Справа № 646/7577/24
№ провадження 1-кп/646/994/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2024 року місто Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001422 від 11.03.2024 з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості від 21.06.2024 щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кути Івано-Франківської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді стрільця-радіотелефоніста 2 відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 за № 193 від 28.06.2023 солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця-радіотелефоніста 2 відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частиш першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який було продовжено та діє до теперішнього часу.

Відповідно до вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_3 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших. Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 28 Статуту внутрішньої служби єдиноначальність є одним в принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

За ст. 29 Статуту внутрішньої служби за своїм службовим становищем військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 30 Статуту внутрішньої служби начальник має праве віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника.

Згідно зі ст. 31 Статуту внутрішньої служби начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Як вбачається з ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, За своїми військовими званнями начальниками є: полковники, генерал-майори генерал-лейтенанти, - для військовослужбовців рядового, сержантського старшинського складу та молодшого офіцерського складу; генерал-полковники адмірали, генерали армії України - для військовослужбовців рядового сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу.

Відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України накази командирів.

Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати.

Відповідно до п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1 153/2008 (далі - Положення), право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам. начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань, військових частин, а також керівникам служб персоналу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак, солдат ОСОБА_3 під час проходження військової служби на посаді стрільця-радіотелефоніста 2 відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 18.11.2023 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника.

Так, 18.11.2023 заступником командира 3 стрілецької роти по роботі з особовим складом 1 стрілецького батальйону страшим лейтенантом ОСОБА_6 вишикувано особовий склад НОМЕР_2 стрілецького батальйону, у тому числі солдата ОСОБА_3 в АДРЕСА_2 з метою доведення бойового розпорядження командира НОМЕР_3 полку Національної гвардії України в ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » № НОМЕР_4 дск ОКП Слов`янськ від 15.10.2023.

Під час шикування заступником командира 3 стрілецької роти по роботі з особовим складом 1 стрілецького батальйону страшим лейтенантом ОСОБА_6 в усному порядку доведено бойове розпорядження командира НОМЕР_3 полку Національної гвардії України в ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » № НОМЕР_4 дск ОКП Слов`янськ від 15.10.2023 до підлеглого ОСОБА_3 , відповідно до якого останній мав з метою виконання бойових завдань в складі резерву командира ОТУ «Лиман» № 7 переформувати БТГр 15 п НГУ від штатних підрозділів 15 полку.

Однак, солдат ОСОБА_3 , будучи невдоволеним наказом, відповідно до якого відповідно до якого останній мав з метою виконання бойових завдань в складі резерву командира ОТУ «Лиман» № 7 переформувати БТГр 15 п НГУ від штатних підрозділів 15 полку, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що він зобов`язаний виконувати наказ начальника та маючи об`єктивну можливість його виконати, відкрито відмовився виконувати наказ виїжджати до населеного пункту АДРЕСА_2 для виконання бойового завдання, чим підірвав боєготовність та боєздатність 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_5 .

У подальшому, особовий склад 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_5 направився для виконання вищевказаного бойового розпорядження, а солдат ОСОБА_3 залишився у АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України (непокору), тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану.

21.06.2024 у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 470, 472 КПК України між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001422 від 11.03.2024 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, за змістом умов якої обвинувачений ОСОБА_3 ід час досудового розслідування повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України, вчиненого за вищевикладених обставин та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення у вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, щиро каятися та активно сприяти розгляду кримінального провадження судом.

Крім того, сторони погодили, що обвинувачений ОСОБА_3 повинен понести покарання за ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 років позбавлення волі. Крім того, відповідно до положень ст. 62 КК України сторони погодилися замінити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення ОСОБА_3 в дохід держави двадцяти відсотків.

У підготовчому судовому засіданні учасники процесу просили суд затвердити укладену угоду про визнання винуватості.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду. Пунктом 2 ч. 1 ст. 468 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Частиною 4 статті 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого визнав себе винуватим ОСОБА_3 , відповідно до статті 12 КК України є тяжким та шкода завдана лише державним інтересам, отже угода відповідає вимогам закону.

Суд переконався, що ОСОБА_3 цілком розуміє положення ч. ч. 4, 5 ст. 474 КПК України, та встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді; умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Сторони кримінального провадження розуміють наслідки затвердження даної угоди щодо обмежень в частині оскарження вироку, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого з урахуванням обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд враховує - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Виходячи з викладеного, враховуючи обставини справи, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікарів-нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; задовільну характеристику за місцем проходження військової служби, приймаючи до уваги такі пом`якшуючі обставини як щире каяття та активе сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих обставин, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 62 КК України, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, замість призначеного покарання у виді 2 років позбавлення волі призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення в дохід держави двадцяти відсотків, про що дійшли згоди сторони.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_3 .

Речові докази та процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

У межах цього кримінального провадження до ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 21.06.2024, укладену між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України та призначити йому узгоджене покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі статті 58 Кримінального кодексу України замінити ОСОБА_3 призначене покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, у виді 2 років позбавлення волі на службове обмеження для військовослужбовців строком на 2 роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення ОСОБА_3 в дохід держави двадцяти відсотків.

Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Червонозаводський районний суд м.Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1