ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2024 м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

при судовому розгляді об`єднаного кримінального провадження №501/2011/20 відносно:

ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Нововолинськ Волинської області, громадянки України, із середньою освітою, одруженої, яка немає на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимої, останній раз 24.10.2007 року Личаківським районним судом Львівської області за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, звільнилась 15.07.2014 року по відбуттю строку покарання,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , яка раніше була неодноразово судима за вчинення злочинів майнової спрямованості, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не стала та повторно вчинила корисливі умисні злочини за наступних обставин.

У грудні 2019 року, більш точний час не встановлено, ОСОБА_4 , керуючись корисливим злочинним умислом, який спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, повідомивши завідомо неправдиві відомості про те, що вона являється співробітником соціальної служби, яка надає допомогу пенсіонерам та займається підвищенням пенсійних виплат, зайшла до приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_3 , у якій постійно проживає потерпілий ОСОБА_6 .

Реалізуючи раніше виниклий злочинний умисел, який був спрямований на заволодіння чужим майном, діючи з корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, повторно, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем мешкання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом обману, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання, скориставшись похилим віком потерпілого, повідомила потерпілому завідомо неправдиві відомості про можливість збільшення пенсійних виплат потерпілому, у випадку оформлення певних документів, для підготовки яких необхідні грошові кошти у розмірі 7500 гривень

Довіряючи словам раніше невідомої йому жінки, розраховуючи на підвищення пенсійних виплат, потерпілий ОСОБА_6 передав ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 7500 гривень. Отримавши грошові кошти у розмірі 7500 гривень, ОСОБА_4 , з метою відведення уваги від своїх дійсних намірів, у присутності потерпілого ОСОБА_6 , записала прізвище, ім`я, ім`я по батькові, дату народження потерпілого до журналу формату А4, повідомивши останньому, що йому потрібно очікувати на підвищення пенсійних виплат.

Після чого, ОСОБА_4 вийшла із приміщення квартири та з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, заволодівши грошовими коштами у розмірі 7500 гривень які належать ОСОБА_6 , якими, в подальшому, розпорядилась на власний розсуд, спричинивши останній майнову шкоду у розмірі 7500 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Крім цього, 20.12.2019, близько 10 години, ОСОБА_4 , керуючись корисливим злочинним умислом, який був спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, повідомивши завідомо неправдиві відомості про те, що вона являється співробітником соціальної служби, яка надає допомогу пенсіонерам та займається підвищенням пенсійних виплат, представившись вигаданим іменем « ОСОБА_7 », зайшла до приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_4 , у якій постійно проживає потерпілий ОСОБА_8 .

Реалізуючи раніше виниклий злочинний умисел, який спрямований на заволодіння чужим майном, діючи з корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, повторно, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_4 , шляхом обману, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання, скориставшись похилим віком потерпілого, повідомила потерпілому завідомо неправдиві відомості про можливість збільшення пенсійних виплат потерпілому, у випадку оформлення певних документів, для підготовки яких необхідні грошові кошти у розмірі 9000 гривень

Довіряючи словам раніше невідомої йому жінки, розраховуючи на підвищення пенсійних виплат, потерпілий ОСОБА_8 передав ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 9000 гривень. Отримавши грошові кошти у розмірі 9000 гривень, ОСОБА_4 , з метою відведення уваги від своїх дійсних намірів, у присутності потерпілого ОСОБА_8 , записала прізвище, ім`я, ім`я по батькові, серію та номер паспорта потерпілого до журналу формату А4, повідомивши останньому, що йому потрібно очікувати на підвищення пенсійних виплат.

Після чого, ОСОБА_4 вийшла із приміщення квартири та з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, заволодівши грошовими коштами у розмірі 9000 гривень які належать ОСОБА_8 , якими, в подальшому, розпорядилась на власний розсуд, спричинивши останньому майнову шкоду у розмірі 9000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Далі, у квітні 2020 року, більш точний час не встановлено, ОСОБА_4 , керуючись корисливим злочинним умислом, який спрямований на таємне викрадення чужого майна, повідомивши завідомо неправдиві відомості про те, що вона являється співробітником соціальної служби, яка надає допомогу пенсіонерам та займається підвищенням пенсійних виплат, зайшла до приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_5 , у якій постійно проживає потерпіла ОСОБА_9 .

У подальшому, відволікаючи увагу потерпілої, ОСОБА_4 діючи умисно, корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистої наживи, скориставшись похилим віком потерпіло, переконавшись, що її дії залишаться непоміченими для оточуючих, перебуваючи у приміщення кухні квартири за адресою: АДРЕСА_5 , визначивши об`єктом свої злочинних посягань грошові кошти, які знаходились у меблевій тумбі однієї із кімнат, таємно викрала грошові кошти у розмірі 630 доларів США, що станом на 01.12.2020, згідно даних Національного банку України, складало 17 388 гривень.

Після чого, ОСОБА_4 поспішно вийшла із приміщення квартири та з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, таємно викравши грошові кошти у розмірі 630 доларів США, які належать ОСОБА_9 , якими, в подальшому вона розпорядилась на власний розсуд, спричинивши останній майнову шкоду у розмірі 17388 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчиненила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Крім цього, 23.04.2020, близько 11 години, більш точний час не встановлено, ОСОБА_4 , керуючись корисливим злочинним умислом, який спрямований на таємне викрадення чужого майна, повідомивши завідомо неправдиві відомості про те, що вона являється співробітником соціальної служби, яка надає допомогу пенсіонерам та займається підвищенням пенсійних виплат, зайшла до приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_6 , у якій постійно проживає потерпілий ОСОБА_10 .

У подальшому, відволікаючи увагу потерпілого та його дружини - ОСОБА_11 необхідністю пошуку та надання їй документів, які потрібні для підвищення пенсійних виплат, скориставшись похилим віком потерпілого, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистої наживи, переконавшись, що її дії залишаться непоміченими для оточуючих, перебуваючи у приміщення кухні квартири за адресою: АДРЕСА_6 , визначивши об`єктом своїх злочинних посягань грошові кошти, які знаходились на поверхні столу кухні, таємно викрала грошові кошти у розмірі 3000 гривень

Після чого, ОСОБА_4 поспішно вийшла із приміщення квартири та з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, таємно викравши грошові кошти у розмірі 3000 гривень, які належать ОСОБА_10 , якими, в подальшому, розпорядилась на власний розсуд, спричинивши останньому майнову шкоду у розмірі 3000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

В подальшому, 22.05.2020, приблизно об 11 годині 45 хвилині, ОСОБА_4 , знаходячись в дворі будинку АДРЕСА_7 , біля третього під`їзду, де проживає потерпіла ОСОБА_12 , підійшла до потерпілої та представившись працівником управління праці та соціального захисту населення м. Чорноморськ, та розповіла їй, що вона може підвищити пенсію ОСОБА_12 , та після того як остання відмовилася від її послуг, попросила її пригостити чаєм.

Після цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , зайшли до квартири потерпілої, яка розташована за адресою: АДРЕСА_8 , де у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, ОСОБА_4 , знаходячись у квартирі потерпілої, яка розташована за адресою: АДРЕСА_8 , приблизно о 12 годині, скориставшись похилим віком потерпілої та тим, що ОСОБА_12 пішла на кухню, таємно викрала із шафи у кімнаті ювелірні вироби, а саме: золоту обручку, 583 проби, пару золотих сережок, 583 проби, золотий ланцюжок з золотим підвісом у вигляді літери «М», 583 проби, загальною вагою 14,63 гр., вартістю по 870 грн. за 1 грам, на загальну суму 12 728 грн. 10 коп., після чого з місця вчинення злочину ОСОБА_4 зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 12 728 грн. 10 коп.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Крім того, 22.05.2020, приблизно о 12 годині, перебуваючи у квартирі ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_8 , у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння важливим особистим документом ОСОБА_13 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, ОСОБА_4 , знаходячись у зазначеній квартирі, скориставшись похилим віком потерпілої та тим, що ОСОБА_13 пішла на кухню, таємно викрала пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_13 , яке знаходилось у шафі в кімнаті квартири та є важливим особистим документом, що надає право особі на одержання пенсії та соціальних пільг. Після чого, з місця вчинення злочину ОСОБА_4 зникла.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 357 КК України, тобто незаконне заволодіння будь-яким способом важливим особистим документом.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.3 ст. 357 КК України визнала повністю, підтвердила вищевикладені обставини та заявила про щире каяття у вчиненому. При цьому, обвинувачена надала пояснення, які в цілому співвідносяться з обставинами, викладеними у обвинувальному акті.

Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст. 349 КПК України, у тому числі і право на обмеження апеляційного оскарження обставин вчинення кримінального правопорушення, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції обвинуваченої щодо визнання вини.

Оскільки ОСОБА_4 , діючи умисно, заволоділа чужим майном шляхом обману потерпілих (вчинила шахрайство), повторно, суд кваліфікує її дії за ст.190 ч.2 КК України.

Таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене ОСОБА_4 повторно, суд кваліфікує за ч.2 ст. 185 КК України.

Дії ОСОБА_4 , яки виразилися у незаконному заволодінні будь-яким способом важливим особистим документом, суд кваліфікує за ч.3 ст. 357 КК України.

Судом був прийнятий до розгляду цивільний позов потерпілої ОСОБА_13 , визнаної у справі цивільним позивачем, про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, на суму 12 728 гривень 10 копійок.

В обґрунтування позовної вимоги цивільний позивач зазначила, що внаслідок скоєних відносно неї протиправних дій, вона понесла матеріальну шкоду на зазначену суму.

Цивільний відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги визнала у повному обсязі.

При розгляді питання про наявність причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача та понесеною позивачем матеріальною шкодою, суд керується положеннями п.1, 2 п.п.1, п.3 ст.22 ЦК України, відповідно до яких, особа, якій спричинені збитки, має право на їх відшкодування у повному обсязі.

В судовому засіданні підстави позову та вина обвинуваченої у заподіянні майнової шкоди ОСОБА_13 доведена повністю.

Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст. 127 КПК України, суд вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_13 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити повністю та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_13 суму у розмірі 12 728 гривень 10 копійок.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд керується загальними принципами призначення покарання, зазначеними в ст. 50, 65 КК України, зокрема враховує те, що призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути необхідним та достатнім для виправлення і попередження нових злочинів.

Суд визнає пом`якшуючою покарання обставиною щире каяття обвинуваченої у вчиненних кримінальних правопорушеннях.

При цьому, визначаючи щире каяття обвинуваченої пом`якшуючою покарання обставиною, суд враховує, що окрім визнання ОСОБА_4 факту вчинення злочинів, відбулося ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання нею своєї провини у вчинених злочинах, про що вона, ОСОБА_4 , висловила щирий жаль з приводу цього та заявила про публічний осуд своєї поведінки в суді. Про щирість каяття, на думку суду, свідчить і факт надання обвинуваченою в суді правдивих показів, готовність нести покарання.

Обставиною, що обтяжуює покарання ОСОБА_4 , суд визнає вчинення кримінальних правопорушень щодо осіб похилого віку.

Крім того, суд враховує дані про стан здоров`я обвинуваченої і наявність в неї ряду хроничних захворювань.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, наведених даних про особу обвинуваченої та інших обставин справи в їх сукупності, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 неможливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, вважає за необхідне призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі, з застосуванням принципу часткового складання покарань, передбачених ст. 70 КК України.

Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст.357 КК України, суд виходить з наступного.

Дії ОСОБА_4 , передбачені зазначеною нормою кримінального закону, знайшли своє підтвердження у суді.

Пунктом 2 частини 1 статті 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Максимальна санкція, яка зазначена у ч. 3 ст.357 КК України передбачає покарання у вигляді обмеження волі на строк до 3 років. Згідно ст. 12 КК України, вказане кримінальне правопорушення відносяться до категорії нетяжких злочинів,

Як було встановлено судом, події кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 357 КК України, мали місце 22.05.2020.

З урахуванням періоду ухилення ОСОБА_4 від суду, наявність якого зупиняє перебіг давності, строк притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення сплив.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінального покарання за ч. 3 ст.357 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Вирішуючи питання, які відповідно до положень пп.2 п.4 ст. 374 КПК України повинен вирішити суд при ухваленні вироку, у тому числі щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься і питання запобіжного заходу, встановивши можливість вчинення обвинуваченою ОСОБА_4 дій, передбачених ст. 177 КПК України, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої до набрання вироком законної сили, суд вважає за необхідне, обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний заход у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати у строк призначеного покарання, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 в період з 26.01.2021 по 28.01.2021 та з 06.08.2023 до дня набрання вироком законної сили, в редакції цієї норми, яка діяла на час кримінального провадження.

Долю речових доказів: документів, оптичного диску та листів стандарту А4, зазначених у постанові слідчого від 19.08.2020, суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України та вважає за необхідне зберігати їх у матеріалах кримінального провадження, інші речові докази: а саме пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_13 -вважати повернутими власнику.

Згідно ст. 124 КПК України, процесуальні витрати у кримінальному провадженні у розмірі 817 гривень 25 копійок за проведення експертного дослідження підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Керуючись ст.ст. 369 -374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України, на підставі яких призначити їй покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України - у вигляді 2 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.190 КК України - у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі;

Відповідно до ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки та 2 місяця.

ОСОБА_4 визнати винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 357 КК України та звільнити її від покарання на підставі ст. 49 КК України - у зв`язку із спливом строків притягнення її до кримінальної відповідальності.

До набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, зарахувати у строк призначеного покарання, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 в період з 26.01.2021 по 28.01.2021 та з 06.08.2023 до дня набрання вироком законної сили.

Суму застави у розмірі 42 040 гривень, обрану як запобіжний заход відносно ОСОБА_4 при досудовому розсідуванні кримінального провадження № 0001159 від 24.04.2020 - звернути в дохід держави.

Позовні вимоги ОСОБА_13 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити повністю та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_13 суму у розмірі 12 728 гривень 10 копійок.

Речові докази: документи, оптичний диск та листи стандарту А4, які зазначені у постанові слідчого від 19.08.2020 - зберігати у матеріалах кримінального провадження; пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_13 - вважати повернутими власнику.

Судові витрати у сумі 817 гривень 25 копійок стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Головуючий ОСОБА_14