Справа № 637/271/17
Провадження № 1-кп/529/43/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року Диканський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в селищі Диканька Полтавської області в режимі відеоконференції клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження № 0000336 стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Люботин Харківського району Харківської області, українця, громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , з вищою освітою, одруженого, не працюючого, пенсіонера, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 15 листопада 2016 року близько 18 год. 30 хв., знаходячись на відкритій ділянці місцевості, біля трактору Т-40, розташованого поблизу домоволодіння ОСОБА_6 по АДРЕСА_3 , який належить батьку ОСОБА_6 - ОСОБА_8 , побачивши, що ОСОБА_6 вийшов з дому і наближається до нього з ліхтарем, почав тікати по ґрунтовій дорозі в сторону АДРЕСА_2 , а ОСОБА_6 , переслідуючи ОСОБА_4 з метою встановити, що останній робив біля трактора його батька, крикнув йому "стій", на що ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, із невстановленої в ході досудового слідства гладкоствольної вогнепальної зброї 16 калібру, здійснив один постріл в ОСОБА_6 , в результаті чого останній отримав вогнепальне поранення правого гомілковостопного суглобу з пошкодженням м`яких тканин, суглобної сумки та таранної кістки, яке утворилося від пострілу з близької дистанції, з вогнепальної зброї сильного бою, патрон якої споряджений дробом. Внаслідок вказаних протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілий ОСОБА_6 отримав середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Обвинувачений ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник.

Згідно з обвинувальним актом таким чином ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України, у вигляді умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього злочину та закриття кримінального провадження у зв`язку із цим. Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього злочину та закриття кримінального провадження у зв`язку із цим. В обґрунтування клопотання захисник обвинуваченого вказав, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , є нетяжким злочином, найбільш тяжким покаранням за яке є позбавлення волі на строк до трьох років. На теперішній час закінчився строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вказаний злочин. З часу скоєння цього кримінального правопорушення ОСОБА_4 від слідства та суду не переховувався, перебіг давності не зупинявся та не переривався, відомості про вчинення останнім інших кримінальних правопорушень у матеріалах кримінального провадження відсутні, а тому наявні підстави для звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження у зв`язку із цим.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що розуміє, що звільнення його від кримінальної відповідальності з підстави, передбаченої ч. 1 ст. 49 КК України, тобто у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження з цієї підстави, є звільненням його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючої підстави, він розуміє наслідки закриття кримінального провадження в порядку ст. 49 КК України та бажає це зробити, а тому наявні всі підстави для звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України у зв`язку із закінченням строку давності, як це передбачено ч. 1 ст. 49 КК України, та закриття кримінального провадження у зв`язку із цим.

Прокурор у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_4 у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із цим, так як для цього існують підстави, передбачені чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився. Представник потерпілого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечував проти про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із цим.

Розглянувши клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із цим, заслухавши думки учасників судового провадження, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Системний аналіз наведених норм закону вказує на те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Чинний Кримінальний процесуальний кодекс України не зобов`язує суд першої інстанції у випадку заявлення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України дослідити докази в провадженні і лише після цього вирішити таке клопотання.

Натомість, ч. 8 ст. 284 КПК України передбачено, що закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною третьою статті 285 КПК України також передбачено, що досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку лише у разі, якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього.

Особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто, по суті, від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

Крім того, згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й відповідно закриття кримінального провадження відносно неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України).

Виходячи з вказаних вище правових норм, суд вправі у судовому засіданні до дослідження доказів в провадженні розглянути питання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України у зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із цим, оскільки заявлене клопотання щодо такого звільнення, обвинувачений ОСОБА_4 не заперечує проти такого звільнення та згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, тобто зокрема і в судовому засіданні, не з`ясовуючи при цьому обставини, установлені під час кримінального провадження, та не перевіряючи їх доказами у порядку, передбаченому статтями 347-363 КПК України.

З обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, яке було вчинено 15 листопада 2016 року, та яке відповідно до ст. 12 КК України (у редакції, чинній на момент розгляду клопотання) є нетяжким злочином. За вчинення цього злочину передбачено покарання у вигляді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Згідно з частинами 2-4 статті 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років. Питання про застосування давності до особи, що вчинила особливо тяжкий злочин, за який згідно із законом може бути призначено довічне позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі не може бути призначено і заміняється позбавленням волі на певний строк.

З аналізу вказаних вище правових норм вбачається, що матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2-4 статті 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито.

Із системного аналізу вказаних вище правових норм вбачається, що звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, тобто у зв`язку із закінченням строків давності, є обов`язком суду, а не його правом. Водночас, закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності також є обов`язком суду.

Судом встановлено, що з дня вчинення нетяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме з 15 листопада 2016 року, і до дня розгляду клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності минуло 8 років 11 днів.

Клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення вказаного вище злочину заявлено в судовому засіданні 26 листопада 2024 року, тобто після спливу передбачених п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України п`яти років з дня вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше двох років.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 з часу вчинення інкримінованого йому злочину до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, що підтверджується наданою стороною обвинувачення довідкою, будь-які відомості, які вказували б на ухилення обвинуваченого від досудового слідства або суду відсутні, будь-яких інших підстав для перерви чи зупинення перебігу строку давності притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченої не встановлено.

Враховуючи те, що з дня вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 нетяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за який встановлено покарання у виді позбавлення волі на строк більше двох років, минуло більше п`яти років, обвинувачений з часу вчинення інкримінованого йому вказаного злочину до кримінальної відповідальності не притягувався, відсутні будь-які відомості, які вказували б на ухилення обвинуваченого від досудового слідства або суду, тобто відсутні будь-які підстави для перерви чи зупинення перебігу строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за цей злочин, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 в судовому засіданні особисто просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, підтвердив, що розуміє, що звільнення його від кримінальної відповідальності з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, тобто у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження з цієї підстави, є звільненням його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючої підстави, розуміє наслідки такого закриття кримінального провадження і бажає це зробити, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню та вважає за необхідне звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності та у зв`язку із цим закрити кримінальне провадження.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, виходячи з положень ст. 129 КПК України, суд вважає за необхідне залишити без розгляду цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином.

Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Під час досудового розслідування ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк якого закінчився 18 січня 2017 року. Під час судового провадження ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

У висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20), зазначено, що суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Зі змісту ст. 124 КПК України вбачається, що законодавець виділяє обов`язкові умови та підстави для розподілу процесуальних витрат. Такими є: ухвалення обвинувального вироку та наявність на час його ухвалення або прийняття рішення апеляційним судом процесуального статусу обвинуваченого у особи, з якої стягуються витрати; факт понесення процесуальних витрат потерпілим (документально підтверджені процесуальні витрати); залучення експертів стороною обвинувачення, за дорученням слідчого судді або суду.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі № 203/241/17, провадження № 51-4251кмо21, постановлення ухвали суду про закриття кримінального провадження щодо особи у зв`язку із звільненням її від кримінальної відповідальності не може вважатися тотожним ухваленню щодо неї обвинувального вироку суду, оскільки це суперечило б засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України), а при вирішенні питання про долю процесуальних витрат на проведення експертизи належить виходити із того, хто призначав експертизу та за чиєю ініціативою вона проводилася. Процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, зокрема документально підтверджені витрати на проведення експертизи, необхідно стягувати з особи, відносно якої здійснювалося кримінальне провадження, у разі: 1) ухвалення щодо неї обвинувального вироку; 2) у разі залучення експерта саме стороною захисту. Якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

З матеріалів кримінального провадження /том 2, а.с. 39, 55, 59/ вбачається, що судово-балістична експертиза, дві експертизи з дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу були проведена на підставі постанови слідчого, тобто за ініціативою органу досудового розслідування.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрито стосовно нього кримінальне провадження, при цьому ініціатором проведення судово-балістичної експертизи та двох експертиз з дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу був орган досудового розслідування, тому відповідно до приписів ч. 2 ст. 122, ст. 124 КПК України витрати на проведення судово-балістичної експертизи у розмірі 7 938,60 грн, експертизи з дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу у розмірі 2 114,40 грн та експертизи з дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу у розмірі 2 466,80 грн, не підлягають стягненню з ОСОБА_4 та відносяться на рахунок держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України необхідно скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду Харківської області від 17.11.2016.

Питання щодо долі речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, п. 3 ч. 1, ч. 2-4 ст. 49, ч. 1 ст. 122 КК України, ст. 100, ч. 4 ст. 174, п. 1 ч. 2, ч. 8 ст. 284, ч. 1, 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288, ст. ст. 370-372, 395, п. 1 ч. 2 ст. 412 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

У зв`язку із звільненням ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності закрити стосовно нього кримінальне провадження № 0000336, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 листопада 2016 року за ч. 1 ст. 122 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, - залишити без розгляду.

Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Витрати на проведення за ініціативою органу досудового розслідування судово-балістичної експертизи у розмірі 7 938,60 грн, експертизи з дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу у розмірі 2 114,40 грн та експертизи з дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу у розмірі 2 466,80 грн віднести на рахунок держави.

Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду Харківської області від 17 листопада 2016 року арешт на майно, яке було тимчасово вилучене:

- 15 листопада 2016 року під час огляду місця події - ділянки місцевості розташованої поблизу будинку АДРЕСА_3 : два гумові чоботи, на правому чоботі якого виявлено речовину бурого кольору зовні схожу на кров з механічними ушкодженнями та двома предметами в ньому зовні схожих на пижі від патронів мисливської зброї, панчоха-вставка утеплена в чоботи зі слідами речовини бурого кольору зовні схожу на кров, та механічними ушкодженнями тканини, еластичний медичний бинт зі слідами бурого кольору зовні схожу на кров, шкарпетка зі слідами речовини бурого кольору зовні схожу на кров, та механічними ушкодженнями тканини;

- 15 листопада 2016 року під час огляду місця події за місцем мешкання ОСОБА_4 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 : куфайка синього кольору, безрукавка сірого кольору, черевики коричневого кольору на шнурках з нашарування ґрунту на підошві та налобний електричний ліхтарик кільце;

- 16 листопада 2016 року під час огляду місця події в палаті № 3 хірургічного відділення Шевченківської ЦРЛ, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 : штани захисного кольору зі слідами речовини бурого кольору зовні схожою на кров, та механічними ушкодженнями тканини в нижній частині правої калоші, спортивні штани сірого кольору з сірими вставками (лампасами) на зовнішніх сторонах, зі слідами речовини бурого кольору зовні схожою на кров, та механічними ушкодженнями тканини в нижній частині правої калоші, які зберігаються у Відділі поліцейської діяльності № 1 Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області (раніше - Шевченківський ВП Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області).

Речові докази у вигляді двох гумових чобіт, на правому чоботі якого виявлено речовину бурого кольору зовні схожу на кров з механічними ушкодженнями та двома предметами в ньому зовні схожих на пижі від патронів мисливської зброї, панчохи-вставки утепленої в чоботи зі слідами речовини бурого кольору зовні схожої на кров, та механічними ушкодженнями тканини, еластичного медичного бинта зі слідами бурого кольору зовні схожими на кров, шкарпетки зі слідами речовини бурого кольору зовні схожою на кров, та механічними ушкодженнями тканини, штанів захисного кольору зі слідами речовини бурого кольору зовні схожою на кров, та механічними ушкодженнями тканини в нижній частині правої калоші, спортивних штанів сірого кольору з сірими вставками (лампасами) на зовнішніх сторонах, зі слідами речовини бурого кольору зовні схожою на кров, та механічними ушкодженнями тканини в нижній частині правої калоші, які знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів Відділу поліцейської діяльності № 1 Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області (раніше - Шевченківський ВП Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області), місцезнаходження: Харківська область, Куп`янський район, смт Шевченкове, вул. Центральна, 31, - знищити.

Речові докази у вигляді куфайки синього кольору, безрукавки сірого кольору, черевиків коричневого кольору на шнурках з нашарування ґрунту на підошві та налобного електричного ліхтарика кільце, які знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів Відділу поліцейської діяльності № 1 Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області (раніше - Шевченківський ВП Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області), місцезнаходження: Харківська область, Куп`янський район, смт Шевченкове, вул. Центральна, 31, - повернути ОСОБА_4 як його власність.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1