Справа № 585/2879/24
Провадження № 1-кп/592/694/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Лебедині Сумської області, громадянин України, не працюючий, мешканець АДРЕСА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), раніше не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України у кримінальному провадженні № 0000014 від 29.02.2024

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

Згідно з висунутим обвинуваченням ОСОБА_3 16.04.2018, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, шляхом подання до Головного управління Держгеокадастру в Сумській області заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства із завідомо неправдивими відомостями про те, що він раніше право безоплатної передачі у власність земельної ділянки за вказаним цільовим призначенням не використав, вчинив дії, спрямовані на заволодіння чужим майном шляхом обману та 05.02.2019 незаконно заволодів земельною ділянкою площею 2,0000 га із кадастровим номером :04:004:0223 в межах території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області, завдавши своїми діями територіальні громаді Роменської міської ради Сумської області матеріальної шкоди на суму 64000 грн,

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 190 КК України тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

До початку судового розгляду захисником ОСОБА_5 заявлено клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності згідно зі ст.49 КК України, із посиланням на те, що даний час сплинули строки давності, визначені ст.49 КК України, тому на підставі викладеного він просить звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.190 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання захисника та просив його задовольнити.

Зважаючи на думку обвинуваченого, заслухавши захисника, який підтримав заявлене клопотання, прокурора, яка не заперечувала проти задоволення внесеного клопотання, дослідивши надані на підтвердження клопотання докази, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Вимогами п.1 ч.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження підлягає закриттю судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За правилами ч.8 ст.284 КПК України закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п.1 ч.2 цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Правилами ч.3 ст.288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, за змістом статей 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

За змістом п.2 ч.1 ст.49 КК України у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду (ч.2 ст.49 КК України), при цьому оцінюючи факт такого ухилення суд, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 17.11.2022 (справа №305/2064/19), має встановити дві обставини: доведений факт ухилення від досудового розслідування чи суду, та наявність процесуального рішення (у якому цей факт зафіксовано) про зупинення провадження і вжиття відповідних заходів.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (ч.3 ст.49 КК України). Суд наголошує, що факт вчинення особою нового злочину має бути підтверджений вироком суду, що набрав законної сили, що є релевантним усталеній практиці Верховного Суду (зокрема, постанова Верховного Суду від 17.11.2022 у справі №305/2064/19).

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Нормами ст.62 Конституції України та ст.17 КПК України визначено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

При цьому положення ч.5 ст.17 КПК України містять пряму норму, згідно з якою поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Отже, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності відповідно до ч.1 ст.49 КК України та за відсутності обставин, визначених, зокрема, у частинах 25 цієї статті, суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності і закрити кримінальне провадження щодо неї (постанова Верховного Суду від 29.09.2021 у справі №409/1465/16-к).

Крім того, суд враховує, що згідно з правою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 11.11.2020 року у справі №455/229/17, дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст.49 КК України є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Так, під час судового розгляду судом встановлено, що:

- клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності відповідає вимогам ч.4 ст.286 КПК України, клопотання повністю підтримується обвинуваченим, його позиція добровільна та в такий спосіб він реалізує свої процесуальні права;

- згідно з обвинувальним актом ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, яке є кримінальним проступком, його дії кваліфіковано правильно, учасники судового провадження погодилися із встановленням вказаних обставин судом, як однієї із передумов звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав;

- обвинувачений ОСОБА_3 згідно з висунутим обвинуваченням, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, що було виявлено 05.02.2019, та строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності сплив 05.02.2022 року.

- підстав, передбачених частинами 2-6 ст.49 КК України, які б завадили застосувати до ОСОБА_3 положення зазначеної норми не встановлено.

Таким чином, зважаючи на всі встановлені обставини, суд вважає, що клопотання захисника підлягає задоволенню, а ОСОБА_3 звільненню від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.190 КК України на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України.

При вирішенні цивільного позову прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 в інтересах держави в особі Роменської міської ради до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення з останнього 64000 грн на відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд керується наступним.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. Оскільки у даному випадку суд закриває провадження у справі ухвалою та не ухвалює рішення, визначені ч.1 ст.129 КПК України, зважаючи на встановлені обставини провадження, суд вважає, що цивільний позов потерпілої до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушення, підлягає залишенню без розгляду.

Згідно обвинувального акту речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ч.4 ст.286, ч.3 ст.288, ст.ст.369-372, 376, 392 КПК України, на підставі ст.ст.44, 49 КК України,

постановив:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 задовольнити.

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.190 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.1 ст.190 КК України.

Цивільний позов прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 в інтересах держави в особі Роменської міської ради до обвинуваченого ОСОБА_3 залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1