ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5056/24
Провадження № 1-в/210/623/24
У Х В А Л А

іменем України

23 вересня 2024 року м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривий Ріг клопотання начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» про приведення покарання засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до чинного законодавства,

ВСТАНОВИВ :

05 вересня 2024 року начальник Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» ОСОБА_5 звернувся в суд із клопотанням в порядку п.13 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 КПК України, ст. 5, ч.2 ст.74 КК України, в якому просить приведення покарання засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до чинного законодавства.

В обґрунтування клопотання покликається на те, що засуджений ОСОБА_4 раніше судимий вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.03.2018 року за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік та вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.02.2019 року за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10.06.2019 року вирок змінено в частині призначеного покарання, вважати засудженим за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком від 19.03.2018 року, остаточне покарання 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 ч. 1 п.п. 1,2, ст. 76 ч.3 п. 2 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.09.2020 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування призначеного покарання в місця позбавлення волі, строком на 4 роки.

Представник Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання. Поза межами судового засідання від представника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» ОСОБА_6 надійшла заява, в якій останній просив суд проводити розгляд справи без його участі.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі.

Прокурор в судовому засіданні щодо клопотання про звільнення засудженого ОСОБА_4 у зв`язку з декриміналізацією вчинених ним діянь не заперечував.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до такого висновку.

Згідно із ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 1 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частинами 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів клопотання та встановлено під час судового розгляду, вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.03.2018 року у справі № 183/444/18 (провадження 1-кп/183/586/18), ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік. На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2018 року вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2018 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_7 скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.02.2019 року у справі № 183/1185/18, ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового приєднання призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду від 19.03.2018 року покарання остаточно призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, строком на 2 роки та покладено обов`язки передбачені ст.. 76 КК України.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10.06.2019 року вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2019 року щодо ОСОБА_4 змінити в частині призначеного покарання. ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом частково складання призначених покарань за цим вироком та вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2018 року, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Згідно зазначеного вироку та ухвали апеляційного суду встановлено, що 20.01.2018 року ОСОБА_4 , спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 690,56 грн, його дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.06.2019 року у справі № 183/444/18 (провадження 1-кп/183/788/19), ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік та покладено обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.08.2019 року у справі №183/444/18, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.06.2019 року, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.02.2019 року, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки та покладено обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Згідно зазначеного вироку, 28 жовтня 2017 року, ОСОБА_4 , спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1725 грн. 88 коп., його дії кваліфіковано за ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у сховище.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.09.2020 року, скасовано звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.02.2019 року, зміненого ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10.06.2019 року, та направити його для відбування призначеного покарання в місця позбавлення волі, строком на 4 роки.

Таким чином, встановлено, що засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)» за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.02.2019 року.

На час, до якого відносяться інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_4 діяння, положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна» №1449-VI від 04.06.2009 (далі - Закон України №1449-VI від 04.06.2009), згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009).

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

У нормах КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009 у 2017 році на час, до якого відносяться інкриміновані ОСОБА_4 діяння згідно вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.06.2019 року у справі № 183/444/18 крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 160 грн 00 коп. Якщо вартість викраденого майна перевищувала 160 грн 00 коп, то наставала кримінальна відповідальність. Тоді як у 2018 році, на час, до якого відносяться інкриміновані ОСОБА_4 діяння згідно вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.02.2019 року у справі № 183/1185/18 якщо вартість викраденого майна перевищувала 176 грн 20 коп, то наставала кримінальна відповідальність

З 09.08.2024 набув чинності Закон України № 3886-IX від 18.07.2024, яким статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції. Зокрема, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст. 4 КК України).

Згідно із ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи зазначені зміни до законодавства, а також положення наведеної вище ч.2 ст. 4 КК України та ч.1 ст.5 КК України, таємне викрадення чужого майна вартістю до 1600 грн. на час, до якого відносять інкриміновані ОСОБА_4 діяння (28.10.2017 року), кваліфікувалися б за ч. 1 ст. 51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, а таємне викрадення чужого майна вартістю понад 1600 грн. - за ч.1 ст.185 КК України (крадіжка), а за наявності кваліфікуючих ознак (наприклад вчинення повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаної з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище) - за відповідною частиною статті 185 КК України.

Враховуючи наведене вище, оскільки згідно вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.06.2019 року у справі № 183/444/18 яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, якими завдано шкоду у розмірі 1725,88 грн., що перевищує поріг настання кримінальної відповідальності за крадіжку на час вчинення відповідного злочину, відтак відсутні підстави стверджувати про внесення змін, які б усували караність діяння ОСОБА_4 за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а саме у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь.

Згідно вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.02.2019 року у справі № 183/1185/18 яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, якими 21.01.2018 року завдано шкоду у розмірі 690,56 грн., що не перевищує поріг настання кримінальної відповідальності за крадіжку на час вчинення відповідного злочину, відтак наявні підстави стверджувати про внесення змін, які б усували караність діяння ОСОБА_4 за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а саме у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» про приведення покарання засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до чинного законодавства - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного йому вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.02.2019 року із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, у зв`язку з усуненням караності діяння.

ОСОБА_4 , 27.04.1988 року звільнити з Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» негайно після набрання ухвали суду законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1