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 177, 178, 189, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 309, 372, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого ВРЗуСТ СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню №0000430 від 30.03.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, в межах строку досудового розслідування на 57 (п`ятдесят сім) днів - до 25 жовтня 2024 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Термін дії обов`язків, покладених слідчою суддею, визначити до 25.10.2024 включно.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання обов`язків, покладених слідчою суддею до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним ОСОБА_6 - в той же строк, але з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідча суддя- ОСОБА_1