печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000790, -

В С Т А Н О В И В:

14.10.2024 в провадження Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , на інший більш м`який запобіжний захід - домашній арешт у кримінальному провадженні №0000790 від 07.09.2024 року. Обґрунтовуючи клопотання, адвокат зазначає, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000790 від 07.09.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України. 11.09.2024 під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000790 у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, затримано ОСОБА_5 12.09.2024 за результатами проведення слідчих дій, з урахуванням наявних доказів у кримінальному провадженню змінено правову кваліфікацію з ч. 3 ст. 368 КК України на ч. 3 ст. 369-2 КК України. 12.09.2024, відповідно до ст.ст. 40, 42, 276, 277, 278 КПК України слідчим за погодженням з прокурором ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України. 12.09.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_6 частково задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 09.11.2024 року. Одночасно визначено запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання підозрюваним, обов`язків, визначених КПК України.

Розмір застави визначити у межах 991 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 3 000 748 (три мільйони сімсот сорок вісім) грн. 00 коп. Сторона захисту вважає, що обраний запобіжний захід не відповідає фактичним обставинам справи та стану здоров`я підозрюваного, тому є всі підстави для скасування цілодобового домашнього арешту та застосування до мого підзахисного більш м`якого запобіжного заходу, а саме у вигляді особистого зобов`язання.

Адвокат та підозрюваний підтримали клопотання, посилаючись на обставини зазначені в ньому. Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, зазначивши, що на даний час обставини та підстави, у зв`язку із якими було обрано запобіжний захід, не змінились, а обставини, що характеризують особу підозрюваного враховувались при застосуванні запобіжного заходу та не є підставами для зміни запобіжного заходу. Ризики, які були зазначені в клопотанні про застосування запобіжного заходу стороною захисту не були спростовані, а тому клопотання не підлягає задоволенню. Дослідивши докази в обґрунтування поданого клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000790 від 07.09.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України. 11.09.2024 під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000790 у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, затримано ОСОБА_5 . 12.09.2024 за результатами проведення слідчих дій, з урахуванням наявних доказів у кримінальному провадженню змінено правову кваліфікацію з ч. 3 ст. 368 КК України на ч. 3 ст. 369-2 КК України. 12.09.2024, відповідно до ст.ст. 40, 42, 276, 277, 278 КПК України слідчим за погодженням з прокурором ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України. 12.09.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_6 частково задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 09.11.2024 року. Одночасно визначено запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання підозрюваним, обов`язків, визначених КПК України. Розмір застави визначити у межах 991 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 3 000 748 (три мільйони сімсот сорок вісім) грн. 00 коп. Згідно з ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальною юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, та покладених на нього слідчим суддею, судом чи про зміну способу їх виконання. Відповідно до ч.5 ст.201 КПК України слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом. Таким чином, виходячи зі змісту ст. 201 КПК України підставою для зміни запобіжного заходу за клопотанням підозрюваного чи захисника є, в тому числі, наявність нових обставин, які не були предметом судового розгляду. Відповідно до положень ч. 1 ст. 178 КПК України, при обранні чи зміні запобіжного заходу слідчий суддя, окрім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини. Вищевикладене, а також тлумачення норм ст.ст. 177, 194 КПК України у їх системному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо зміни запобіжного заходу оцінка зібраних доказів має спрямовуватися не на досягнення твердого переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою. Так, про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 та причетність підозрюваного до вчиненого правопорушення, досліджена та проаналізована слідчим суддею при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу. Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При цьому, слідчий суддя нагадує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування». Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» - «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення. Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Також, варто зазначити, що частиною 1 статті 176 КПК України визначено, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Згідно із частиною 1 статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 цієї статті, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Частиною 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом. Стаття 181 КПК України визначає, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Згідно з частиною 2 статті 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Відповідно до частини 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Частиною 7 статті 194 КПК України визначено, що обов`язки, передбачені частинами 5 та 6 цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються. Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності. Також, варто зазначити, що при врахуванні тяжкості злочину потрібно враховувати раціональний зміст та ступінь суспільної небезпечності цієї особи, який дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний (обвинувачений) може ухилитися від слідства й суду. Проте сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується особі, не може бути підставою для застосування найсуворіших запобіжних заходів, оскільки це суперечило 6 презумпції невинуватості. У цьому ключі послідовною та логічною є позиція ЄСПЛ, яка зводиться до наступного: наявність сильної підозри в тому, що особа вчинила тяжкий злочин, є, звичайно, таким чинником, що відноситься до суті питання, однак сама по собі тяжкість покарання не може бути виправданням утриманню під вартою. Варто вказати, що згідно правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і цілодобовий домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції. Отже, застосування суворого запобіжного заходу повинно оцінюватись не лише у світлі тяжкості покарання, але й виходячи з усіх інших обставин, які можуть або підтвердити наявність такої небезпеки, або звести її до такого мінімуму, аби попереднє ув`язнення не виявилось невиправданим. Крім того, слідчий суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Таким чином, суд вважає, що стороною захисту було доведено обставини, на які адвокати посилаються у клопотанні. Також, при розгляді клопотання встановлено, що вищенаведені ризики, на які посилалась сторона обвинувачення, не містять переконливого обґрунтування, що тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зможе забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків. Також, слідчий суддя звертає увагу, що у підозрюваного наявні проблеми зі здоров`ям, останньому необхідно пройти курс лікування. Підозрюваний має на своєму утримання сім`ю, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків. Також, суд враховує, що станом на день ухвалення рішення суду в Україні діє воєнний стан, а тому ризики, що підозрюваний зможе переховуватись від органу в певній мінімізовані. Відтак, на думку слідчого судді станом на день розгляду клопотання, стороною захисту доведено, що наявні підстави зміни запобіжного заходу підозрюваному з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки такий захід забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, тобто забезпечить виконання обов`язків та не буде порушувати права підозрюваного, який станом на день розгляду клопотання доводить своєю процесуальною поведінкою необхідність застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, з метою надання йому можливості пройти лікування, отримати кваліфіковану медичну допомогу і відповідно можливість відвідувати заклад охорони здоров`я. Отже, вищезазначені обставини в сукупності узгоджуються з європейськими стандартами та свідчать про можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, який, на думку слідчого судді, забезпечить належну подальшу процесуальну поведінку підозрюваного. При даних обставинах, зі спливом часу продовження запобіжних заходів потребує більшого обґрунтування тих ризиків на які посилається сторона обвинувачення та надання додаткових підстав. Так, прокурором в судовому засіданні було зазначено про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Разом з цим, фактично ці ризики, за переконанням слідчого судді, мають мінімізований ступінь їх здійснення, а прокурор в судовому засіданні не довів обставин, які свідчать про недостатність застосування щодо підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання вказаним ризикам. Підстави, які наведені прокурором, якими обґрунтовується необхідність застосування міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, носять імовірний характер по співвідношенню до даного запобіжного заходу. З врахуванням зазначеного, саме цілодобовий домашній арешт, як запобіжний захід, забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, а також виконання підозрюваним процесуальних обов`язків. Відтак, слідчий суддя прийшов до висновку про зміну щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню. Керуючись ст.ст. 177, 178, 193, 194, 201, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання - задовольнити. Змінити запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та / або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги. Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання; - утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладається на прокурора у кримінальному провадженні №0000790.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з під варти.

Визначити строк дії ухвали до 09.11.2024 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Проголошення повного тексту судового рішення відбудеться 04.11.2024 року, о 14:15 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1