В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2024 р. Справа153/1221/24

Провадження1-кп/153/74/24-к

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 та її захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Ямпіль Вінницької області у залі судових засідань кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000111 від 30.06.2024 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження село Триліси Фастівського району Київської області, місце проживання АДРЕСА_1 , громадянки України, неодруженої, непрацюючої, раніше несудимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В :

29 червня 2024 року приблизно о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , перебувала на березі річки Русава, яка тече поруч з селом Русава Могилів-Подільського району Вінницької області, де вона спільно із знайомими відпочивали та вживали спиртні напої. В цей час до неї підійшов ОСОБА_4 , з яким у ОСОБА_5 виник словесний конфлікт. На ґрунті словесного конфлікту, який раптово виник, у ОСОБА_5 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, з мотиву явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, нанесла ножем, який тримала у правій руці, один удар в область черевної порожнини ОСОБА_4 , чим спричинила тілесні ушкодження у вигляді проникаючої рани живота з пошкодженням тонкого і товстого кишківника, брижі тонкого і товстого кишківника, яка ускладнилася внутрішньочеревною кровотечею і каловим перитонітом, які відповідно до висновку експерта №79 від 24.07.2024 відносяться до категорії тяжкого ступеня тяжкості, які являлись небезпечними для життя в момент їх спричинення та в подальшому клінічному перебігу.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, визнала повністю, своїми показаннями підтвердила фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, підтвердила місце, час та обставини вчинення кримінального правопорушення. Вказала, що 29 червня 2024 року вона разом із своєю кумою ОСОБА_7 та дітьми вирішили піти на річку, яка знаходиться в с.Русава, щоб відпочити. До них підійшов ОСОБА_4 , з яким в неї виник конфлікт через те, що він сварився із своєю дружиною і через це діти злякалися. В ході вказаного конфлікту вона вдарила ОСОБА_4 ножем. У вчиненому щиро розкаюється, шкодує про вчинене. Також зазначила, що коли потерпілий перебував лікарні вона надавала йому матеріальну допомогу на лікування.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні. Наслідки розгляду судом провадження із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України учасникам процесу роз`яснено.

Таким чином, суд поза розумним сумнівом приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 в обсязі пред`явленого обвинувачення є доведеною і її дії кваліфікує за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий, надмірний тягар для особи» (п.38 рішення від 16.10.2008).

Дослідженням даних про особу обвинуваченої ОСОБА_5 , встановлено, що остання раніше не судима, що підтверджено вимогою, вих.№6305/227/2024 від 01.07.2024, виданою ВП №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області; проживає без реєстрації по АДРЕСА_1 та задовільно характеризується за місцем проживання, що підтверджено довідкою-характеристикою, вих.№03-07.14/69 від 01.07.2024, виданою Русавським старостинським округом Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області та актом №157 обстеження житлово-побутових умов; на утриманні має троє неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується актом №157 обстеження житлово-побутових умов, копією паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_8 та свідоцтвами про народження: серія НОМЕР_1 та серія НОМЕР_2 , виданими повторно Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , є щире каяття, що виразилося у критичній оцінці обвинуваченою своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини та добровільне відшкодування матеріальної шкоди.

Обставин, що відповідно до ч.1 ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_5 судом не встановлено.

При призначенні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_5 за правилами ст.ст.50, 65 КК України, суд обирає покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Суд враховує ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 та відсутність обтяжуючих обставин, так і особу обвинуваченої, її ставлення до вчиненого, думку сторони обвинувачення та потерпілого, а тому вважає за необхідне застосувати відносно неї міру покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.121 КК України.

Разом з тим, враховуючи особу винної, яка повністю визнала свою провину, критично ставиться до вчиненого, розкаялася у вчиненому, на утриманні має троє неповнолітніх дітей, суд вважає за можливе звільнити обвинувачену ОСОБА_5 від відбування покарання із випробуванням на підставі ст.75 КК України, встановивши їй іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, з покладенням на неї обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Вказані вид та міра покарання є достатніми для виправлення обвинуваченої ОСОБА_5 , її перевиховання, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, що відповідає її особі та є достатнім для досягнення, передбачених ч.2 ст. 50 КК України, цілей покарання.

Потерпілим ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_11 , заявлено цивільний позов до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, а саме: просив стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральну (немайнову) шкоду у розмірі 100000 гривень та матеріальну (майнову) шкоду у розмірі 50000 гривень. Свої вимоги мотивують тим, що в результаті протиправних та умисних дій ОСОБА_5 , яка умисно спричинила ОСОБА_4 тяжкі тілесні ушкодження, які являлись небезпечними для життя в момент їх спричинення та в подальшому клінічному перебігу йому спричинена матеріальна шкода на суму 50000 гривень, яка пов`язана з лікуванням. Також ОСОБА_4 спричинена моральна шкода, яка виразилася у душевних стражданнях, пережитих ним, у зв`язку з незаконними діями відносно нього. Внаслідок отримання тілесних ушкоджень потерпілий не міг з`являтися на людях, перебував у лікарні, не міг ходити на роботу і отримувати відповідно за це заробітну плату. Зазначені обставини негативно вплинули на потерпілого та його загальне самопочуття, стан здоров`я, оскільки він пережив емоційний стрес.

В ході судового розгляду потерпілий та його представник адвокат ОСОБА_11 частково підтримали цивільний позов, просили суд стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 80000 (вісімдесят тисяч) гривень моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Обвинувачена ОСОБА_5 цивільний позов визнала частково, а саме: згідна відшкодувати потерпілому моральну шкоду в сумі 40000 гривень, оскільки вона вважає, що саме таку суму вона зможе заробити та віддати потерпілому.

ОСОБА_12 вказав, що він на даний час перебуває під наглядом лікарів та постійно п`є таблетки. В нього часто виникають головні болі та боязнь за своє життя. Через поганий стан здоров`я він став менше заробляти коштів, оскільки він працює на заводі і його заробіток залежить від виробітку. Просив стягнути на його користь 80000 гривень моральної (немайнової) шкоди.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд вважає його частково обґрунтованим, виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 55, 56, 61, 128, 129 КПК України фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, вправі пред`явити до обвинуваченого цивільний позов, який розглядається судом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ст.23 ЦК України моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до п.9 ПП ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995, суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому, суд враховує висновок ВП ВС від 16 грудня 2020 року №752/17832/14-ц (14-538цс19), що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Виходячи зі ступеня тяжкості та характеру тілесних ушкоджень, спричинених потерпілому, їх наслідків, глибини і тривалості його фізичних та душевних страждань, які він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, ступінь впливу наслідків отриманих травм на працездатність потерпілого, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 80000 (вісімдесят тисяч) гривень, який потерпілий просить стягнути з обвинуваченої, є дещо завищений. Тому, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди необхідно задоволити частково та стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 60000 (шістдесят тисяч) гривень моральної шкоди, що на переконання суду є співмірним тим душевним та психологічним стражданням, які переніс потерпілий внаслідок вчинення щодо нього злочину.

В решті частині заявлених позовних вимог щодо відшкодування потерпілому ОСОБА_4 моральної шкоди суд вважає відмовити у зв`язку необгрунтованістю.

Під час досудового розслідування щодо обвинуваченої ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, дія якого закінчилася 08.09.2024. Підстави для застосування запобіжного заходу - відсутні.

Захід забезпечення кримінального провадження арешт майна, застосований на підставі ухвали слідчого судді Ямпільського районного суду Вінницької області від 01.07.2024, суд відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, вважає за необхідне скасувати, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу потреба відпала.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст.349, 368-374, 376, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України і призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Захід забезпечення кримінального провадження арешт майна, застосований на підставі ухвали слідчого судді Ямпільського районного суду Вінницької області від 01.07.2024 (справа №153/982/24, провадження 1-кс/153/219/24-к), накладений на: кухонний ніж довжиною 22 см. із руків`ям чорного кольору та найменуванням «ROSTFREI» скасувати.

Речові докази: кухонний ніж довжиною 22 см. із руків`ям чорного кольору та найменуванням «ROSTFREI» - знищити.

Цивільний позов ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_11 , до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 60000 (шістдесят тисяч) гривень моральної шкоди.

В решті частині позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ямпільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1