Справа №949/1840/24
Провадження №1-кс/949/501/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2024 року слідчий суддя Дубровицького районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку клопотання представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту на майно по матеріалах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000328 від 03 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області із клопотанням, у якому просить скасувати арешт з майна, вилученого 03 жовтня 2024 року в ході обшуку в будинковолодінні за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільного телефону марки «Samsung Galaxy A30» IMEI НОМЕР_1 із сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар», абонентський номер НОМЕР_2 ; 5 (п`ять) купюр номіналом 100 доларів США із серійними номерами КС5561880АС3, KF93645579BF6, HB51242349AB2, HB49867472LB2, FG55639331AG7 ; мобільного телефону марки «Samsung», IMEI НОМЕР_4 , з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_5 ; мобільного телефону марки «Iphone», IMEI НОМЕР_6 , з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_7 ; мобільного телефону марки «Iphone», в розрядженому стані; автомобіля марки «Audі A6», з номерним знаком іноземної реєстрації НОМЕР_8 сірого кольору, який накладений ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду в справі 949/1840/24 (провадження 1-кс/949/447/24) від 07 жовтня 2024 року в кримінальному провадженні №12G2418111GGGG328 та повернути вказане майно особі в якої було вилучене - ОСОБА_5 та/або уповноваженій ним особі - представнику адвокату ОСОБА_4 .

Клопотання обгрунтовує тим, що в провадженні слідчого відділення ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали кримінального провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000328 від 03 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

В ході проведення обшуку в будинковолодінні за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено належне заявнику ОСОБА_5 та його неповнолітньому сину ОСОБА_6 вищевказане майно. В подальшому ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 07 жовтня2024 року у справі №949/1840/24 на вказане вилучене майно було накладено арешт. Адвокат ОСОБА_4 зазначає, що ОСОБА_5 не є та не може бути підозрюваним у кримінальному провадженні, йому не оголошено підозри та у органу досудового розслідування відсутні будь-які відомості про його причетність до будь-якого із злочинів. Крім того, на даний час відносно вказаного майна проведено більш ніж достатньо слідчих дій, а вказане майно є особистим майном ОСОБА_5 та його неповнолітнього сина ОСОБА_6 , де останній будучи учнем 11 класу, використовував мобільні телефони в процесі навчання, відтак підстав для подальшого його утримання у органу досудового розслідування немає.

В судовому засіданні представник володільця майна - адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив його задоволити, із наведених у клопотанні підстав. Додатково вказав, що від моменту накладення арешту на майно - 07 жовтня 2024 року до моменту розгляду вказаного клопотання про скасування арешту на майно, пройшов тривалий період часу, за який проведено необхідні слідчі дії, а тому доцільність подальшого утримання арештованого майна відпала. Також вказав, що арешт автомобіля марки «Audі A6» взагалі немає ніякого відношення до вказаного кримінального провадження, що порушує право власності на вказане майно.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Вказав, що з початку досудового розслідування вказаного кримінального провадження - 03 жовтня 2024 року до цього часу, пройшло трохи більше одного місяця. На даний час із арештованим майном вже проведено ряд необхідних слідчих дій, але є необхідність у проведення додаткових слідчих дій, в тому числі відносно автомобіля марки «Audі A6».

Слідчий суддя, заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_4 , прокурора та вивчивши матеріали клопотання про скасування арешту майна, приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 07 жовтня 2024 року накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні на: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A30» IMEI НОМЕР_1 із сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар», абонентський номер НОМЕР_2 , який упакований в спеціальний пакет НПУ WAR0031591та переданий на відповідальне зберігання в кімнату зберігання речових доказів ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області, що за адресою: м. Дубровиця, вул. Воробинська, 25а; 5 (п`ять) купюр номіналом 100 доларів США із серійними номерами КС5561880АС3, KF93645579BF6, HB51242349AB2, HB49867472LB2, FG55639331AG7 , які упаковані в спеціальний пакет НПУ WAR0031585 та передані на відповідальне зберігання в сховище АТ КБ «Приватбанк», що за адресою: м. Рівне, вул. Грушевського, 42А; мобільний телефон марки «Samsung», IMEI НОМЕР_4 , з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_5 , який упаковано в спеціальний пакет НПУ ЕХР0134427та переданий на відповідальне зберігання в кімнату зберігання речових доказів ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області, що за адресою: м. Дубровиця, вул. Воробинська, 25а; мобільний телефон марки «Iphone», IMEI НОМЕР_6 , з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_7 , який упаковано в спеціальний пакет НПУ KIV1143935та переданий на відповідальне зберігання в кімнату зберігання речових доказів ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області, що за адресою: м. Дубровиця, вул. Воробинська, 25а; мобільний телефон марки «Iphone», в розрядженому стані, який упаковано в спеціальний пакет НПУ WAR1142010та переданий на відповідальне зберігання в кімнату зберігання речових доказів ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області, що за адресою: м. Дубровиця, вул. Воробинська, 25а; автомобіль марки «Audі A6», з номерним знаком іноземної реєстрації НОМЕР_8 сірого кольору, який опечатано бирками з роз`ясненнями та печатками ВП №1 «Для пакетів №206» та доставлений в складське приміщення ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області, що за адресою: м. Дубровиця, вул. Юрія Колесника, 88ж; квадроцикл «Honda» червоного кольору, який опечатаний бирками з роз`ясненнями та печатками ВП №1 «Для пакетів №206» та доставлений в складське приміщення ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області, що за адресою: м. Дубровиця, вул. Юрія Колесника, 88ж (а.с.6-8).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу .

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до змісту зазначеної вище ухвали, необхідністю для накладення арешту на майно, слугувала достатність підстав вважати, щовилучені в ході огляду мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A30» IMEI НОМЕР_1 із сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» абонентський номер НОМЕР_2 та мобільні телефони марки «Samsung», IMEI НОМЕР_4 , з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_5 , «Iphone» та «Iphone», IMEI НОМЕР_6 , з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_7 використовувалися, як спосіб спілкування та отримання карт із маршрутом руху, задля перетину державного кордону та комунікацією між організатором та особою, яка мала намір це зробити. На автомобілі марки «Audі A6», з номерним знаком іноземної реєстрації НОМЕР_8 сірого кольору та квадроциклі марки «Honda» без номерного знаку червоного кольору, було здійснено доставку людей на місце, де планувався перетин державного кордону до іншої держави. Грошові кошти є предметом даного правопорушення, якими ймовірно розраховувались в якості плати, за доставку до місця переправлення та надання маршруту руху. Тому вилучене майно, яке відповідає критеріям ст. 98 КПК України є доказом та може містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, які в майбутньому можуть бути використані для доведення вини осіб, які організували незаконне переправлення осіб через державний кордон України за попередньою змовою групою осіб, а тому з метою збереження речових доказів, було накладено арешт.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 3. 4 ст. 174 КПК України прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Слідчим суддею встановлено, що арештоване майнобуло визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, яке відповідало критеріям ст. 98 КПК України та є доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України. Спосіб арешту визначений до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні, а питання про долю речових доказів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, що передбачено п. 9 ст. 100 КПК України. На даній стадії провадження не доведено, що арешт накладено необґрунтовано чи в застосуванні такого заходу забезпечення відпала потреба, у зв`язку з чим закон пов`язує можливість скасування арешту майна.

Зважаючи, що на даний час досудове розслідування даного кримінального провадження триває, в ході якого проводяться необхідні слідчі, розшукові дії, у тому числі з використанням вилученого майна, а арештоване майно містить інформацію, яка може бути використана, як докази факту та обставин вчинення кримінального правопорушення, підстави та потреба у застосуванні арешту цього майна, який був застосований з дотриманням вимог КПК України та з метою збереження речових доказів на час розгляду клопотання ще не відпала. Тому, оскільки у клопотанні не наведено жодного суттєвого аргументу та не доведено обставин, що на теперішній час відпала потреба у дії такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, підстав сумніватися в розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя не вбачає, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Доводи адвоката ОСОБА_4 з приводу того, що слідчим суддею неправомірно накладено арешт, в частині автомобіля марки «Audі A6», з номерним знаком іноземної реєстрації НОМЕР_8 сірого кольору, є необгрунтовані, оскільки слідчим суддею при постановленні ухвали про арешт майно, було досліджено та надано належну оцінку доказам, які слугували підставою для накладення арешту на вказане майно. Тим більше, вказана ухвала про арешт на майно, набрала законної сили та в апеляційному порядку не оскаржувалась.

Крім того, адвокатом ОСОБА_4 не надано жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 є користувачем чи власником вилученого автомобіля, що відповідно до вимог ст.174 КПК України, надавало би взагалі йому право звернутися до суду із клопотанням про скасування арешту майна в частині вказаного автомобіля. Тому при дослідженні матеріалів клопотання про скасування арешту, судом не встановлено обґрунтованості заявлених вимог, оскільки не доведено, що викладені обставини в клопотанні базуються на об`єктивних фактах і правових підставах. Більше того, скасування арешту вказаного майна може призвести до втрати доказів у кримінальному провадженні, що унеможливить проведення необхідних додаткових слідчих дій.

Також слідчий суддя звертає увагу заявника на те, що обмеження можливості розпоряджатися та володіти майном носить тимчасовий характер та прямо передбачено кримінальним процесуальним законом на час, необхідний для здійснення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження.

Отже, підстав сумніватися в розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя не вбачає, а тому правові підстави для скасування арешту майна відсутні, оскільки доцільність арешту майна станом на даний час зберігається, а тому у задоволенні клопотання про скасування арешту необхідно відмовити.

Керуючись вимогами ст. ст.170, 171, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту на майно по матеріалах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000328 від 03 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення щодо неї може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали складено о год. 15-00 год. 14 листопвада 2024 року.

Слідчий суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області ОСОБА_1