КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2024року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 23.10.2024 задоволено клопотання слідчого СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , та продовжено підозрюваному ОСОБА_7 строк тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 01.12.2024 включно, без права внесення застави.

Цією ж ухвалою залишено без задоволення клопотання сторони захисту про зміну підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином не досліджено

_____________________________________________________________________________

Справа № 755/14763/24 Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/7226/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

можливість застосування до підозрюваного інших запобіжних заходів, а також не проведено аналіз усіх ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного.

На думку апелянта, стороною обвинувачення не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного під час здійснення кримінального провадження.

Також, стороною обвинувачення не надано жодних належних доказів того, що підозрюваний буде впливати на потерпілих та свідків, намагатиметься переховуватися від органу досудового розслідування, вчинятиме інші кримінальні правопорушення, а тому доводи клопотання про існування цих ризиків ґрунтуються виключно на припущеннях.

Враховуючи вік підозрюваного, наявність міцних соціальних зв`язків на території міста Києва, апелянт вважає, що до ОСОБА_7 можливо застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, що буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які в режимі відеоконференцзв`язку підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, слідчим відділом Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003019 від 01.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Згідно даних клопотання, 31.08.2024, приблизно о 22 год. 00 хв., ОСОБА_7 знаходився за адресою своєї знайомої, а саме: АДРЕСА_1 , в під?їзді № 2 разом із ОСОБА_11 . В цей час між ними відбувся словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_7 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин щодо ОСОБА_11 , виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння смерті останньому шляхом нанесення трьох ударів ножем в область розташування життєво важливих органів.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , ОСОБА_7 усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій та бажаючи настання наслідків у вигляді смерті іншої людини, наніс останньому три удари ножем в область живота, від яких на місці події за короткий проміжок часу настала смерть потерпілого ОСОБА_11 .

Згідно даних протоколу затримання від 01.09.2024, цього ж дня о 00 год. 20 хв. ОСОБА_7 затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

01.09.2024 в межах даного кримінального провадження ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.09.2024 до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30.10.2024 включно.

Постановою керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Києва від 21.10.2024 строк досудового розслідування даного кримінального провадження продовжено до трьох місяців.

23.10.2024 слідчий СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва із клопотанням, погодженим прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , про продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 01.12.2024 включно, без права визначення застави.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 23.10.2024 задоволено клопотання слідчого та продовжено підозрюваному ОСОБА_7 строк тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 01.12.2024 включно, без права внесення застави.

З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що підтверджується фактичним даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, оцінюючи їх достатність для висновку про причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя станом на день розгляду клопотання дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, його наслідки, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також з огляду на дані про особу підозрюваного, який має неповну середню освіту, не працює, не одружений, має постійне місце проживання, раніше неодноразово судимий.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження відомості і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що у кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, майновий та сімейний стан, репутацію, спосіб життя, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Слідчим суддею також досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які станом на день звернення із клопотанням перешкоджали закінченню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про продовження щодо ОСОБА_7 строку тримання під вартою, та встановлено, що органу досудового розслідування необхідно провести ряд процесуальних та слідчих (розшукових) дій, без проведення яких завершення досудового розслідування є неможливим.

З урахуванням наведених обставин у їх сукупності, враховуючи також дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого, а тому слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу.

При цьому, продовживши щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до положень п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначив йому розмір застави, враховуючи правову кваліфікацію інкримінованого йому злочину, який спричинив загибель людини, та зміст підозри.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що органом досудового розслідування не доведено продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, враховуючи характер, тяжкість та конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , та дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_7 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що слідчим суддею не перевірено обставини, які свідчать про недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, спростовується змістом оскаржуваної ухвали.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду клопотання, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Крім того, як убачається даних листа слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_12 , який надійшов на адресу суду 12.11.2024, обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні 08.11.2024 направлено до Дніпровського районного суду міста Києва для розгляду по суті.

З урахуванням наведеного, із закінченням стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003019 припиняється і судовий контроль, що здійснюється на стадії досудового розслідування слідчим суддею, та питання про обґрунтованість, наявність підстав та доцільність продовження тримання під вартою ОСОБА_7 є предметом оцінки того суду, який розглядає кримінальне провадження по суті обвинувачення.

За таких обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2024 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3