КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/4853/2024 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 з доповненнями на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2024 року клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 , задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою визначено в межах строку досудового розслідування, тобто до 23 серпня 2024 року включно.

Визначено ОСОБА_7 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 250 (двісті п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 757 000 (сімсот п`ятдесят сім тисяч) грн 00 коп., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок для внесення застави:

Отримувач: ТУДСАУ в місті Києві,

,

МФО: 820172,

Банк: Державна казначейська служба України м. Київ,

р/р: № UA1012089,

призначення платежу: застава за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 27.06.2024 у справі №761/23570/24.

На підставі частини п`ятої статті 194 КПК України у разі внесення застави покладено на ОСОБА_7 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі населеного пункту, де він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначено строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді обов`язків - 60 днів з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави у розмірі, визначеному судом, але в межах строку досудового розслідування.

Роз`яснено, що з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Не погоджуючись з указаною ухвалою захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити слідчому у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 .

Уважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необґрунтована та така, що не відповідає нормам процесуального права.

16 липня 2024 року до апеляційного суду надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких захисник ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити слідчому у задовленні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а у разі неможливості застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - зменшити розмір застави до 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто до 151 400 грн.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що слідчий суддя не вказала якими вагомими доказами обґрунтовується підозра ОСОБА_7 , обмежившись посиланням на практику ЄСПЛ щодо переконливості підозри та визначенням вірогідності причетності ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення.

Зауважує, що сторона обвинувачення не володіє тими предметами, які начебто придбав ОСОБА_10 у ОСОБА_7 10 квітня 2024 року, тому орган досудового розслідування не має інформації щодо належності інкримінованих ОСОБА_7 предметів до бойових припасів, а отже твердження слідчого у повідомлені про підозру та клопотанні про те, що ОСОБА_7 10 квітня 2024 року збув ОСОБА_10 бойові припаси не підтверджується жодним доказом, доданим до клопотання.

Вказує про відсутність обставин, які обґрунтовують наявність ризиків або деяких ризиків, про які зазначає слідчий у клопотанні, оскільки сама по собі тяжкість покарання не є обставиною існування ризику переховування, а оскільки у кримінальному провадженні стороні захисту відомо про двох свідків, один з яких особа зі зміненими анкетними даними, відносно якого вживаються заходи безпеки, а інший - співробітник СБУ, тому посилання слідчого на ризик впливу на свідків не можуть братися до уваги.

Уважає достатнім запобіжним заходом, який би забезпечив належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 , домашній арешт, який дасть останньому можливість спілкуватися із сім`єю, у тому числі дітьми.

Посилається на те, що ОСОБА_7 не має доходу взагалі, перебуває на службі у ДФТГ, дружина влаштувалася на роботу лише у травні 2024 року, на утриманні має трьох малолітніх дітей, у зв`язку з чим визначений розмір застави його сім`я не спроможна внести. Обґрунтованим уважає заставу у сумі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151 400 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_11 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, у провадженні СУ ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000032 від 13 лютого 2024 року, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 263 КК України.

26 червня 2024 року о 16 год. 03 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку статті 208 КПК України.

26 червня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 263 КК України.

27 червня 2024 року до Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 263 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному 13 лютого 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000032.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2024 року клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 , задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою визначено в межах строку досудового розслідування, тобто до 23 серпня 2024 року включно.

Визначено ОСОБА_7 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 250 (двісті п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 757 000 (сімсот п`ятдесят сім тисяч) грн 00 коп., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок для внесення застави:

Отримувач: ТУДСАУ в місті Києві,

,

МФО: 820172,

Банк: Державна казначейська служба України м. Київ,

р/р: № UA1012089,

призначення платежу: застава за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 27.06.2024 у справі №761/23570/24.

На підставі частини п`ятої статті 194 КПК України у разі внесення застави покладено на ОСОБА_7 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі населеного пункту, де він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначено строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді обов`язків - 60 днів з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави у розмірі, визначеному судом, але в межах строку досудового розслідування.

Роз`яснено, що з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно частин першої, другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 263 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 263 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показами свідка ОСОБА_10 ; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 09 квітня 2024 року; протоколом огляду місця події від 10 квітня 2024 року; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 19 квітня 2024 року; протоколом огляду від 19 квітня 2024 року; висновком експерта № СЕ-19/111-24/23219-ВТХ від 14 травня 2024 року; показами свідка ОСОБА_12 ; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 24 червня 2024 року; протоколом огляду місця події від 25 червня 2024 року; протоколами допиту свідків, яких будо залучено в якості понятих під час проведення слідчих дій; протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій; протоколами обшуків; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Окрім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , їх наслідки, характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити спроби: переховування від органу досудового слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Як вірно зауважено судом першої інстанції, інкриміноване ОСОБА_7 діяння відповідно до статті 12 КК України віднесене до тяжкого злочину, відповідальність за яке передбачає виключно позбавлення волі на строк від трьох до семи років, стосується збуту вогнепальної зброї, що вказує на антисоціальну спрямованість підозрюваного та дає підстави для критичної оцінки моральних якостей ОСОБА_7 , має значний суспільний резонанс, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що, враховуючи тяжкість покарання у разі визнання судом підозрюваного винним, особу підозрюваного, існують ризики переховування останнього від органів досудового розслідування, суду; незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення.

При цьому, місцевим судом обґрунтовано взято до уваги, що підозрюваний офіційного та стабільного джерела доходів не має, інкримінований злочин вчинений з корисливих мотивів, на даний час підозрюваний є добровольцем територіальної оборони, відтак має доступ до вогнепальної зброї.

Будь-яких даних на підтвердження поганого стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_7 або існування інших обставин, які б виключали можливість тримання під вартою останнього, слідчому судді не надано.

З огляду на зазначене, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , врахувавши особу підозрюваного, який неодружений, не працює, не має постійного доходу, раніше судимий, а також його роль у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, спосіб вчинення такого кримінального правопорушення та його наслідки, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Таким чином, на переконання колегії суддів, слідчий суддя, у відповідності до вимог пункту 3 частини четвертої, частини п`ятої статті 182, частини третьої статті 183 КПК України, взявши до уваги конкретні обставини кримінального провадження, обсяги інкримінованого збуту зброї, ступінь тяжкості вказаного кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, зокрема, його майновий стан, ризики, передбачені статтею 177 КПК України, наявність яких встановлено при розгляді клопотання, дійшов обґрунтованого висновку про визначення йому застави у межах 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 757 000 грн.

Вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає, у зв`язку з чим відсутні підстави для зменшення розміру застави, як просить захисник в апеляційній скарзі.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи у сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною першої статті 263 КК України.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то, з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №12244/86,12245/86, №12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13 листопада 2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

З урахуванням наведеного, посилання апелянта на недостатність зібраних у справі доказів, а також на те, що сторона обвинувачення не володіє тими предметами, які начебто придбав ОСОБА_10 у ОСОБА_7 10 квітня 2024 року, тому орган досудового розслідування не має інформації щодо належності інкримінованих ОСОБА_7 предметів до бойових припасів, а отже твердження слідчого у повідомлені про підозру та клопотанні про те, що ОСОБА_7 10 квітня 2024 року збув ОСОБА_10 бойові припаси не підтверджується жодним доказом, доданим до клопотання, є передчасними та підлягають встановленню під час судового розгляду.

Викладеними вище обставинами, які встановлені судом першої інстанції при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , спростовуються доводи скаржника щодо неналежності та необґрунтованості доказів на підтвердження обґрунтованості підозри та існування ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

При цьому, посилання скаржника на те, що ОСОБА_7 не має доходу взагалі, перебуває на службі у ДФТГ, дружина влаштувалася на роботу лише у травні 2024 року, на утриманні має трьох малолітніх дітей, у зв`язку з чим визначений розмір застави його сім`я не спроможна внести, не є достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу та зменшення розміру застави. Викладені в апеляційній скарзі доводи в цій частині не підтверджені жодними належними, достатніми та допустимими доказами.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 з доповненнями- залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3