У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000161, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 26 лютого 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- обвинуваченого за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 26 лютого 2024 року ОСОБА_7 засуджений:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 грн;

- за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8 500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у розмірі 1434 грн. Вирішено питання про речові докази.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_6 просить змінити вирок та пом`якшити призначене покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 грн;

- за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 грн.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, вважає призначене покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вважає, що призначений розмір штрафу за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, що складає 8 500 грн, є завеликим. Просить врахувати дані про особу обвинуваченого, який є інвалідом 1 групи та учасником бойових дій.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

У серпні 2022 року, більш точної дати і часу під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 у невстановлений час та у невстановленому місці, познайомився з раніше невідомим чоловіком, який запропонував йому допомогу для виготовлення йому завідомо підробленого документу, а саме, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, та ОСОБА_7 у 2022 році, більш точної дати і часу під час досудового розслідування не встановлено, у м. Краматорську Донецької області надав свої анкетні дані для внесення до підробленого документу.

У подальшому, невстановлена особа у невстановлений час та місці виготовила підроблений документ - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 на транспортний засіб JAC HFC1020K, в яке внесла, анкетні дані ОСОБА_7 та передала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу останньому в АДРЕСА_2 за грошові кошти у сумі 30 000 грн.

Такий чином, ОСОБА_7 став пособником вчинення кримінального проступку.

01 грудня 2023 року близько 16:10 год, поблизу будинку АДРЕСА_3 працівниками поліції був зупинений транспортний засіб: JAC HFC1020K під керуванням ОСОБА_7 , який, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх караність, надав для перевірки працівникам поліції завідомо підроблене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 на транспортний засіб JАС HFC1020K, де власником вказаний ОСОБА_8 , яке не відповідає бланкам встановленого зразка, що перебувають в офіційному обігу на території України, тим самим використав завідомо підроблений документ.

Судом першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним у пособництві в підробленні офіційного документа, його дії кваліфіковані за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, та у використанні завідомо підробленого документа, його дії кваліфіковані за ч. 4 ст. 358 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника.

Обвинувачений ОСОБА_7 належним чином повідомлений про дату та час апеляційного розгляду, до суду не з`явився, його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при ухваленні рішення, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційні скарзі захисника доводи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як передбачено ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При ухваленні вироку зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався не у повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, встановлених судом, а також кваліфікація його дій за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, є правильними.

З огляду на межі вимог апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, апелянтом не оспорюються. Тому вирок в цій частині, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, не переглядається.

Що стосується доводів захисника про незаконність оскаржуваного вироку в частині призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів встановила таке.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції не достатньо враховані під час призначення ОСОБА_7 покарання.

У суді першої інстанції обвинувальний акт розглянуто в порядку ст. 302 КПК України, у спрощеному провадженні у зв`язку з беззаперечним визнання своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_7 .

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується нейтрально та повністю визнав свою вину.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, визнано щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді штрафу у визначеному у вироку розмірі є не достатньо умотивованим. Апеляційний суд, хоча погоджується з висновками суду першої інстанції щодо виду призначеного ОСОБА_7 покарання, однак не погоджується з визначенням його розміру.

Так, суд першої інстанції не врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий, має родину, є учасником бойових дій, звільнений з військової служби за станом здоров`я, визнаний особою з інвалідністю Першої Б групи (захворювання, пов`язане з проходженням військової служби).

Беручи до уваги встановлені судом першої інстанції обставини, характер та тяжкість кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, враховуючи загальні засади призначення покарання, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання за ч. 5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8 500 грн, хоча і не виходить за межі, встановлені санкцією зазначеної статті, однак за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок суворості.

Тому, на переконання колегії суддів, необхідно пом`якшити обвинуваченому покарання в частині його розміру за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України до штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На думку колегії суддів, саме таке покарання, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Покарання за ч.4 ст. 358 КК України призначено відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання підлягає зміні з пом`якшенням призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 420, 424, 425, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 26 лютого 2024 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України та пом`якшити йому покарання до штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 грн.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 4 ст. 358 КК України з призначенням покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 грн.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3