Справа № 738/413/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/543/24
Категорія - кримінальні Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 02 квітня 2024 року,

У С Т А Н О В И Л А :

До Менського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування щодо нього Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838VIII, та зарахування в строк покарання термін попереднього ув`язнення з 06 жовтня 2021 року по 01 листопада 2023 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 02 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування йому в строк покарання терміну попереднього ув`язнення.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що засуджений ОСОБА_8 вчинив злочин у серпні-жовтні 2021 року та був затриманий 07 жовтня 2021 року, тобто вже після набрання чинності Закону України № 2046-VIII від 18.05.2017 року, згідно якого частина п`ята статті 72 КК України викладена у іншій редакції, тому в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати, та перерахувати йому строки утримання під вартою з 07.10.2021 по 01.11.2023 з урахуванням положень Закону України від 26.11.2015 року № 838 VIII з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вважає, що суд порушив його право на захист, оскільки розглянув справу за його відсутності. Вказує на безпідставне посилання суду на Закон України № 2046-VIII та на порушення судом п. 3 ст. 22 Конституції України, згідно якого не допускається погіршення становища людини і звуження прав і свобод, та наголошує на застосуванні щодо нього Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 і зарахуванні строку попереднього ув`язнення у строк покарання у подвійному розмірі.

На адресу апеляційного суду надійшов лист-повідомлення виконувача обов`язків начальника установи ОСОБА_9 про те, що гр. ОСОБА_8 звільнений з установи 15.07.2024 по ухвалі Менського районного суду Чернігівської області умовно-достроково на невідбутий строк покарання 7 років 3 місяці 1 день для проходження військової служби за контрактом (ст. 81-1 Кк України). Службу буде проходити у в/ч НОМЕР_1 .

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, прохання захисника, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та доводи, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить висновку, що вказана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За змістом ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Суд першої інстанції, відповідно до положень статей 537, 539 КПК України, може вирішувати питання, пов`язані з виконанням вироку, при цьому суд, вирішуючи такі клопотання (подання), не наділений повноваженнями переглядати або по іншому застосовувати норми закону України про кримінальну відповідальність, у випадку якщо ці питання вже вирішені іншим судовим рішенням, що набрало законної сили.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 травня 2023 року ОСОБА_8 засуджений за ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 353, ч. 1 ст. 70 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_8 залишено запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі Чернігівський слідчий ізолятор. Строк відбування покарання постановлено обчислювати з часу затримання, а саме з 06 жовтня 2021 року.

Київський апеляційний суд своєю ухвалою від 01 листопада 2023 року вказаний вирок суду залишив без змін.

Згідно з розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 травня 2023 року набрав законної сили 01 листопада 2023 року.(а.с. 9).

Як вбачається з копії протоколу про затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, 07 жовтня 2021 року ОСОБА_8 затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України. (а.с. 17).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування йому в строк покарання терміну попереднього ув`язнення, оскільки погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що редакцією ч. 5 ст.72 КК України необхідно керуватися у конкретному випадку та враховувати час вчинення особою діяння, як це визначено в частинах 2 і 3 ст. 4 КК України, тобто застосувати правила дії у часі закону України про кримінальну відповідальність.

21 червня 2017 року набрав чинності Закон України № 2046-VIII, відповідно до якого частина п`ята статті 72 КК України викладена в наступній редакції: попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Колегія суддів констатує, що місцевим судом було враховано висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 29 серпня 2018 року (справа №663/537/17) щодо застосування норми права, передбаченої частиною 5 статті 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), згідно з яким, якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №2046-VIII (пряма дія Закону №2046-VIII) (пункт 107).

Оскільки засуджений ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення у серпні-жовтні 2021 року та був затриманий 07 жовтня 2021 року, тобто вже після набрання чинності Законом України № 2046-VIII від 18.05.2017 року, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Отже, колегія суддів не може погодитись з мотивами апеляційної скарги засудженого про те, що суд першої інстанції неправомірно відмовив йому у задоволенні клопотання та щодо незастосування судом положення ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII).

Відтак, місцевий суд належно оцінив всі обставини справи та дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні клопотання засудженого, з чим погоджується і колегія суддів.

Що стосується тверджень апелянта про порушення його права на захист, то такі не є слушними та спростовуються матеріалами справи, оскільки ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду клопотання, що підтверджується листом повідомленням суду від 14 березня 2024 року та розпискою ОСОБА_8 від 19.03.2024 про його отримання (а.с. 29, 30), проте в судове засідання не з`явився, будь-яких клопотань від нього не надходило. В судовому засіданні місцевого суду його інтереси представляв захисник ОСОБА_10 , який не заперечував проти розгляду клопотання без участі підзахисного.

Мотивуючи прийняте рішення, місцевий суд обґрунтовано послався на вимоги ст. 537, 539 КПК України, якими передбачено порядок вирішення судом питань під час виконання вироку.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що ухвала Менського районного суду Чернігівської області від 02 квітня 2024 року постановлена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а отже, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 .

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Залишити без задоволення засудженого ОСОБА_8 , а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 02 квітня 2024 року, якою відмовлено ОСОБА_8 у задоволенні клопотання засудженого про зарахування йому у строк покарання строку попереднього ув`язнення - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4