Провадження № 1-кс/742/1565/24
Єдиний унікальний № 742/4019/24
УХВАЛА

30 жовтня 2024 року місто Прилуки

Слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області - ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокатом ОСОБА_3 подано до суду скаргу на бездіяльність посадових осіб Прилуцького районного відділу поліції Головного управління національної поліції України в Чернігівській області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України.

Свою скаргу мотивує тим, що під час судового слідства в кримінальному провадженні №0000663 від 26.05.2023 за звинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.240 КК України, ним як адвокатом останнього, було досліджено Висновок експерта № 1649/21-23 від 24.02.2022, а також допитано в судовому засіданні експерта, який склав даний Висновок, а саме ОСОБА_5 , яка є експертом Черкаського відділення Київського НДІСЕ.

В результаті дослідження вказаного висновку, а також допиту експерта ОСОБА_5 під час судового засідання було виявлено вчинення кримінального правопорушення, а саме ч.1 ст.384 КК України.

16.07.2024 адвокатом ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку було подано повідомлення про вчинення експертом Черкаського відділення Київського НДІСЕ ОСОБА_5 вище зазначеного кримінального правопорушення до Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області, яке було отримане 22.07.2024, що підтверджується тренінгом поштового відправлення.

Станом на дату подання скарги в порядку ст.303 КПК України слідчим відділення поліції Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР не внесені, досудове розслідування не розпочате, у зв`язку з чим і подано відповідну скаргу.

У судове засідання скаржник ОСОБА_3 не з`явився, проте надіслав заяву у якій скаргу підтримує та просить її задовольнити.

Представник Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження у суді не здійснюється.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу та докази на її обґрунтування, дійшов наступного висновку.

Частиною 1 статті 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Зокрема, п.1 ч.1 ст. 303 КПК України передбачено можливість оскарження у досудовому провадженні бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до положень ч.1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Частиною 2 ст. 3 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру

досудових розслідувань, затвердженого наказом офісу Генерального прокурора України № 298 від 30 червня 2020 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за повідомленням (заявою) є саме наявність у цьому повідомленні обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа №761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

З матеріалів справи вбачається, що під час судового слідства в кримінальному провадженні №0000663 від 26 травня 2023 року за звинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, адвокатом ОСОБА_3 , було досліджено Висновок експерта № 1649/21-23 від 24.02.2022, а також допитано в судовому засіданні експерта, який склав даний Висновок, а саме ОСОБА_5 , експерта Черкаського відділення Київського НДІСЕ.

В результаті дослідження висновку та допиту експерта ОСОБА_5 під час судового засідання 05.09.2024 було виявлено вчинення кримінального правопорушення, а саме ч.1 ст.384 КК України.

А саме, у вступній частині Висновку експерта ОСОБА_5 зазначила, що до Київського наукового-дослідного інституту судових експертиз МО України надійшла постанова від 17.11.2021, про призначення судової інженерно- кологічної експертизи хоча ця інформація є очевидно недостовірна, оскільки відповідно до постанови від 17.11.2021 слідчим було призначено додаткову судово екологічну експертизу.

Крім цього ОСОБА_5 було зроблено завідомо неправильну оцінку Журналів обліку водоспоживання вимірювальними приладами та обладнанням за 2019 та 2020 з артезіанської свердловини АДРЕСА_1 , що призвело до неправильного обрахунку видобутої води в період з 03.10.2019 по 15.06.2020 - 101142 мЗ.

ОСОБА_5 у висновку експерта, а також під час допиту зазначила, що для визначення кількості добутої води, вона використовувала лише дані з цих журналів. Проте, якщо взяти дані з даних журналів з 03.10.2019 по 15.06.2020 кількість добутої води становить 89 228 мЗ, а не 101 142 мЗ.

Під час допиту ОСОБА_5 також зазначила, що провела первину експертизу, оскільки їй не було направлено відомості про проведення будь-якої іншої експертизи. Ця інформація є очевидно недостовірною, оскільки у постанові про проведення додаткової судово-екологічної експертизи від 17.11.2021 зазначається: Для встановлення завданої шкоди 03.03.2021 було проведення судової експертизи. Експертне дослідження в кримінальному провадженні проведено ОСОБА_6 . Отже, твердження ОСОБА_5 , що вона не знала про проведення іншої експертизи, а також, що їй не надсилались жодні відомості первинної експертизи не відповідають дійсності. Оскільки сама постанова про проведення експертизи містить ці дані, ОСОБА_5 достовірно знала про це, оскільки у Висновку експерта вона посилається на дану постанову.

16 липня 2024 року адвокатом ОСОБА_3 , засобами поштового зв`язку було подано повідомлення про вчинення експертом Черкаського відділення Київського НДІСЕ ОСОБА_5 кримінального правопорушення за ч.1 ст.384 КК України до Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області. 22 липня 2024 року Прилуцький районний відділ поліції отримав дане повідомлення, що підтверджується тренінгом поштового відправлення (а.с.10-11).

Станом на дату подання скарги 24.07.2024 в порядку ст.303 КПК України слідчим відділення поліції Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені, досудове розслідування не розпочате.

Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду від 29.07.2024, скаргу адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України повернуто (а.с.12).

Не погоджуючись з мотивами даної ухвали, адвокатом ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу .

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 05.09.2024 скасовано ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.07.2024 про повернення скарги ОСОБА_3 у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та призначено розгляд у суді першої інстанції (39-41).

Згідно протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 25.09.2024 для розгляду даної скарги визначено суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду від 30.09.2024 відкрито провадження за данною скаргою, та призначено її у судове засідання на 17.10.2024.

Вподальшому, за заявою адвоката ОСОБА_3 розгляд скарги було відкладено до 30.10.2024, у зв`язку з його хворобою.

Згідно змісту ухвали Чернігівського апеляційного суду від 05.09.2024, вбачається, що у судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 вказав, що листом відділу поліції від 08 серпня 2024 року йому було повідомлено, що заяву розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та прийнято рішення про відсутність підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про вчинення кримінального правопорушення від 16.07.2024 (а.с.41).

Отже, з вище наведеного вбачається, що посадовими особами Прилуцького районного відділу поліції були повністю виконані положення ч. 4 ст. 214 КПК України.

При цьому, виходячи зі змісту положень ст. 214 КПК України, саме слідчий або прокурор наділені повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань не можуть бути внесені всі без винятку повідомлення про вчинення кримінальних правопорушень, ці відомості мають бути перевірені слідчим або прокурором, щоб гарантувати кожній особі захист від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого КК України. В свою чергу КК України визначає вичерпний перелік суспільно небезпечних діянь, які є злочинами та характеризує, у чому саме полягає об`єктивна та суб`єктивна його сторони, кваліфікуючі ознаки та інше.

Отже, ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

У поданій заяві адвокат ОСОБА_3 ставить питання про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення ОСОБА_5 , експерта Черкаського відділення Київського НДІСЕ, кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України.

На думку слідчого судді, у поданій скарзі, яка була подана на підставі його заяви від 16.07.2024 до Прилуцького РВП ГУНП у Чернігівській області, ним викладені факти, які за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, оскільки це повідомлення не містить об`єктивних даних, які підтверджували би реальність конкретної події кримінального правопорушення, а також, ніяким чином адвокатом ОСОБА_3 не доведено належними та допустимими доказами по справі.

Категорично невірним є тлумачення скаржником вимог кримінального процесуального закону в тій частині, що правоохоронні органи зобов`язані вносити будь-які відомості та щодо будь-яких осіб до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не перевіряючи обґрунтованість та доведеність повідомлених обставин.

Прийняття та реєстрація заяви чи повідомлення про вчинення кримінального правопорушення не є тотожним поняттю внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Кожне повідомлення про вчинення кримінального правопорушення має бути обґрунтованим та підтвердженим тими доказами, які достатні на етапі вирішення питання про наявність чи відсутність ознак можливого вчинення кримінального правопорушення, відомості про яке у подальшому можуть бути внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Без дотримання цих вимог будуть порушені права громадян, які будуть беззахисними перед безпідставними та непідтвердженими звинуваченнями.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Проте, у справі «Мельник проти України» Європейський суд наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

У п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі «Павлюлінець проти України» (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року, суд висловив позицію, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

Таким чином, оскільки заява адвоката ОСОБА_3 була прийнята та зареєстрована, відповідно до листа відділу поліції від 08.08.2024 (що вбачається з ухвали Чернігівського апеляційного суду) її було розглянуто, викладені у ній доводи були перевірені, відповідні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені, оскільки не має достатніх підстав для цього, а інших доказів адвокатом ОСОБА_3 суду не надано, тому

слідчий суддя погоджується із висновком органу досудового розслідування про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР, у зв`язку з чим, у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст.110, 303-307, 309, ч.2 ст.376 КПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України- відмовити.

Повний текст ухвали оголошено 01 листопада 2024 року о 15 год 30 хв.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7