Провадження 11-кп/824/4927/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

19 вересня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарки ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 22 липня 2024 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 22 липня 2024 року ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 301 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 19 вересня 2024 року без визначення розміру застави.

Дане рішення мотивовано тим, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 спливає, однак судове слідство по кримінальному провадженню не завершено та не прийнято остаточного рішення. Місцевим судом визнано доведеним наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який судом не встановлено.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, захисник ОСОБА_7 подав на неї апеляційну скаргу, у якій вказав на її незаконність та необгрунтованість. В обгрунтування поданої апеляційної скарги захисник зазначив, що оскаржувана ухвала є необгрунтованою, безпідставною та такою, що підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали. На думку захисника, ОСОБА_6 не має на меті переховуватись від органів досудового розслідування, а також не має можливості виїхати за кордон, у зв`язку з чинним обмеженням виїзду для чоловіків віком від 18 до 60 років у зв`язку з дією правового режиму воєнного стану. Крім того, обвинувачений не має на меті сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для кримінального провадження, оскільки досудове розслідування завершено. Також апелянт зазначає, що обвинувачений будь-яким чином не може перешкодити кримінальному провадженню та не має мети вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення. Просив скасувати ухвалу та застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Оскільки апелянтом не порушувалось питання про розгляд апеляційної скарги із участю сторін, колегія суддів вважала за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги відповідно до положень ч.4 ст.4221 КПК України без участі сторін.

Як вбачається з апеляційної скарги захисника, останнім порушене питання про скасування оскаржуваної ухвали із постановленням нової ухвали про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвала суду першої інстанції була постановлена 22 липня 2024 року, строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою був визначений до 19 вересня 2024 року. У подальшому щодо обвинуваченого ОСОБА_6 діяла інша ухвала, а оскаржувана ухвала втратила свою чинність. На день розгляду провадження судом апеляційної інстанції, ухвала Святошинського районного суду міста від 22 липня 2024 року про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою фактично втратила чинність. Висновки, які були зроблені в цій ухвалі, на сьогоднішній час втратили своє юридичне значення, що указує на неможливість скасування цієї ухвали судом апеляційної інстанції.

Необхідність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

За своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій (поведінки підозрюваного, обвинуваченого), перелік яких визначений ч. 1 ст. 177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах, про імовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у одним із способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому чи минулому. Проте, існування можливості такої протидії на майбутнє, повинно підтверджуватися доказами станом на момент ухвалення відповідного рішення. Це твердження знайшло своє підтвердження у ряді статей діючого КПК України. Зокрема, аналіз положень ч. 2 ст. 177, ч. 1 ст. 194, ч. 1 ст. 196, ч. 3 ст. 199 КПК України дає підстави стверджувати те, що як у випадку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і у випадку продовження строку дії цього запобіжного заходу суд вирішує питання про існування ризиків станом на час ухвалення відповідного рішення. У зв`язку із цим, колегія суддів вважає, що перевірка висновків суду першої інстанції про існування того чи іншого ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, можлива лише під час дії ухвали про застосування запобіжного заходу чи продовження строку тримання під вартою, тобто у час, коли ці ризики дійсні та існує реальна можливість перевірки їх існування. Та обставина, що станом на час розгляду провадження оскаржувана ухвала втратила чинність унеможливлює скасування цієї ухвали, що указує на необґрунтованість вимог захисника в частині скасування цієї ухвали. Колегія суддів також зважає на те, що у відповідності із вимогами ст. 407 КПК України до повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги відноситься прийняття рішення пов`язаного виключно із втручанням у судове рішення шляхом його зміни чи скасування або невтручання, шляхом залишення цього рішення без змін. Цією нормою закону не передбачено можливості встановлення будь-яких фактів, констатації порушень закону, тощо без прийняття апеляційним судом свого рішення щодо рішення суду першої інстанції. У зв`язку із цим, за відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення, як такого яке втратило чинність, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити будь-яке рішення щодо тих обставин, які наведені захисником у апеляційній скарзі.

Колегія суддів зважає і на те, що нормами КПК України не передбачається можливість залишення апеляційної скарги без розгляду. Наведені вище обставини не дають також підстав для закриття апеляційного провадження.

Із урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 у зв`язку з неможливістю скасування ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 22 липня 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , а тому колегія суддів залишає апеляційну скаргу захисника без задоволення, а зазначену ухвалу - без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 419, 4221 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 22 липня 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 19 вересня 2024 року залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ

__________________ _______________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4