Справа № 463/4900/24
Провадження № 1-кп/461/560/24
підготовчого судового засідання
18.09.2024 року Галицький районний суд м. Львова у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 19.07.2024 року у цьому кримінальному провадженні суд призначив підготовче судове засідання.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про направлення цього обвинувального акту до Львівського апеляційного суду для визначення підсудності. В обґрунтування клопотання зазначає, Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в Ухвалі від 13.06.2024 дійшла до висновку, що перерахування коштів, яке у цьому випадку є предметом злочину, було здійснено на рахунок Колективного підприємства «Центр Комплекс» Львівської обласної асоціації інвалідів Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , директором якого є ОСОБА_6 , та що вірним є визначення підсудності кримінального провадження за судом, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке кримінальне правопорушення, тобто за Галицьким районним судом м. Львова. При цьому, на думку прокурора, колегія суддів не прийняла до уваги обставини, що встановлені у ході досудового розслідування цього кримінального провадження і зазначені в обвинувальному акті, а саме, що фактичне місцезнаходження Колективного підприємства «Центр Комплекс» є за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 88а. У зв`язку з наведеним просить клопотання задовольнити.
Представниця потерпілого ОСОБА_4 клопотання прокурора підтримала.
Захисник та обвинувачений заперечили відносно скерування обвинувального акту до Львівського апеляційного суду для визначення підсудності.
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Санкція ч. 1 ст. 209 КК України передбачає відповідальність у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до двох років та з конфіскацією майна.
Санкція ч. 1 ст. 366 КК України передбачає відповідальність у виді штрафу від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
Санкція ч. 5 ст. 191 КК України передбачає відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 366 КК України є нетяжким.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 209 КК України є тяжким.
Відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 5 ст. 191 КК України є особливо тяжким.
Таким чином, ч. 5 ст. 191 КК України є більш тяжким кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 .
З об`єктивної сторони злочин, передбачений ст. 191 КК України, може бути вчинений у формі заволодіння чужим майном. Зловживання службовим становищем як спосіб заволодіння майном означає, що особа порушує свої повноваження і використовує організаційно-розпорядчі або адміністративно-господарські функції всупереч інтересам служби для незаконного і безоплатного обертання чужого майна.
Закінченим злочин у цій формі визнається з моменту незаконного безоплатного заволодіння майном або незаконної передачі його третім особам.
Таким чином, злочин передбачений ч. 5 ст. 191 КК України, який інкримінується обвинуваченому вважається закінченим з моменту привласнення ним коштів, зокрема, з моменту перерахування таких коштів на рахунок Колективного підприємства «Центр Комплекс» Львівської обласної асоціації інвалідів Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України», фактичне місцезнаходження якого є: АДРЕСА_2 .
Враховуючи вищенаведене, суд встановив, що більш тяжке кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , вчинено не на території Галицького району м. Львова, а на території Шевченківського району м. Львова. Таким чином, до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до Личаківського районного суду з порушенням правил територіальної підсудності.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності. Питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
Згідно зі ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.
Вказане відповідає правовому висновку викладеному у постанові Верховного Суду від 24 листопада 2022 року у справі № 463/6381/22, який у відповідності до положень ч. ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та враховується іншими судами при застосуванні таких норм права.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.32, 34, 314 КПК України суд -
п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора - задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 19.09.2024 о 09:30 год.

Суддя ОСОБА_7