Справа № 481/1463/24
Провадж.№ 1-кс/481/544/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2024 слідчий суддя Новобузького районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши в режимі відеоконференції клопотання слідчого у кримінальному провадженні начальника СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_6 , погодженого з прокурором спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воля, Казанківського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, який проходить військову службу за контрактом на посаді гранатометника 3 мотопіхотного спеціалізованого відділення 2 мотопіхотного спеціалізованого взводу 2 мотопіхотної спеціалізованої роти мотопіхотного спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше судимого: 21.02.2022 Інгулецьким районним судом АДРЕСА_1 за ч.2 ст.289, ч.1 ст.71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 30.05.2024 звільненого умовно-достроково від відбування покарання для проходження військової служби, як особа, яка виявила бажання проходити військову службу за контрактом, з невідбутим терміном 2 роки 11 місяців 5 днів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

30.08.2024 року до Новобузького районного суду Миколаївської області надійшло клопотання слідчого у кримінальному провадженні начальника СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000430 від 24.08.2024 року.

Клопотання обґрунтоване тим що, в провадженні СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000430 від 24.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 30.05.2024 звільнений умовно достроково від відбування покарання з місць позбавлення волі для проходження військової служби, як особа, яка виявила бажання проходити військову службу за контрактом, з не відбутим терміном 2 роки 11 місяців 5 днів, та відправлений до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного ( НОМЕР_2 .

Відтак, з моменту відправлення ОСОБА_4 у військову частину НОМЕР_1 , він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

В подальшому наказом командира військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду гранатометника 3 мотопіхотного спеціалізованого відділення 2 мотопіхотного спеціалізованого взводу 2 мотопіхотної спеціалізованої роти мотопіхотного спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до вимог ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХІV, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків.

Відповідно до ст. 68 Конституції України ОСОБА_4 зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Однак, діючи на порушення вимог вищезазначених нормативних актів, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту.

Так, 23.08.2024 близько 23.00 год. ОСОБА_4 перебував біля домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_9 розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , помітив у дворі домоволодіння автомобіль марки ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 1987 року випуску, який обрав об`єктом свого злочинного посягання.

В цей час у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом автомобілем марки ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 1987 року випуску, який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_9 та належить на праві приватної власності ОСОБА_10 .

Реалізуючи зазначений протиправний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою подальшого використання вказаного автомобіля в особистих цілях, переконавшись у тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, розуміючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_4 , проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , що відповідно до ст. 289 КК України є іншим сховищем, оскільки огороджене парканом, а вхід здійснюється лише через металеву хвіртку, тим самим незаконно проник на територію домоволодіння з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, підійшов до припаркованого автомобіля марки ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 1987 року випуску, який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_9 та належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , після чого скориставшись тим, що автомобіль був не зачинений, через водійські двері проник до салону, взявся за кермо вказаного транспортного засобу, тим самим встановив контроль над даним автомобілем, та шляхом приведення в дію щеплення транспортного засобу накатом виїхав на автомобілі за межі вказаного домоволодіння. В подальшому, ОСОБА_4 з`єднав електричні дроти замку запалювання, тим самим привів у дію двигун, отримавши таким чином можливість здійснити рух на вказаному автомобілі.

Після приведення в дію двигуна транспортного засобу, ОСОБА_4 поїхав на ньому у невстановленому напрямку, тобто з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись транспортним засобом на власний розсуд, чим протиправно вилучив всупереч волі власника та користувача.

З долучених до клопотання доказів вбачається, що 24.08.2024 року відомості за вказаним фактом внесено до ЄРДР та зареєстровано кримінальне провадження за №0000430 з правовою кваліфікацією ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

28.08.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтована слідчим наявністю ризиків, передбачених п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, те, що ОСОБА_4 , обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні умисного злочину проти власності. У разі визнання його винуватим у вчиненні цього злочину йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років. З огляду на викладене, ОСОБА_4 , усвідомлюючи можливість призначення вказаного покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Може здійснити виїзд на непідконтрольну Україні території Луганської, Донецької областей чи АР Крим, або на окуповану територію. Також, підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, потерпілого ОСОБА_9 , підставою вважати цей ризик реальним є те, що підозрюваному ОСОБА_4 відоме місце проживання потерпілого, а тому останній може незаконно впливати на потерпілого, шляхом погроз фізичною розправою або умовлянь, знищенням або пошкодженням майна, з метою зміни ним показів на його користь. Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інші кримінальні правопорушення з урахуванням того, що ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків, на даний час не має постійного місця проживання в АДРЕСА_3 , зловживає спиртними напоями, раніше неодноразово судимий за скоєння майнових злочинів, а останній раз 21.02.2022 Інгулецьким районним суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.289, ч.1 ст.71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією, 30.05.2024 звільнений умовно достроково від відбування покарання для проходження військової служби, як особа, яка виявила бажання проходити військову службу за контрактом, з невідбутим терміном 2 роки 11 місяців 5 днів, що підтверджує його схильність до вчинення кримінальних правопорушень. Крім того, 28.08.2024 відносно військовослужбовця ОСОБА_4 Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за ч.4 ст.408 КК України, за фактом самовільного залишення ОСОБА_4 військової частини НОМЕР_1 .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_11 з посиланням на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, а також на наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, просив задовольнити клопотання слідчого.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на те, що він вину визнає, намірів переховуватися від органів досудового розслідування та вчиняти тиск на свідків та потерпілого не має, оскільки усвідомлює наслідки таких дій і не бажає погіршувати своє становище, вважає, що ініційований щодо нього слідчим запобіжний захід у виді тримання під вартою, є занадто суворим.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Вислухавши доводи прокурора ОСОБА_3 , пояснення підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 та перевіривши матеріали кримінального провадження, прихожу такого висновку.

Згідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним в клопотанні.

Відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, доведено наданими слідчим доказами кримінального провадження: витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000430 від 28.08.2024 року; рапортом чергового відділення поліції №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області Макатьор від 23.08.2024 року; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 24.08.2024 року; заявою ОСОБА_12 від 24.08.2024 року; протоколом огляду місця події від 24.08.2024 року; свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 24.08.2024 року; рапортом заступника начальника СКП ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_13 ; заявою ОСОБА_4 від 24.08.2024 року; протоколом огляду предметів (документів) від 24.08.2024 року; протоколом огляду предмету від 26.08.2024 року; протоколом додаткового допиту потерпілого від 26.08.2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 24.08.2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 24.08.2024 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.08.2024 року; повідомленням про підозру від 28.08.2024 року; протоколом допиту підозрюваного від 28.08.2024 року; заявою потерпілого ОСОБА_9 від 28.08.2024 року; протоколом проведення слідчого експерименту від 28.08.2024 року.

При цьому, на думку слідчого судді, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Відсутність міцних соціальних зв`язків, вказує на наявність ризику можливого ухилення підозрюваного ОСОБА_4 від досудового розслідування та суду, оскільки покарання за злочин, у вчиненні якого він підозрюється, за ч.2 ст.289 КК України передбачає позбавлення волі на строк до восьми років.

Крім того, ОСОБА_4 відоме місце проживання свідків та потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, так як він обізнаний про їх місце проживання, що також може спричинити ризик їх подальшого спілкування, у ході якого ОСОБА_4 , з метою уникнення відповідальності, може впливати на них. Наявність в матеріалах кримінального провадження протоколів їх допиту, не є остаточною інформацією для постановлення судового рішення щодо винуватості чи невинуватості особи, оскільки, виходячи з принципу безпосередності судового розгляду свідки підлягають допиту в судовому засіданні під час судового розгляду справи.

Також, підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інші кримінальні правопорушення з урахуванням того, що останній раніше неодноразово судимий за скоєння майнових злочинів, а останній раз 21.02.2022 Інгулецьким районним суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.289, ч.1 ст.71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією, 30.05.2024 звільнений умовно достроково від відбування покарання для проходження військової служби, як особа, яка виявила бажання проходити військову службу за контрактом, з не відбутим терміном 2 роки 11 місяців 5 днів, що підтверджує його схильність до вчинення кримінальних правопорушень. Крім того, 28.08.2024 відносно військовослужбовця ОСОБА_4 Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за ч.4 ст.408 КК України, за фактом самовільного залишення ОСОБА_4 військової частини НОМЕР_1 .

Встановлені в судовому засіданні факти та обставини приводять до висновку про наявність ризиків, передбачених п.1, п.3 та п.5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування, незаконного впливу на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Таким чином, суд приходе висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вищевказаним ризикам.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного, його майновий стан та стан здоров`я.

Так ОСОБА_4 не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, є військовослужбовцем ЗСУ, відносно якого Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за ч.4 ст.408 КК України, за фактом самовільного залишення ОСОБА_4 військової частини НОМЕР_1 , за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, яке, згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Відповідно до пункту 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Враховуючи зазначене, саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою, на стійке переконання слідчого судді, відповідає меті забезпечення реалізації завдань кримінального провадження, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та зможе запобігти ризикам наявним та доведеним під час розгляду клопотання.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Слідчий суддя, за результатами розгляду клопотання, оцінивши в сукупності обставини кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 , дані про його особу, а також обставини, що враховуються при обрані запобіжного заходу та визначені положеннями ст. 178 КПК України, приходить до переконання про необхідність визначення розміру застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі.

При визначенні розміру застави, який можна вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя враховує доведення існування ризиків визначених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, його майновий стан, тяжкість та обставини кримінального правопорушення, у якому він обґрунтовано підозрюється, та вважає, що заставу слід визначити у розмірі - п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України.

Щодо клопотання слідчого в частині тримання під вартою в умовах гауптвахти, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ст.4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Відповідно до п.1 розділу І «Порядку тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців», затвердженогонаказом Міністерства оборони України від 03.11.2020 року №394, цей Порядок визначає умови тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних і резервістів під час проходження зборів (далі - військовослужбовці) на гауптвахтах, у спеціальних палатах закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України та в кімнатах для тимчасово затриманих військовослужбовців, а також права та обов`язки посадових осіб Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (далі - Служба правопорядку) під час їх тримання.

Дотримання мети забезпечення кримінального провадження в частині застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на думку слідчого судді, на день розгляду клопотання слідчого, буде ефективним з утриманням підозрюваного в умовах державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор», а не на гауптвахті.

Посилання слідчого на те, що підозрюваний ОСОБА_4 є військовослужбовцем, а тому повинен утримуватись на гауптвахті, не заслуговують на увагу, оскільки положення Закону України «Про попереднє ув`язнення», Порядку тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 03.11.2020 №394, не зобов`язують утримувати військовослужбовців виключно на гауптвахті.

Керуючись ст.176-178,182,183,194,196,197, 205, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні начальника СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на шістдесят днів, починаючи з моменту винесення ухвали, тобто з 30 серпня 2024 року 14:40 до 28 жовтня 2024 року 14:40 включно, з утриманням його в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» з визначенням застави.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151400 (сто п`ятдесят одну тисячу чотириста) гривень 00 копійок та обов`язки, з числа передбачених ст.194 ч. 5 КПК України, які будуть покладені на нього у разі внесення застави:

1. Прибувати за кожною вимогою до слідчого СВ ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП України в Миколаївській області в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, а також прокурора або суду.

2. Не відлучатися з місця проживання в АДРЕСА_3 , без дозволу зазначених осіб.

3. Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному ОСОБА_4 , та надати для виконання начальнику ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, прокурору, а також спрямувати до ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор".

Підозрюваний або заставодавець мають право у буд-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_15 .

Строк дії ухвали до 28 жовтня 2024 року включно.

На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.376 КПК України повний текст ухвали проголошений о 16:20 год. 02.09.2024 в залі судових засідань в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1