Справа № 177/2216/24
Провадження № 1-кп/177/225/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 19 червня 2024 року за №0001340, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з повною професійно-технічною освітою, не одруженого, утриманців немаючого, непрацюючого, до затримання зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 1 ст. 122 КК України

встановив:

Відповідно до статті 28 Конституції України, кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорсткому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильство, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Пунктом 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» закріплено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Пунктом 17 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Водночас у п. «b» ст. 3 Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (Стамбульська конвенція) визначає домашнє насильство як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Так, ОСОБА_6 , в період часу з 10 серпня 2018 року по 28 липня 2024 року, в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами, з мотивів давньої особистої неприязні, умисно, систематично вчиняв домашнє насильство, а саме - економічне, психологічне та фізичне насильство відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є його рідною бабою, тобто матір`ю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (яка, в свою чергу, є матір`ю ОСОБА_6 ), була особою похилого віку, а також особою з інвалідністю, та з якою останній спільно проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, 10.08.2018 приблизно о 08:30 год. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , висловлювався на адресу ОСОБА_8 нецензурною лайкою, штовхав останню, та чинив на неї психологічний тиск, чим порушив вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю останньої.

За вказаним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення серії ГР № 387737 від 21.08.2018 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За результатами розгляду зазначеної справи про адміністративне правопорушення, постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21.11.2018 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Зазначені дії ОСОБА_6 є проявом фізичного та психологічного насильства відносно ОСОБА_8 .

Крім того, 21.11.2018 приблизно о 07:00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , позбавив ОСОБА_8 її власних грошових коштів, чим порушив вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

За вказаним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення серії ГР № 136599 від 30.11.2018 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За результатами розгляду зазначеної справи про адміністративне правопорушення, постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 14.11.2019 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Зазначені дії ОСОБА_6 є проявом економічного насильства відносно ОСОБА_8 .

Крім того, 01.03.2019 приблизно о 17:00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , кричав, погрожував розправою, побиттям ОСОБА_8 та чинив на неї психологічний тиск, чим порушив вимоги Закону України про запобігання та протидію домашньому насильству», внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю останньої.

За вказаним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №019021 від 10.03.2019 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За результатами розгляду зазначеної справи про адміністративне правопорушення, постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15.04.2019 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Зазначені дії ОСОБА_6 є проявом психологічного насильства відносно ОСОБА_8 .

Крім того, 28.07.2019 приблизно о 16:00 год., ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , позбавив ОСОБА_8 її власних грошових коштів, чим порушив вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

За вказаним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №306854 від 10.08.2019 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За результатами розгляду зазначеної справи про адміністративне правопорушення, постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 18.12.2019 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Зазначені дії ОСОБА_6 є проявом економічного насильства відносно ОСОБА_8 .

Крім того, 16.01.2022 приблизно о 17:10 год., ОСОБА_6 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_8 та чинив на неї психологічний тиск, чим порушив вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю останньої.

За вказаним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 808886 від 29.01.2022 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За результатами розгляду зазначеної справи про адміністративне правопорушення, постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 14.02.2022 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Зазначені дії ОСОБА_6 є проявом економічного насильства відносно ОСОБА_8 .

Крім того, 25.11.2023 приблизно о 09:05 год., ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , висловлював словесні образи, погрози розправою на адресу ОСОБА_8 , чим порушив вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю останньої.

За вказаним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 195231 від 25.11.2023 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За результатами розгляду зазначеної справи про адміністративне правопорушення, постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 27.12.2023 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Зазначені дії ОСОБА_6 є проявом психологічного насильства відносно ОСОБА_8 .

Крім того, 04.06.2024 приблизно о 17:30 год., ОСОБА_6 знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , двічі долонею руки вдарив по обличчю ОСОБА_8 , та ображав її нецензурною лайкою, чим порушив вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю останньої.

За вказаним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 210408 від 04.06.2024 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

За результатами розгляду зазначеної справи про адміністративне правопорушення, постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 02.07.2024 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Зазначені дії ОСОБА_6 є проявом фізичного та психологічного насильства відносно ОСОБА_8 .

Так, будучи неодноразово притягненим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_8 , яка є його бабою, 16 червня 2024 року приблизно о 19:00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи разом із ОСОБА_8 за місцем їх спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на грунті давніх неприязних відносин, вчинив сварку з останньою, безпричинно словесно ображав її у грубій формі, використовуючи нецензурні вирази, чим принизив честь та людську гідність ОСОБА_8 , завдав їй психологічних страждань, тобто, в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами, вчинив дії, що є проявом психологічного насильства відносно останньої.

Одразу після чого, ОСОБА_6 , діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень та фізичних страждань ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, сівши за ноги ОСОБА_8 (ампутаційні культі на рівні верхньої третини лівого та правого стегна), яка перебувала на ліжку у кімнаті зазначеного житлового будинку, та утримуючи її обидві руки власною рукою, наніс кулаком не менше 22 ударів в область обличчя, шиї, грудної клітини, обох плечей, обох передпліч, кистей рук, пальців рук ОСОБА_8 .

В результаті зазначених дій ОСОБА_6 , ОСОБА_8 спричинено фізичний біль та тілесні ушкодження у вигляді: синців у виличній області ліворуч з розповсюдженням на щоку та нижню щелепу, в надбрівній області з розповсюдженням на виличну область, щоку та нижню щелепу праворуч, по передній поверхні правої вушної раковини, на підборідді ліворуч з розповсюдженням на діафрагму нижньої щелепи, по передньо-боковій поверхні шиї з обох сторін, в області яремної виїмки ліворуч, по зовнішній поверхні середньої третини лівого плеча, по зовнішній поверхні лівого передпліччя на всьому протязі, по зовнішній поверхні верхньої та середньої третини правого плеча, по зовнішній поверхні правого передпліччя на всьому протязі, на тильній поверхні правої кисті в області 2 та 4 п`ясткових кісток, на тильній поверхні лівої кисті в області 2 та 5 п`ясткових кісток, на тильній поверхні 3 пальця лівої кисті в області нігтьової фаланги, забійних ран на лобі, в виличній області, в області суглобового відростка нижньої щелепи, на нижній губі ліворуч, по зовнішній поверхні середньої третини правого передпліччя, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки. Зазначені дії ОСОБА_6 , вчинено в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами, є проявом фізичного насильства відносно ОСОБА_8 .

Внаслідок перелічених дій ОСОБА_6 , у ОСОБА_8 виникли побоювання за свою безпеку, через що ОСОБА_10 була позбавлена можливості повною мірою задовольняти свої життєві, побутові потреби, що в свою чергу призвело до її фізичних та психологічних страждань, завдало шкоди її фізичному, психічному здоров`ю та погіршило якість життя останньої.

Крім того, 28 липня 2024 року приблизно о 18:00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи разом із ОСОБА_10 за місцем їх спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті давніх неприязних відносин, вчинив сварку з останньою, безпричинно словесно ображав її у грубій формі, використовуючи нецензурні вирази, чим принизив честь та людську гідність ОСОБА_8 , завдав їй психологічних страждань, тобто, в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами, вчинив дії, що є проявом психологічного насильства відносно останньої.

Одразу після чого, ОСОБА_6 , діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень та фізичних страждань ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, утримуючи ногою ноги ОСОБА_8 (ампутаційні культі на рівні верхньої третини лівого та правого стегна), яка перебувала на ліжку у кімнаті зазначеного житлового будинку, та утримуючи лівою рукою її праву руку, наніс правим кулаком не менше семи ударів в ділянку обличчя, праве передпліччя та праву кисть ОСОБА_8 .

В результаті зазначених дій ОСОБА_6 , ОСОБА_8 спричинено фізичний біль та тілесні ушкодження у вигляді: синців в надбровній та виличній області ліворуч, в надбровній області праворуч, на правій щоці, по зовнішній поверхні верхньої третини правого передпліччя, на тильній поверхні правої кисті в області 2 та 3-ї п`ясткових кісток, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як таких, що мають незначні скороминучі наслідки. Зазначені дії ОСОБА_6 вчинено в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами, є проявом фізичного насильства відносно ОСОБА_8 .

Внаслідок перелічених дій ОСОБА_6 , у ОСОБА_8 виникли побоювання за свою безпеку, через що ОСОБА_8 була позбавлена можливості повною мірою задовольняти свої життєві, побутові потреби, що в свою чергу призвело до її фізичних та психологічних страждань, завдало шкоди її фізичному, психічному здоров`ю та погіршило якість життя останньої.

Таким чином, ОСОБА_6 , в період часу з 10.08.2018 по 28.07.2024, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за місцем спільного проживання із ОСОБА_8 , яка є бабою останнього, з мотивів давньої особистої неприязні до неї, умисно, систематично, тобто більше трьох разів, вчиняв домашнє насильство, а саме - економічне насильство (позбавлення грошових коштів), психологічне насильство (словесні образи, погрози, приниження, залякування), фізичне насильство (завдання ляпасів, легких тілесних ушкоджень) відносно ОСОБА_8 , що, враховуючи її вразливий стан як особи похилого віку, а також особи з інвалідністю, призвело до приниження її людської гідності, формування у неї відчуття глибокого психологічного болю, втрати повноцінного сну, фізичного та психологічного дискомфорту, тобто до психологічних та фізичних страждань, погіршення якості життя ОСОБА_8 .

Крім того, переліченими діями ОСОБА_6 завдано моральної шкоди синові ОСОБА_8 - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , внаслідок його переживань та душевного дискомфорту, які останній відчував через застосування домашнього насильства ОСОБА_6 відносно його матері ОСОБА_8 .

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ст. 126-1 КК України - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного та економічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних, психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Крім цього, Згідно пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильство, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Водночас у п. «b» ст. 3 Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (Стамбульська конвенція) визначає домашнє насильство як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Так, 08 вересня 2024 року приблизно о 19:30 год. ОСОБА_6 , перебуваючи разом із ОСОБА_8 , яка є його рідною бабою, тобто матір`ю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (яка, в свою чергу, є матір`ю ОСОБА_6 ), була собою похилого віку, а також особою з інвалідністю, за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на грунті давніх неприязних відносин, діючи умисно, в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а також Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень та фізичних страждань ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, перебуваючи у житловій кімнаті зазначеного житлового будинку наніс ОСОБА_8 не менше 21 удару кулаком по голові, обличчю, шиї, верхніх кінцівках та тулубу праворуч.

В результаті зазначених дій ОСОБА_6 , ОСОБА_8 спричинено фізичний біль та тілесні ушкодження у вигляді: синців голови, обличчя, шиї, верхніх кінцівок, саден обличчя, правого передпліччя, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки; закритого перелому 4-го ребра праворуч, який за своїм характером відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби.

Крім того, переліченими діями ОСОБА_6 завдано моральної шкоди синові ОСОБА_8 - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , внаслідок його переживань та душевного дискомфорту, які останній відчув через завдання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень його матері ОСОБА_8 .

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винним у повному обсязі у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 1 ст. 122 КК України, та пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказані кримінальні правопорушення і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Крім того, суду пояснив, що розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого, дослідження матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у визнав повністю, підтвердив фактичні обставини справи і пояснив, що дійсно вчиняв адміністративні та кримінальні правопорушення, які зазначені в обвинувальному акті, з приводу пред`явленого обвинувачення пояснив, що проживав зі своєю бабою ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок постійного вживання алкоголю ображав свою бабу, завдавав їй фізичного болю, лупцював її, забирав її гроші, про що дуже жалкує, у скоєному кається, просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_11 в судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив призначити ОСОБА_6 покарання на розсуд суду. Цивільний позов не заявлено.

Потерпіла ОСОБА_8 померла 18 вересня 2024 року, згідно лікарського свідоцтва про смерть №2066 від 20.09.2024 хворобами, що призвели до смерті стали серцево-судинна недостатність та атеросклеротична хвороба серця, крім того іншим суттєвим станом в медичному свідоцтві вказано закриту травму грудної клітини.

Розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, оцінивши наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про їх достатність для визнання ОСОБА_6 винуватим в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях та кваліфікує його дії за ст. 126-1 КК України за ознаками домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення фізичного, психологічного та економічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних, психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи та за ч. 1 ст. 122 КК України за ознаками умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я..

Згідно з частиною другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Так, при призначенні ОСОБА_6 покарання, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, направлені проти життя та здоров`я людини.

Крім того, суд враховує особу ОСОБА_6 , який раніше не судимий, має професійно-технічну освіту, не одружений, утриманців не має, не працює, на диспансерному обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місце проживання характеризується посередньо, за місцем роботи, де працював протягом 2 місяців, характеризувався позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому.

Обставинами, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінальних правопорушень щодо особи похилого віку, особи з інвалідністю; вчинення кримінальних правопорушень щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Враховуючи всі обставини по справі, характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини їх вчинення, високу ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів проти життя та здоров`я особи, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд приходить до висновку про те, що мірою виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів обвинуваченому має бути кримінальне покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ст. 126-1 та ч. 1 ст. 122 КК України за правилами ч. 1 ст. 70 КК України.

Оцінюючи високі ризики можливого вчинення нового кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства згідно досудової доповіді органу пробації, суд не вбачає підстав для застосування положень ст.ст. 69, 69-1, 75 КК України.

Обрана міра покарання, на переконанням суду, відповідає не тільки тяжкості вчинених злочинів, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованою та буде відповідати цілям покарання.

В кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Витрати на залучення експерта під час досудового розслідування кримінального провадження відсутні.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.09.2024 - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ст. 126-1 КК України та ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання:

за ст. 126-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;

за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту його затримання, тобто з 12.09.2024.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання ним копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її в суді, особам, які не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1