Провадження № 1-кс/686/9493/24
У Х В А Л А
11 листопада 2024 року м. Хмельницький
Прокурор Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про арешт спеціалізований вантажний фургон малотонажний «Mercedes-Benz 208D» д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться на майданчику тимчасового утримування транспортних засобів, що по АДРЕСА_1 , з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування власником ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 25.06.2020.
В обґрунтування даного клопотання прокурор зазначила, що 26.04.2024, близько 14 години 30 хвилин, водій ОСОБА_3 , перебуваючи за кермом спеціалізованого вантажного фургона малотонажного «Mercedes-Benz 208D» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснюючи рух заднім ходом по проїзній частині, що біля будинку АДРЕСА_2 в напрямку до вул. Староміської, не переконався у безпеці свого руху, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка рухалась в попутному для фургона напрямку руху по проїзній частині.
Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження.
26.04.2024 після огляду місця події, спеціалізований вантажний фургон малотонажний «Mercedes-Benz 208D» д.н.з. НОМЕР_1 , на підставі ч. 5 та 7 ст. 237 КПК України, вилучено та поміщено на майданчик тимчасового утримування транспортних засобів, що по АДРЕСА_1 .
27.04.2024 винесена постанова на підставі ст. ст. 98, 100 КПК України про визнання спеціалізованого вантажного фургона малотонажного «Mercedes-Benz 208D» д.н.з. НОМЕР_1 речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, так як він являється матеріальним об`єктом, знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі його сліди.
29.04.2024 слідчим суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, ОСОБА_1 , клопотання про арешт майна на спеціалізований вантажний фургон малотонажний «Mercedes-Benz 208D» д.н.з. НОМЕР_1 повернуто прокурору встановивши сімдесят дві години для усунення недоліків. Вказана ухвала слідчого судді надійшла до Окружної прокуратури міста Хмельницького при супровідному листі 30.04.2024. В ухвалі слідчого судді, останній ссилається на те, що прокурор в клопотанні не обгрунтував мети та підстав арешту на вантажний фургон малотонажний «Mercedes-Benz 208D» д.н.з. НОМЕР_1 , яка необхідність у його утримання у розпорядженні сторони обвинувачення з огляду на механізм дорожньо-транспортної пригоди.
Однак, як зазначалось раніше в клопотанні, 27.04.2024 в межах розслідування кримінального провадження призначено експертизу технічного стану транспортного засобу, а саме спеціалізованого вантажного фургона малотонажного «Mercedes-Benz 208D» д.н.з. НОМЕР_1 . Для проведення вказаної експертизи, експерту НДЕКЦ МВС України міста Хмельницький, необхідно надати спеціалізований вантажний фургон малотонажний «Mercedes-Benz 208D» д.н.з. НОМЕР_1 в стані, якому він був вилучений відразу після огляду місця дорожньо-транспортної пригоди з метою унеможливлення проведення ремонтних робіт вказаного транспортного засобу, що в свою чергу може спотворити об`єктивність досудового розслідування кримінального провадження.
Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що воно підлягає поверненню прокурору з таких підстав.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Відповідно до ст. 170 КК України арештом майна є тимчасове до скасування установленому КПК України порядку позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду право на відчуженням розпорядження та користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Завданням арешту майна є запобігання, можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.
Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Кримінальна відповідальність за ч.1 ст. 286 КК України настає за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.
Слідчий суддя, суд зобов`язані перевіряти підстави для арешту майна, зокрема і стосовно дотримання передбаченої кримінальним процесуальним законом процедури ініціювання кримінального провадження.
У клопотанні відсутні відомості з документальним підтвердженням тілесних ушкоджень, отриманих буд-якою іншою особою,відмінною від водія транспортного засобу, на який просить накласти арешт прокурор та/або відомостей про причетність до дорожньо-транспортної пригоди будь-якої особи, дії якої могли призвести до її настання.
Чинний кримінальний процесуальний закон унеможливлює перебування єдиного учасника дорожньо-транспортної пригоди під час здійснення досудового розслідування у подвійному процесуальному статусі: як потерпілого, здоров`ю якого дорожньо-транспортною пригодою заподіяна шкода, так і особою, яка її заподіяла та може нести відповідальність за її заподіяння.
Указані недоліки позбавляють слідчого суддю можливості визначити правовий статус майна, значення його для кримінального провадження та вирішити питання про його арешт і мають бути усунуті.
Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Зазначені недоліки клопотання мають бути усунуті прокурором.
Керуючись ст.ст. 169, 171, 172,173 КПК України, слідчий суддя,
Роз`яснити прокурору, що у разі повернення клопотання про арешт майна прокурору, тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя