ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

20 листопада 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , на постанову прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 від 13.11.2024 про відмову у задоволенні клопотання про призначення повторної судової економічної експертизи у кримінальному провадженні №0000164 від 08.04.2024,

ВСТАНОВИВ:

15.11.2024 до Вищого антикорупційного суду надійшла вказана скарга, яка на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.11.2024 було передано на розгляд слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 .

1.Зміст поданої скарги

В обґрунтування своєї скарги адвокат зазначає, що детективами Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000164 від 08.04.2024 в межах якого його підзахисному ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, у зв`язку із тим, що останній користувався передбаченими ст. 35 Закону України «Про статус народного депутата України» гарантіями, в той час коли місце його проживання, відповідно до реєстрації, нібито знаходилось на відстані менше 30 км від міста Києва.

За твердженням адвоката, в основу обвинувачення покладений висновок експерта за результатами проведення судової економічної експертизи від 03.02.2023 №2266/22/187/23-23. Водночас, захист вважає, що зазначена експертиза містить ряд значних недоліків, оскільки містить суперечливий висновок про те, що сума перерахованих коштів для компенсації вартості оренди житла або винайм готельного номера ОСОБА_4 за період з 22.09.2017 по 04.10.2018 документально підтверджується в розмірі 225 550 гривень. Однак, з наданих Управлінням справами Апарату Верховної Ради України документів вбачається, що за винайм готельного номера народним депутатом України ОСОБА_4 за період з 01.11.2017 по 04.10.2018 на рахунок ДП «ГК «Київ» перераховано 208 490 гривень, що спростовує твердження обвинувачення про спричинення державним інтересам тяжких наслідків та, як наслідок, кваліфікації діяння за ч. 2 ст. 364 КК України.

З метою усунення вказаних суперечностей 08.11.2024 адвокат звернувся до сторони обвинувачення з відповідним клопотанням про призначення повторної судової економічної експертизи у кримінальному провадженні №0000164 від 08.04.2024. За результатами розгляду цього клопотання прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 винесена постанова від 13.11.2024 про відмову у його задоволенні.

Водночас, не погоджуючись із зазначеною постановою у зв`язку із її невмотивованістю, адвокат звернувся з цією скаргу в порядку п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України в якій просить скасувати постанову прокурора від 13.11.2024 про відмову в задоволенні клопотання, зобов`язати останнього його задовільнити та призначити повторну судово-економічну експертизу у кримінальному провадженні №0000164 від 08.04.2024, поставивши на вирішення наведені в клопотанні питання.

2.Позиції учасників судового засідання

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 у повному обсязі підтримав вимоги поданої ним скарги і просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак до його початку надіслав письмові пояснення відповідно до змісту яких він заперечує проти задоволення скарги вважаючи її безпідставною та необґрунтованою. Наголосив, що під час проведення судової економічної експертизи, висновок якої захист ставить під сумнів, експертом досліджено документи бухгалтерського обліку, які містять вихідні дані для вирішення поставлених питань, зокрема платіжні доручення, реєстри виплат коштів, оборотно-сальдові відомості тощо. З огляду на це, на переконання прокурора, у розпорядженні судового експерта були достатні та достовірні вихідні дані для проведення судової експертизи та складення за її результатом відповідного висновку, що спростовує твердження захисту про необхідність призначення повторної експертизи та свідчить про обґрунтованість та вмотивованість прийнятого рішення про відмову в задоволенні клопотання адвоката про її призначення.

3. Мотиви та оцінка слідчого судді

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора в порядку, передбаченому КПК України.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Зокрема, п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачає, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

При цьому, згідно з роз`ясненнями наведеними у п. 6 листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 «Узагальнення про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» при розгляді скарги на відмову слідчого, прокурора у проведенні слідчих (розшукових) дій слідчому судді належить оцінювати: дотримання процесуального порядку вирішення клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій; дотримання інших процесуальних вимог щодо проведення слідчих (розшукових) дій, які ініціюються перед органом досудового розслідування у кримінальному провадженні; доцільність здійснення слідчих (розшукових) дій про які просить сторона кримінального провадження та обґрунтованість внесеного клопотання.

Таким чином, під час розгляду заявленої скарги, поданої в порядку п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, слідчий суддя має оцінити:

1)дотримання процесуального порядку вирішення клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій та строку його розгляду;

2)обґрунтованість внесеного учасником кримінального провадження клопотання та доцільність здійснення відповідних слідчих (розшукових) дій;

3)обґрунтованість та вмотивованість відмови слідчого у задоволенні клопотання про здійснення слідчих (розшукових) дій.

3.1. Щодо дотримання процесуального порядку вирішення клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій та строку його розгляду

Відповідно до ч. 3 ст. 93 КПК сторона захисту здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином, відмова слідчого у проведенні слідчих (розшукових) дій має оформлюватись у вигляді постанови про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій.

При цьому, вимоги до процесуального рішення, прийнятого у формі постанови, передбачені ст. 110 КПК України, відповідно до якої постанова повинна складатися з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;

2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;

3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Як встановлено слідчим суддею, рішення прокурора було прийнято у формі постанови від 13.11.2024, перевіривши зміст якої, слідчий суддя встановив, що вона містить усі елементи та відомості, передбачені ст. 110 КПК України для такого процесуального рішення. Наведені детективом у постанові мотиви і обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя вважає достатніми для її винесення. Крім того, слідчим суддею встановлено, що вказана постанова була складена і направлена без порушення вимог триденного строку розгляду клопотань сторони захисту, поданих на підставі ст. 220 КПК України.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про дотримання детективом процесуального порядку розгляду клопотання сторони захисту про проведення слідчих (розшукових) дій.

3.2. Щодо обґрунтованості винесеного клопотання та доцільності здійснення слідчих (розшукових) дій

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні детективів Національного антикорупційного бюро України перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000164 від 08.04.2024, яке виділено з кримінального провадження № 0002581 від 22.10.2018, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Як вбачається зі змісту долученої до скарги копії письмового повідомлення ОСОБА_4 про підозру, версія слідства полягає в тому, що останній будучи народним депутатом України VIII скликання та будучи забезпеченим житлом для проживання, на відстані меншій ніж 30 км від зовнішніх меж міста Києва у зв`язку із реєстрацією місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , використав надані йому владні повноваження з метою отримання для себе неправомірної вигоди у виді надання йому в користування готельного номера за рахунок бюджетних коштів, передбачених на компенсацію вартості оренди житла або винайму готельного номера народними депутатами України та без наявності законних підстав у період з 22.09.2017 по 04.10.2018 отримав кошти для винайму готельного номера, які на підставі його заяв перераховувалися на рахунок ДП «Готельний комплекс «Київ».

Зокрема, за версією слідства, на підставі поданих ОСОБА_4 заяв від 27.11.2014, 21.03.2016 та 31.10.2017 Управління справами Верховної Ради України в період з 22.09.2017 по 04.10.2018 (включно) нараховувало йому грошові кошти для компенсації вартості винайму готельного номера в сумі 225 550 гривень, чим державним інтересам завдано майнову шкоду, яка відповідно до п. 4 примітки до ст. 364 КПК України є тяжкими наслідками, оскільки більше ніж у 250 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, встановлений станом на 01.01.2018.

При цьому, за твердженням адвоката основою доказової бази сторони обвинувачення наявності тяжких наслідків, як обов`язкової складової об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, є висновок експерта за результатами проведення судової економічної експертизи від 03.02.2023 №2266/22/187/23-23, який водночас, на думку захисту, містить ряд значних недоліків, у зв`язку з чим 08.11.2024 адвокат звернувся до сторони обвинувачення з клопотанням про призначення повторної судової економічної експертизи у кримінальному провадженні №0000164 від 08.04.2024.

Так, зі змісту вказаного клопотання вбачається, що необхідність проведення повторної судової економічної експертизи адвокат мотивував тим, що у сторони захисту існують сумніви у правильності висновку експерта від 03.02.2023 №2266/22/187/23-23 за результатом проведення економічної експертизи, оскільки вважає, що така експертиза була проведена з порушеннями процесуальних норм, які регламентують порядок її призначення та проведення, а також на підставі документів, які не відповідають дійсності та суперечать матеріалам, які отримані захистом.

Зокрема, захист вважає помилковим зроблений експертом висновок про те, що сума перерахованих коштів для компенсації вартості оренди житла або винайм готельного номера ОСОБА_4 за період з 22.09.2017 по 04.10.2018 документально підтверджується в розмірі 225 550 гривень. Обґрунтовуючи свою позицію адвокат посилався на документи, які були отримані від Управлінням справами Апарату Верховної Ради України з яких вбачається, що за винайм готельного номера народним депутатом України ОСОБА_4 за період з 01.11.2017 по 04.10.2018 на рахунок ДП «ГК «Київ» перераховано 208 490 гривень, що виключає можливість кваліфікації діяння за ч. 2 ст. 364 КК України.

На переконання адвоката, спростувати наявні у сторони захисту сумніви у правильності вказаного висновку експерта можливо виключно шляхом проведення повторної судової економічної експертизи.

Оцінюючи доводи адвоката, слідчий суддя виходить з таких міркувань.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Аналізуючи цю норму, вбачається, що має бути чітко визначена мета проведення слідчої (розшукової) дії, яка має значення для здійснення неупередженого, повного та всебічного досудового розслідування.

Положеннями ч. 1 ст. 242 КПК України встановлено, що експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Тобто, в ході ініціювання стороною захисту певних слідчих дій, зокрема призначення експертизи, повинні бути отримані докази, які б свідчили про наявність обставин, які виправдовують підозрюваного, а самостійно отримати такі докази сторона захисту не в змозі. Такі обґрунтування повинні бути відображені у самому клопотанні про проведення слідчих дій, адже прийняття процесуального рішення про проведення конкретної слідчої дії передбачає оцінку наявності підстав для її проведення, які визначені у КПК України.

Разом з тим, оцінюючи доводи сторони захисту, про сумніви у правильності висновку експерта від 03.02.2023 №2266/22/187/23-23, слідчий суддя вважає їх безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Як вбачається з долучених до скарги документів, отримана стороною захисту інформація про перерахування коштів за винайм готельного номера ОСОБА_4 стосується іншого періоду в порівнянні з проміжком часу, що досліджувався судовим експертом, що відображено у висновку від 03.02.2023. Зокрема, експерт на підставі наданих йому документів, дійшов висновку, що сума перерахованих коштів для компенсації вартості оренди житла або винайм готельного номера ОСОБА_4 за період з 22.09.2017 по 04.10.2018 документально підтверджується в розмірі 225 550 гривень. Натомість, захист спростовуючи вказаний висновок посилається на лист Управління справами Апарату Верховної Ради України №07/8-2024/201692 від 16.09.2024 в якому зазначено, що за даними бухгалтерського обліку за період з 01.11.2017 по 04.10.2018 на рахунок ДП «Готельний комплекс «Київ» за винайм готельного номера народним депутатом України ОСОБА_4 перераховано кошти в сумі 208 490 гривень.

При цьому, відповідно до аб. 3 п. 1.2.13 Розділу І Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (надалі - Інструкція) повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз). Водночас, захист стверджуючи про необхідність призначення повторної судової економічної експертизи, фактично намагається отримати новий експертний висновок в основу якого буде покладене дослідження іншого періоду на підставі нових документів, що суперечить меті проведення повторної експертизи.

Зокрема, відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 30.05.1997 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб.

Доводи адвоката, що необхідність дослідження саме вказаного ним періоду обумовлена тим, що ОСОБА_4 у період вересня - жовтня 2017 року не проживав в готельному номері, а тому за цей період компенсація вартості оренди не здійснювалась, слідчим суддею сприймається критично, оскільки на підтвердження вказаних обставин не надано жодного доказу.

В контексті цього, слідчий суддя відзначає, що змагальність сторін, як одна із загальних засад кримінального провадження, передбачає, самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України. У випадку, коли стороною захисту ініційовано проведення слідчої (розшукової) дії, саме вона має довести доцільність проведення такої дії. Слідчий суддя під час розгляду скарги, у межах долучених до неї матеріалів, не має об`єктивної можливості визначити доцільність проведення тієї чи іншої слідчої (розшукової) дії, якщо дана обставина не буде доведена належним чином.

Водночас, слідчий суддя вважає, що стороною захисту не було переконливо доведено, що проведення повторного експертного дослідження є необхідним та доцільним з точки зору досягнення мети такої слідчої (розшукової) дії у цьому конкретному кримінальному провадженні.

Разом з тим, сторона захисту наділена відповідними процесуальними можливостями щодо самостійного залучення експерта на договірних умовах або шляхом звернення із відповідним клопотанням у порядку ст. 244 КПК України.

3.3. Щодо обґрунтованості та вмотивованості відмови детектива у задоволенні клопотання про здійснення слідчих (розшукових) дій

Враховуючи, що прийняття рішень про необхідність проведення слідчих дій є дискреційним повноваженням детектива, які він приймає з урахуванням відомостей про досудове розслідування та вже наявних доказів, дослідивши зміст оскаржуваної постанови, слідчий суддя погоджується із наведеними у ній мотивами і вважає їх переконливими і достатніми для прийняття відповідного процесуального рішення, оскільки як встановлено у п. 3.2 цієї ухвали вказане клопотання не містить обґрунтування необхідності та доцільності проведення слідчої дії (експертизи).

За таких обставин, постанова від 13.11.2024 про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 від 08.11.2024 є обґрунтованою та такою, що відповідає вимогам КПК України, дії прокурора відповідають нормам чинного законодавства, а тому правові підстави для скасування постанови про відмову в задоволені клопотання, відсутні, отже, подана адвокатом скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись, ст. ст. 2, 220, 223, 242-243, 303, 307, 309, 376, 392 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

1.Скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , на постанову прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 від 13.11.2024 про відмову у задоволенні клопотання про призначення повторної судової економічної експертизи у кримінальному провадженні №0000164 від 08.04.2024, - залишити без задоволення.

2.Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1