УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2024 Справа №607/13725/24 Провадження №1-кп/607/1671/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

та захисника адвоката ОСОБА_5

під час проведення у приміщенні суду в м. Тернополі підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань з №0000803 від 01 квітня 2024 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

На адресу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від Тернопільської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт із додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000803 від 01 квітня 2024 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 314 КПК України підготовче судове засідання відбувається за участю, зокрема потерпілого, представника потерпілого тощо, однак враховуючи те, що представник потерпілого ТзОВ «РУШ» - ОСОБА_6 , представник потерпілого ТОВ «Клевер Стор» - ОСОБА_7 , потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , будучи повідомленими судом належним чином про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання - не з`явилися, однак подали суду заяви про проведення підготовчого судового засідання у їх відсутності, суд враховуючи думку учасників судового провадження, які не заперечили щодо проведення підготовчого судового засідання у відсутності представників потерпілих та потерпілих, вважає за можливе провести підготовче судове засідання у відсутності представника потерпілого ТзОВ «РУШ» - ОСОБА_6 , представника потерпілого ТОВ «Клевер Стор» - ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, а тому слід призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні у відкритому судовому засіданні.

Окрім цього прокурор у підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про продовження застосованого відносно обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном до двох місяців, оскільки строк застосування вказаного запобіжного заходу закінчується та на даний час кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового розгляду, а підстави для зміни обвинуваченій запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою відсутні, оскільки ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу останній на даний час не зменшились. Відтак ОСОБА_4 перебуваючи на волі, зможе переховуватися від суду,з метою уникнення кримінальної відповідальності; продовжувати злочинну діяльність або ж вчинити інше кримінальне правопорушення,адже обвинувачена раніше судима, на шлях виправлення не стала, а вчинила умисний корисливий злочин в умовах воєнного стану, що свідчить про її суспільну небезпеку; а також може вчиняти незаконний вплив на потерпілих та свідківшляхом тиску на вказаних осіб, таким чином схиляючи до дачі неправдивих показів, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно може вплинути на хід судового розгляду, а тому більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам та забезпечити належне виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник - адвокат ОСОБА_5 не заперечили щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду.

При цьому захисник просить змінити її підзахисній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт або ж зменшити розмір застави визначеної обвинуваченій ОСОБА_4 .

Обвинувачена ОСОБА_4 не заперечила щодо задоволення клопотання прокурора.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, дійшов до таких висновків.

Кримінальне провадження відповідно до ст.ст. 32, 33 КПК України підсудне Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області.

Обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстави для його повернення відсутні.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п. 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, або зупинення провадження, немає.

Наведене дає можливість призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду.

Існує доцільність допитати під час судового розгляду представників потерпілих та потерілих.

З врахуванням думки учасників підготовчого судового провадження судовий розгляд необхідно здійснювати у відкритому судовому засіданні.

Заслухавши клопотання прокурора про продовження строку застосованого відносно обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, думку інших учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання обвинуваченої та її захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, або ж зменшення розміру застави, слід відмовити за безпідставністю, а клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 строком до 60 діб з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 травня 2024 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 червня 2024 року продовжено строком до 10 серпня 2024 року.

При вирішенні клопотання щодо продовження обвинуваченому заходу забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Статтею 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 р. «Про взяття під варту до суду» зауважується на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Відповідно до п. п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі Смирнов проти Росії, наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Таким чином, суд не вбачає доцільності у зміні раніше застосованого щодо обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу, оскільки будь-яких нових даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно останнього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні на даній стадії процесу не встановлено.

В свою чергу слід зазначити, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею177 (частина 1 статті 184КПК).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК покладає на прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

При цьому суд враховує те, що прокурором та матеріалами кримінального провадження доведено наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами та за які у разі доведеності її вини передбачено покарання на строк до восьми років позбавлення волі, ризики визначені в ухвалі слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду про застосування міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 на даний час не зменшились, зокрема вона зважаючи на санкцію статті обвинувачення може переховуватися від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, зможе вчинити інше кримінальне правопорушення, зважаючи на те, що остання раніше судима за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, а також зможе негативно вплинути на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні шляхом тиску на вказаних осіб, таким чином схиляючи їх до дачі неправдивих показів, відмови від дачі показів або ж відмовитися від участі у кримінальному провадженні.

Відтак, суд вважає, що тимчасова ізоляція обвинуваченої ОСОБА_4 від суспільства є цілком виправданою мірою, насамперед превентивною, оскільки, окрім захисту прав і інтересів обвинувачених, суд повинен приймати до уваги захист інтересів суспільства в цілому і запобігти можливій злочинній діяльності особи, якій пред`явлено підозру та висунуто обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, а тому приходить до висновку про необхідність продовжити відносно останньої винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить її належну процесуальну поведінку, а також не зможе запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам, передбаченим частиною першою статті 177 КПК України.

При цьому вирішуючи клопотання сторони захисту про зменшення розміру застави визначеної обвинуваченій ОСОБА_4 слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

В контексті справи "Mangouras v. Spain" (рішення від 28.09.2010 р., заява № 12050/04) зазначається, що заявник, посилаючись на п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. ЄСПЛ визнано законними та обґрунтованими дії національних судів щодо обрання підозрюваному розміру застави, який значно перевищував наявні активи, поточні доходи підозрюваного, тощо, беручи до уваги особливий характер справи заявника та шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, та зазначено, що навіть якщо сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Відповідно до вимог ч.4 ст.182 КПК України при визначені розміру застави, а також виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом.

З огляду на наведене, суд вважає, що розмір застави визначений ОСОБА_4 , яка обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, було встановлено у межах передбачених ч.5 ст.182 КПК України. Такий розмір застави на даний час є справедливим, здатний забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не порушує права обвинуваченої, та підстав вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_4 суд не вбачає.

Відтак, зважаючи саме на встановлені ризики та обставини кримінального провадження, суд вважає про відсутність на даному етапі судового провадження правових підстав для задоволення клопотання сторони захисту щодо зміни розміру застави шляхом її зменшення, а тому у задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 слід відмовити.

Таким чином враховуючи вимоги ст. 178 КПК України та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої ОСОБА_4 , а також зважаючи на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , суд вважає виправданим подальше тримання обвинуваченої під вартою, а тому клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 строком до 60 діб.

На підставі викладеного та керуючись главою 18 КПК України, ст.ст. 291, 314, 331, ч.ч.1, 2 ст. 376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000803 від 01 квітня 2024 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, у відкритому судовому засіданні на 11 год. 30 хв. 29 липня 2024 року в приміщенні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за адресою: м. Тернопіль, вул. Котляревського, 34.

Про час судового розгляду повідомити прокурора, захисника, потерпілих та представників потерпілого, а також видати та відконвоювати обвинувачену ОСОБА_4 .

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт чи зменшення розміру застави визначеної обвинуваченій ОСОБА_4 відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 - задовольнити.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченої ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, продовживши строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 24 вересня 2024 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченій ОСОБА_4 , її захиснику та прокурору, а також направити уповноваженій службовій особі в місця ув`язнення обвинуваченої ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення лише у частині продовження строку дії запобіжного заходу.

Головуючий суддя ОСОБА_1