УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву захисника ОСОБА_4 , про відвід слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_7 , від участі у розгляді клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000347, (справа №761/31810/24)

ВСТАНОВИЛА

У провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_7 на розгляді перебуває клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000347, (справа №761/31810/24).

02 вересня 2024 року під час розгляду вказаного клопотання прокурора захисником ОСОБА_4 було оголошено заяву про відвід слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_7 від участі у розгляді клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000347, (справа №761/31810/24), у зв`язку із наявністю обставин, які викликають сумніви у його необ`єктивності та неупередженості, а саме: той факт, що суддя ОСОБА_7 відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про відкладення судового засідання з розгляду вказаного клопотання, оскільки призначено судове засідання у Київському апеляційному суду з розгляду апеляційної скарги сторони захисту на ухвалу слідчого судді, якою застосовано запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , у зв`язку з чим сторона захисту вважає, що суддя ОСОБА_7 є упередженим під час здійснення розгляд клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 , підтримав заявлений відвід та зазначив, що суддя ОСОБА_7 є упередженим під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , оскільки безпідставно відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про відкладення судового засідання, до моменту розгляду Київським апеляційним судом апеляційної скарги сторони на попередню ухвалу слідчого судді про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу, тобто питання застосування доцільності продовження запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 , судове засідання в Київському апеляційному суді призначено на 04.09.2024.

Захисник ОСОБА_5 заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_7 про відвід у участі у розгляді вказаного клопотання підтримав в повному обсязі, зазначив, що його фактично не було повідомлено про розгляд клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_6 , підтримав позицію захисників.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти відводу слідчого судді, як необґрунтованого заявленого та безпідставного, зазначив, що слідчим суддею обґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту, щодо порушення права підозрюваного на захист, вказав, що під час розгляду клопотання у судовому засіданні був інший захисник, просив відмовити в задоволенні заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_7 .

Слідчий суддя ОСОБА_7 в судове засідання не прибув, в той же час подав заяву про розгляд заяви про відвід за його відсутності.

Дослідивши матеріали судового справи №761/31810/24, заяву про відвід слідчого судді, заслухавши думку учасників судового провадження, суддя приходить до наступних висновків.

Так, до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000347, (справа №761/31810/24), яке, у порядку автоматизованого розподілу справ між слідчим суддями, було передано у провадження слідчого судді ОСОБА_7 .

Сторона захисту в частині обґрунтування необхідності відводу слідчого судді ОСОБА_7 , посилається на те, що слідчий суддя безпідставно відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про відкладення судового засідання до моменту розгляду Київським апеляційним судом скарги сторони захисту на рішення слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим на думку сторони захисту наявні сумніви у його неупередженості під час розгляду клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000347, (справа №761/31810/24).

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений пунктами 1, 2, 5 ч.1 ст. 75 та ст. 76 КПК України.

Зокрема, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

- якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача (п.1 ч.1 ст. 75 КПК України);

- якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник (п.2 ч.1 ст. 75 КПК України);

- у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи (п.5 ч.1 ст. 75 КПК України).

Згідно до пунктів 3, 4 ч.1 ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження, а також за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

При вирішенні цих заяв, суд керується положеннями кримінального процесуального законодавства України, а також ураховує практику Європейського суду з прав людини.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово вказував на існування двох елементів безсторонності суду: суб`єктивної, яка полягає у тому, щоб жоден із його членів відкрито не проявляв упередженість та особисту зацікавленість, а також об`єктивної, що передбачає існування достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви щодо цього.

Так, у справі за заявою Мироненка і Мартиненка проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності суду має визначатися для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див. у справі Фей проти Австрії, Ветштайн проти Швейцарії). У кожній окремій справі слід визначити чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та сутність, що свідчать про те, що суд є безстороннім (див. у справі Пуллар проти Сполученого королівства).

Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність судді презюмується. Щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді.

Суд не вважає заяву про відвід судді безумовною підставою для відсторонення судді від участі у кримінальному провадженні. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що вимог щодо неупередженості не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення Європейського суду з прав людини у справі Клейн та інші проти Нідерландів).

Ні захисником ОСОБА_4 у своїй заяві про відвід слідчого судді ОСОБА_7 , ні в поясненнях наданих в судовому засіданні стороною захисту, не викладено будь-яких фактичних даних, які б могли слугувати підставою для сумніву в упередженості судді.

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. у справі Ветштайн проти Швейцарії).

Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Наведе свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників. Сумнів у безсторонності судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно змін його складу.

На думку суду, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у судді, які не підтверджені жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18). Також, Верховний Суд вважає відвід завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді. Наприклад, в ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення». Крім цього, згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Позиція сторони захисту щодо відводу під час здійснення розгляду клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000347, по суті є формовою прояву незгоди сторони захисту з рішеннями судді в даному кримінальному провадженні, внаслідок якого у сторони захисту, за словами захисника, виникло враження щодо упередженості слідчого судді ОСОБА_7 .

Такі доводи захисту є припущеннями та не доводяться об`єктивно, отже не можуть бути підставою для відводу судді.

Крім того, 13.01.2021 Велика палата Верховного Суду у своїй постанові 761/16124/15-ц вказала, що висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому. Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких заявника не влаштовує.

Доказів особистої упередженості слідчого судді ОСОБА_7 також не вбачається зі змісту заяви про відвід та матеріалів судової справи 761/31810/24.

Таким чином, на переконання судді, відсутні підстави стверджувати про існування у цій справі обставин, які викликають сумнів у неупередженості слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_7 .

Підсумовуючи, суддя наголошує на важливості інституту відводу судді для забезпечення безстороннього розгляду справи. Але вмотивованість заяви про відвід судді є процесуальним обов`язком учасника, який повинен добросовісно реалізовувати надане йому право.

За зазначених обставин, заява захисника ОСОБА_4 , про відвід слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_7 , від участі у клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000347, (справа №761/31810/24), не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 75-81, 309 КПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА

Відмовити в задоволенні заяви захисника ОСОБА_4 , про відвід слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_7 , від участі у розгляді клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000347, (справа №761/31810/24).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_10