Справа №181/1663/24
Провадження №1-кп/0186/412/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м.Шахтарське.

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар - ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката - ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Шахтарському кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000227 від 22 вересня 2024 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м.Авдіївці, Донецької області, освіта середня, розлученої, непрацюючої, зареєстрованої по АДРЕСА_1 , проживаючої по АДРЕСА_2 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра неперебуваючої, несудимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.259 КК України,

В С Т А Н О В И В:

22 вересня 2024 року, приблизно о 06 годин 35 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи біля с.Райполе, Синельниківського району Дніпропетровської області, де у неї виник прямий злочинний умисел - зателефонувати на спеціальну лінію «102» та повідомити неправдиву інформацію про замінування критично важливого об`єкту інфраструктури, а саме: відділення поліції №2 Синельниківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Після цього, ОСОБА_5 , маючи на меті реалізацію вищевказаного умислу, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що інформація, яку вона збирається повідомити є неправдивою та розуміючи, що таке повідомлення створить обстановку загального страху, невпевненості в населення, порушить громадську безпеку, 22 вересня 2024 року о 07 годині 07 хвилин, за допомогою свого мобільного телефону марки «SIGMA mobile», червоного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в якому знаходилась сім карта мобільного оператора «Vodafone UA» № НОМЕР_3 , зателефонувала на спецлінію «102», в телефонній розмові, не назвавши свої анкетні дані, достовірно знаючи, що поширена нею інформація неправдива та, усвідомлюючи те, що дане повідомлення викликає порушення громадської безпеки, повідомила оператору спецлінії «102», який знаходився на робочому місці та виконував покладені на нього функціональні обов`язки, завідомо неправдиву інформацію про те, що замінували критично важливий об`єкт інфраструктури, а саме: відділення поліції №2 Синельниківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, що знаходиться за адресою: вул.Соборна, будинок №54, с.Межова, Синельниківського району, Дніпропетровської області, після чого, завершила розмову та поклала слухавку.

В подальшому, перевіркою зазначеного повідомлення встановлено, що ОСОБА_5 вищевказану подію вигадала, а повідомлення про вчинення дій, що загрожують загибелі людей, об`єктом якого стали співробітники критично важливого об`єкту інфраструктури, а саме: відділення поліції №2 Синельниківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, завідомо неправдиве.

16 жовтня 2024 року між прокурором Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської області - ОСОБА_3 , якому, на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000227 від 22 вересня 2024 року, з одного боку, та підозрюваною у цьому провадженні - ОСОБА_5 , із захисником - адвокатом - ОСОБА_4 , з іншого боку, на підставі ст.ст.468, 469, 472 КПК України, у приміщенні Межівського відділу Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської області, за адресою: вул.Учительська, буд.№1, с.Межова, Синельниківського району, Дніпропетровської області, укладено угоду про визнання винуватості, за умовами якої: підозрювана - ОСОБА_5 , під час досудового розслідування повністю визнала свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; сприяти розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні обставин щодо виявлення та припинення інших відомих їй подібних кримінальних правопорушень. Сторони погодилися на призначення покарання підозрюваній - ОСОБА_5 , по ч.2 ст.259 КК України, - у виді позбавлення волі на строк чотири роки, на підставі ст.75 КК України звільнивши її від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням і покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Згідно ч.3 ст.75 КК України тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

В угоді також передбачені наслідки укладення угоди, її затвердження та невиконання, які роз`яснені ОСОБА_5 .

Прокурор у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості підтримав, просив її затвердити та призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, на підставі ст.75 КК України звільнити її від відбування покарання з випробуванням і покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Обвинувачена - ОСОБА_5 визнала повністю себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.259 КК України, підтвердила суду, що на її День народження вона посварилася зі своїм чоловіком, з яким не перебуває в зареєстрованому шлюбі, він її вигнав з дому, вона поїхала в АДРЕСА_4 , де проживала до 22 вересня 2024 року по АДРЕСА_4. Потім приїхала до с.Райполе, Синельниківського району, Дніпропетровської області та вирішила помститися чоловіку, а помстилася собі, подзвонила зі свого телефону на «102», повідомила неправдиву інформацію та поїхала назад у АДРЕСА_4 , звідки її забрала поліція в с.Межову, зараз вона проживає з чоловіком у АДРЕСА_2 , щиро розкаюється в скоєному, просила угоду про визнання винуватості затвердити та призначити їй узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, на підставі ст.75 КК України звільнити її від відбування покарання з випробуванням і покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Захисник обвинуваченої в підготовчому судовому засіданні просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання в виді позбавлення волі на строк чотири роки, на підставі ст.75 КК України звільнити її від відбування покарання з випробуванням і покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ст.468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких і тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Пунктом 1 ч.3 ст.314 КПК України визначено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_5 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.259 КК України - завідомо неправдивому повідомленні про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей, якщо об`єктом завідомо неправдивого повідомлення стали критично важливі об`єкти інфраструктури, що забезпечують діяльність органів державної влади.

Сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст.472 КПК України, Закону України про кримінальну відповідальність, в тому числі, щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією ч.2 ст.259 КК України.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, переконався, що кваліфікація дій обвинуваченої є правильною, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.259 КК України, - завідомо неправдивому повідомленні про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей, якщо об`єктом завідомо неправдивого повідомлення стали критично важливі об`єкти інфраструктури, що забезпечують діяльність органів державної влади.

Укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачена повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Відповідно до ч.5 ст.65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

На підставі ст.65 КК України, п.1 Постанови Пленуму ВССУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення, перевиховання обвинуваченої та відповідає загальним засадам призначення покарання.

Крім того, при призначені покарання враховано, що ОСОБА_5 є такою, що раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, задовільно характеризується за місцем проживання.

Відповідно до вимог ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч.7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди про визнання винуватості під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченою, призначення ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.259 КК України, та ухвалення обвинувального вироку.

Так як укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинувачена відмовилася від здійснення права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, а саме: від допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подання клопотання про виклик свідків і подання доказів, що свідчать на її користь; що ОСОБА_5 скоїла тяжкий злочин, щиро розкаялася в скоєному, тобто угода відповідає вимогам цього Кодексу, закону та ухваленню вироку, тому суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості і призначити ОСОБА_5 покарання по ч.2 ст.259 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки, на підставі ст.75 КК України звільнити її від відбування основного покарання з випробуванням і покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень, як нею, так і іншими особами.

Кваліфікація скоєного ОСОБА_5 по ч.2 ст.259 КК України правильна, за ознакою - завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей, якщо об`єктом завідомо неправдивого повідомлення стали критично важливі об`єкти інфраструктури, що забезпечують діяльність органів державної влади.

Обставини, які пом`якшують покарання, передбачені ст.66 КК України, - щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, - відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази суд вирішує у відповідність ст.100 КПК України:

- мобільний телефон, марки «Sigma mobile», червоного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП №2 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: вул.Соборна, буд.№54, с.Межова, Синельниківського району, Дніпропетровської області, слід повернути ОСОБА_5 за належністю.

При вирішенні питання відшкодування процесуальних витрат у справі, пов`язаних із залученням експертів, суд зазначає, що, відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України - у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 витрати на проведення судової експертизи відео-, звукозапису №СЕ-19/113-24/5412-ВЗ від 26 вересня 2024 року, вартість якої, згідно довідки, складає 9550 гривень 80 копійок.

У відповідність ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна та вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2024 року у справі №181/1515/24 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000227 від 22 вересня 2024 року, на мобільний телефон, марки «Sigma mobile», червоного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 СРУП ГУНП в Дніпропетровській області по АДРЕСА_6 .

Запобіжний захід до ОСОБА_5 не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 394, 468, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, - суд

У Х В А Л И В :

Затвердити укладену 16 жовтня 2024 року між прокурором Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської області - ОСОБА_3 , якому, на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000227 від 22 вересня 2024 року, з одного боку, та підозрюваною у цьому провадженні - ОСОБА_5 , із захисником - адвокатом - ОСОБА_4 , з іншого боку, на підставі ст.ст.468, 469, 472 КПК України, у приміщенні Межівського відділу Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської області, за адресою: вул.Учительська, буд.№1, с.Межова, Синельниківського району, Дніпропетровської області, угоду про визнання винуватості, за умовами якої: підозрювана - ОСОБА_5 , під час досудового розслідування повністю визнала свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; сприяти розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні обставин щодо виявлення та припинення інших відомих їй подібних кримінальних правопорушень. Сторони погодилися на призначення покарання підозрюваній - ОСОБА_5 , по ч.2 ст.259 КК України, - у виді позбавлення волі на строк чотири роки, на підставі ст.75 КК України звільнивши її від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням і покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Згідно ч.3 ст.75 КК України тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.259 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю в один рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

У відповідність пунктів 1, 2 ч.1 ст.76 КК України - покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речовий доказ: мобільний телефон, марки «Sigma mobile», червоного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП №2 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: вул.Соборна, буд.№54, с.Межова, Синельниківського району, Дніпропетровської області, - повернути ОСОБА_5 за належністю.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судової експертизи відео-, звукозапису №СЕ-19/113-24/5412-ВЗ від 26 вересня 2024 року, - 9 550 гривень 80 копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2024 року у справі №181/1515/24 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000227 від 22 вересня 2024 року, на мобільний телефон, марки «Sigma mobile», червоного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 СРУП ГУНП в Дніпропетровській області по вул.Соборна, буд.№54, с.Межова, Синельниківського (Межівського) району, Дніпропетровської області .

Запобіжний захід до ОСОБА_5 не застосовувався.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції - після його проголошення.

Вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченою, її захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення їй наслідків укладення угоди;

2) потерпілою, її представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; нероз`яснення їй наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3)прокурором виключно з підстав призначення покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому, згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу, угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1 .