Провадження № 1-кс/643/1350/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , на рішення прокурора про відмову у зверненні до суду з клопотанням про скасування застосованого до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації в порядку ст.616 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

17.10.2024 до Московського районного суду м. Харкова з Харківського апеляційного суду надійшли матеріали за скаргою адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 на рішення прокурора про відмову в зверненні до суду з клопотанням про скасування застосованого до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації в порядку ст.616 КПК України, для виконання вимог, передбачених ст.ст.304-306 КПК України та розгляду по суті за відсутності інших процесуальних перешкод.

В обґрунтування скарги зазначила, що відповідно до рішення Салтівської окружної прокуратури міста Харкова від 04.09.2024 №53-102-3890ВИХ-24 за підписом прокурора окружної прокуратури ОСОБА_5 , винесеного за результатами розгляду клопотання підозрюваного ОСОБА_4 щодо скасування застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, ОСОБА_4 відмовлено у зверненні прокурора до суду з клопотанням про скасування застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують придатність ОСОБА_4 до несення військової служби та у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, встановлених слідчим суддею в ухвалі Московського районного суду м. Харкова від 17.07.2024, якою ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вважають таке рішення прокурора незаконним та необґрунтованим, таким, що порушує надане процесуальним законом право підозрюваному, передбачене ст.616 КПК України, у зв`язку з чим, звернулися до слідчого судді із вказаною скаргою.

До початку судового засідання адвокат ОСОБА_3 подала заяву про розгляд скарги за відсутністю скаржника та його представника, просила скаргу задовольнити.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст.306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, тому судовий розгляд скарги проводиться за їх відсутності.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, ознайомившись із матеріалами за скаргою адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , ухвалою Харківського апеляційного суду від 01.10.2024, дійшов таких висновків.

Згідно з ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ч.1 ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні у разі їх порушення діями, бездіяльністю та рішеннями слідчого на досудовому розслідуванні здійснюється, у тому числі, слідчим суддею (п.18 ч.1 ст.3 КПК України) та регламентовано положеннями ст.ст.303-307 КПК України.

За змістом ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано главою 26 КПК України.

Так, згідно ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Таким чином, перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на стадії досудового провадження, передбачений ч.1 ст.303 КПК України, є вичерпним.

При цьому, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора на досудовому провадженні розглядаються в межах заявлених скаржником вимог.

Одночасно ст.220 КПК України визначено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

В той же час, поняття процесуального рішення визначено ст.110 КПК України.

Так, згідно ч.1 ст.110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Частиною 3 ст.110 КПК України визначено, що рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Відповідно до ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про:

місце і час прийняття постанови;

прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;

2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про:

зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови;

мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;

3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про:

зміст прийнятого процесуального рішення;

місце та час (строки) його виконання;

особу, якій належить виконати постанову;

можливість та порядок оскарження постанови.

Частиною 6 ст.110 КПК України визначено, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Таким чином, нормами кримінального процесуального законодавства України чітко визначено поняття процесуального рішення у формі постанови прокурора тощо.

Вивченням додатків до скарги, слідчим судом не встановлена наявність постанови прокурора про відмову у задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_4 про скасування застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації.

Натомість в матеріалах скарги наявний лист Салтівської окружної прокуратури міста Харкова від 04.09.2024 №53-102-3890ВИХ-24 за підписом прокурора окружної прокуратури ОСОБА_5 , яким адвоката ОСОБА_6 повідомлено про те, що враховуючи викладене, на теперішній час процесуальним керівником не вбачаються підстави для звернення до суду із клопотанням про скасування застосованого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, ОСОБА_4 відмовлено у зверненні прокурора до суду з клопотанням про скасування застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують придатність ОСОБА_4 до несення військової служби та у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, встановлених слідчим суддею в ухвалі Московського районного суду м. Харкова від 17.07.2024, якою ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Адвокат у своїй скарзі посилається на вказаний лист Салтівської окружної прокуратури м. Харкова як на процесуальне рішення, яке, на його думку, підлягає оскарженню в порядку, визначеному нормами КПК України.

Таким чином, представник заявника фактично оскаржує лист прокурора, що не є рішенням прокурора в розумінні процесуального рішення, відповідно до вимог ст.110 КПК України, яке може бути оскаржено під час досудового розслідування.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу скаржника, що відповідно до вимог абз.2 ч.1 ст.616 КПК України за результатами розгляду клопотання, передбаченого абзацом першим цієї частини, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. Тобто вказане рішення прокурора носить дискреційний, а не імперативний характер.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, за результатами скарг на рішення дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора слідчим суддею може бути постановлена ухвала про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 220, 303-304, 306, 307, 309, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , на рішення прокурора про відмову у зверненні до суду з клопотанням про скасування застосованого до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації в порядку ст.616 КПК України - відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1