Справа №760/3895/23 1-кп/760/899/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

-головуючого судді ОСОБА_1

-при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000020, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 січня 2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Саранськ, Республіка Мордовія, РФ, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 260 КК України, ч. 2 ст. 110 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.) та ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.),

за участі сторін та інших учасників кримінального провадження:

-прокурора ОСОБА_4

-захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Внаслідок збройної агресії з боку Російської Федерації військовослужбовцями збройних сил РФ у лютому 2014 року встановлено ефективний контроль, як над територією Автономної Республіки Крим, так і за діяльністю розташованих там органів влади. Тобто РФ, відповідно до ст. 42 «Положення про закони і звичаї війни на суходолі», що є додатком до Гаагської конвенції «IV Конвенція про закони і звичаї війни на суходолі» від 18.10.1907, здійснено тимчасову окупацію вказаної території України.

Крім того, згідно із статтями 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14.12.1974 № 3314 (XXIX) серед іншого визначено, що ознаками агресії є застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави. При цьому, як акт агресії незалежно від оголошення війни, кваліфікується вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або її частини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014, тимчасово окупована РФ територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та Законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Крім того, відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 1 вказаного Закону Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими РФ з 20 лютого 2014 року.

Відповідно до ч.?6 ст.?17 Конституції України, на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Однак, наприкінці лютого 2014 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням встановити не надалося можливим, на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя із числа осіб, які прихильно ставились до питання приєднання Автономної Республіки Крим та міста Севастополя до РФ, в тому числі і за рахунок досвідчених військових та інших осіб, у порушення ч.?6 ст.?17 Конституції України, почали створюватись непередбачені Конституцією та законами України збройні формування, метою яких надання підтримки проросійськи налаштованим рухам та партіям, що діяли на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя та сприяння військовим підрозділам збройних сил РФ у вчиненні дії по встановленню контролю над територією Кримського півострову, а також над органами виконавчої та законодавчої влади Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

За вищеописаних умов та викладених обставин на території м. Сімферополя невстановленими, слідством особами створено та розпочало діяльність незаконне збройне формування «Самооборона Криму». Вказане формування мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, а також за сприяння представників спецслужб та військових рф було озброєно вогнепальною зброєю.

У кожному структурному підрозділі не передбаченого законодавством збройного формування «Самооборона Криму», ставились завдання щоденної діяльності, які полягали в здійсненні методами військових операцій силової підтримки військових армії РФ, придушення організованого опору проукраїнськи налаштованого населення на території півострову Крим, депортації населення з АР Крим, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, нападі на підприємства, установи, організації, громадян. Вказане формування дислокувалось в різних населених пунктах та Кримського півострову та мало загальну координацію керівництва.

При цьому, незаконне збройне формування «Самооборона Криму» діяло у тісній співпраці з російською ФСБ і російською армією, яка видала зброю членам вказаного незаконного збройного формування. Останні діяли на підтримку російських військ, приймали участь у блокаді українських військових частин, здійснювали спільні чергування на укомплектованих зброєю блокпостах. Ополченці, які входили до складу «Самооборони Криму», з метою недопущення проукраїнської пропаганди і протестів проти засилля російських військ на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, захоплювали українських військовослужбовців, журналістів та активістів і передавали їх російським військовим.

Знаючи про початок діяльності не передбаченого законами України збройного формування «Самооборона Криму», громадянин України ОСОБА_3 , діючи умисно, сприяючи армії РФ в окупації та подальшому відділенні території кримського півострова від України, усвідомлюючи незаконність створення вказаного формування, з метою участі у його діяльності, та у нападі на підприємства, установи, організації, після співбесіди з «лідерами» незаконного збройного формування « Самооборона Криму », ознайомившись з встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками учасника вказаного збройного формування, будучи достовірно обізнаним, що останнє не відноситься до збройних формувань, передбачених законодавством України, розуміючи роль та мету діяльності, 23.02.2014 в м. Сімферополь, АР Крим, вступив до вказаної організації. При цьому, він був призначений на посаду бійця «16-й роты Самообороны Крыма», і до його обов`язків входило взяття під так звану охорону державних будівель, підприємств та організацій, блокування військових частин Збройних Сил України, патрулювання вулиць, виявлення та затримання проукраїнськи налаштованих мешканців.

У подальшому, діючи умисно, з метою зміни меж території України, спільно із іншими учасниками « Самообороны Крыма », виконуючи вказівки вищестоящих керівників організації, надавав допомогу РФ та військовим РФ, які незаконно діяли на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Зокрема, 26.02.2014 року, ОСОБА_3 , у складі незаконного збройного формування « Самооборона Крыма », у розпорядженні якого була придатна для використання вогнепальна зброя та вибухівка, прибув до адміністративної будівлі Верховної Ради Автономної Республіки Крим, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де проводився мітинг на підтримку територіальної цілісності і недоторканості України, діючи умисно, з метою недопущення впливу учасників мітингу на діяльність депутатів ВР АР Крим, безпосередньо здійснював розгін про-українськи налаштованого населення та захоплення приміщення адміністративної будівлі Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

Також, ОСОБА_3 зі зброєю в руках брав участь у блокуванні та захопленні державних органів влади на території Криму.

Крім того, у березні 2014 року, більш точної дати під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 безпосередньо приймав участь у підготовці та проведенні так званого «референдуму» щодо приєднання території АР Крим до складу Російської Федерації, що виражалося у розгоні про-українських мітингів, затриманні їх учасників, а також погроз та застосуванні сили у разі створення перешкод щодо проведення так званого «референдума».

Продовжуючи свої протиправні дії, 17.06.2014 року ОСОБА_3 будучи бійцем незаконного збройного формування « Самооборона Крыма » після прийняття «Закона Республики Крым от 17 июня 2014 года №22-ЗРК «О народном ополчении - народной дружине Республики Крым» увійшов до складу «Государственного казенного учреждения Республики Крым «Крымского республиканского штаба Народного ополчения - народной дружины Республики Крым» на посаду «Помощника начальника учреждения» за погодження керівника ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав посвідчення №006 від 19.09.2017.

У подальшому, 29.12.2017 року під час підведення підсумків роботи за грудень 2017 року особового складу «Полку народного ополчення Криму» ОСОБА_3 так званий «помічник начальника (командира Полку) ІНФОРМАЦІЯ_3 » отримав від так званого «заступника командира республіканського штабу народного ополчення народної дружини Республіки Крим» ОСОБА_10 подяку «за грамотные и четкие действия во время несения службы», 31.05.2018 ОСОБА_3 , будучи «помічником начальника (командира Полку) ІНФОРМАЦІЯ_3 » отримав від так званого «начальника (командира Полку) Кримського республіканського штабу народного ополчення народної дружини Республіки Крим» ОСОБА_9 грамоту «за добросовестное исполнение трудовых обязанностей, проявленную при этом инициативу и старание, при выполнении задач по содействию полиции в охране общественного порядка на территории Республики Крым» відповідно до наказу «198 від 29.05.2018».

Крім цього, за свою участь в діяльності незаконного збройного формування «Самооборона Крыма» ОСОБА_3 отримав від так званого «начальника (командира Полку) ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОСОБА_9 відзнаку «за мужество, проявленное в период «Крымской весны», за защиту конституционных прав крымчан в период подготовки и проведения Всекрымского Референдума о статусе и государственной принадлежности Республики Крым».

В подальшому представниками окупаційної влади ОСОБА_3 нагороджено медаллю «За возвращение Крыма» та медаллю «За защиту Крыма».

Крім цього, ОСОБА_3 , з метою вчинення умисних дій, що мали на меті зміну меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчинених за попередньою змовою групою осіб, будучи громадянином України, перебуваючи у м. Сімферополі, 23.02.2014 року вступив у ряди незаконного збройного формування під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». При цьому він розумів, що основним завданням новоствореної організації буде допомога проросійським політичним партіям, що діють на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, а також військовим іноземної держави, яка вчинила акт збройної агресії проти України у допомозі блокувати та захоплювати критичні інфраструктурні, адміністративні та військові об`єкти.

Таким чином, ОСОБА_3 усвідомлював, що діяльність вказаної організації спрямована на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності і недоторканості України.

Однак, незважаючи на це, діючи свідомо, займаючи посаду бійця «16-й роты» незаконного збройного формування « Самооборона Крыма », здійснював контроль над будівлею Верховної Ради Автономної Республіки Крим після її захоплення спецпризначенцями збройних сил російської федерації. Вказані дії, спільно із діями інших загонів, що діяли у складі незаконного збройного формування «Самооборона Криму», сприяли тому, що 27 лютого 2014 року Верховна Рада Автономної Республіки Крим, всупереч чинного законодавства України, під тиском проросійських політичних сил, які представляла політична партія « ІНФОРМАЦІЯ_5 », та з врахуванням того, що депутати до приміщення Верховної Ради Автономної Республіки Крим були доставлені силою загонами самооборони, а також наявністю у приміщенні будівлі парламенту озброєних військових, прийняла рішення про проведення не передбаченого законодавством України референдуму з питаннями про входження Автономної Республіки Крим до складу Росії на правах суб`єкта Російської Федерації або відновлення Конституції Республіки Крим від 1992 року і залишення Криму у складі України.

Також ОСОБА_3 , будучи бійцем «16-й роты» незаконного збройного формування « Самооборона Крыма », за попередньою змовою з іншими учасниками вказаного НЗФ, вчиняв злочинні дії з метою виконання поставлених окупаційною владою завдань, зокрема забезпечення охорони громадського порядку, взяття під охорону об`єктів цивільної інфраструктури, державних підприємств, створення блокпостів у різних населених пунктах на території Автономної Республіки Крим та чергування на них, здійснення контролю за функціонування залізничних вокзалів, аеропортів, державних відомчих установ, серед яких Рада Міністрів АР Крим, Верховна Рада АР Крим, прокуратура АР Крим, а також блокування діючих військових частин Збройних Сил України.

Крім цього, ОСОБА_3 , як учасник незаконного збройного формування здійснював охорону та забезпечення проведення 16 березня 2014 року так званого «референдуму» на виборчих дільницях на території Автономної Республіки Крим з питання про входження Криму до складу Росії на правах суб`єкта Російської Федерації та закликав місцевих мешканців м. Сімферополь про необхідність голосування на так званому «загальнокримському референдумі» за відокремлення Криму від України.

Крім того, ОСОБА_3 , з метою вчинення державної зради, тобто діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, будучи громадянином України, перебуваючи у м. Сімферополі, 23.02.2014 вступив у ряди незаконного збройного формування під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». При цьому він розумів, що основним завданням новоствореної організації буде допомога проросійським політичним партіям, що діють на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, а також військовим іноземної держави, яка вчинила акт збройної агресії проти України у допомозі блокувати та захоплювати критичні інфраструктурні, адміністративні та військові об`єкти.

Таким чином, ОСОБА_3 усвідомлював, що діяльність вказаної організації спрямована на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності і недоторканості України.

Однак, незважаючи на це, ОСОБА_3 діючи свідомо, займаючи посаду бійця «16-й роты» незаконного збройного формування « Самооборона Крыма », приймав участь у контролі над будівлею Верховної Ради Автономної Республіки Крим після її захоплення спецпризначенцями збройних сил російської федерації. Вказані дії, спільно із діями інших загонів, що діяли у складі незаконного збройного формування « Самооборона Крыма » сприяли тому, що 27 лютого 2014 року Верховна Рада Автономної Республіки Крим, всупереч чинного законодавства України, під тиском проросійських політичних сил, які представляла політична партія « ІНФОРМАЦІЯ_5 », та з врахуванням того, що депутати до приміщення Верховної Ради Автономної Республіки Крим були доставлені силою загонами самооборони, та наявністю у приміщенні будівлі парламенту озброєних військових, прийняла рішення про проведення не передбаченого законодавством України референдуму з питаннями про входження Автономної Республіки Крим до складу Росії на правах суб`єкта Російської Федерації або відновлення Конституції Республіки Крим від 1992 року і залишення Криму у складі України.

ОСОБА_3 , будучи бійцем «16-й роты» незаконного збройного формування « Самооборона Крыма », спільно з іншими учасниками вказаного НЗФ, вчиняв злочинні дії з метою виконання поставлених окупаційною владою завдань, зокрема забезпечення охорони громадського порядку, взяття під охорону об`єктів цивільної інфраструктури, державних підприємств, створення блокпостів у різних населених пунктах на території Автономної Республіки Крим та чергування на них, здійснення контролю за функціонування залізничних вокзалів, аеропортів, державних відомчих установ, серед яких Рада Міністрів АР Крим, Верховна Рада АР Крим, прокуратура АР Крим, а також блокування діючих військових частин Збройних Сил України, публічно закликав місцеве населення до вступу в ряди «ополчения», штатна чисельність якого станом на 27.02.2014 нараховувала близько 6000 осіб, а також до збору коштів на фінансування незаконного збройного формування.

Крім цього, ОСОБА_3 , як учасник незаконного збройного формування здійснював охорону та забезпечення проведення 16 березня 2014 року так званого «референдуму» на виборчих дільницях на території Автономної Республіки Крим з питання про входження Криму до складу Росії на правах суб`єкта Російської Федерації. та закликав місцевих мешканців м. Сімферополь про необхідність голосування на так званому «загальнокримському референдумі» за відокремлення Криму від України.

Обвинувачений ОСОБА_3 будучи повідомленим в порядку передбаченому КПК України, про місце дату і час розгляду справи, в судові засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив. Зокрема, суд належно повідомляв обвинуваченого ОСОБА_3 про розгляд справи, здійснюючи повідомлення про призначені судові засідання в Солом`янському районному суді м. Києва в газеті «Урядовий кур`єр» та внесенням інформації на офіційному веб-сайті суду.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 260 КК України, ч. 2 ст. 110 та ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.), здійснювалось в порядку спеціального досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 липня 2022 року (т. 1 а.с. 66-69).

Також відповідно до ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 18 квітня 2023 року, здійснено спеціальне судове провадження стосовно ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 85-86).

Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про обізнаність ОСОБА_3 про розпочате кримінальне провадження, здійснення свого права постати перед українським судом за діяння, вчинені на території суверенної України. Ухилення обвинуваченого від правосуддя суд розцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості. Вказані висновки ґрунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (справа «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року та ін.), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати чи були здійсненні всі можливі, передбачені законом, заходи щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Враховуючи, що у кримінальному провадженні здійснювалося спеціальне досудове розслідування та спеціальне судове провадження (in absentia), судом досліджено, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав ОСОБА_3 як підозрюваного та обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Суд здійснив розгляд кримінального провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia), що відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 із обвинуваченням не погодився, вважає вину у вчиненні інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_3 злочинах не доведеною, отримані докази ґрунтуються на припущеннях, тому просив виправдати останнього у інкримінованих йому правопорушеннях.

Суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 260 КК України, ч. 2 ст. 110 та ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.), а саме: в участі у складі не передбаченого законом збройного формування, в умисних діях, що мали на меті зміну меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб та у державній зраді, діянні, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, за наведених вище обставин, доведена дослідженими судом доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості, оскільки вони були зібрані з дотриманням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України та в порядку визначеному кримінальним процесуальним кодексом України, а саме:

- згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000020 від 31.01.2022р., було внесено відомості щодо кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 260, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 110 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.). (том № 1, а.с. 160-162),

- повідомленням про виявлення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 260, ч. 1 ст. 110 КК України 26.01.2022 року, з якого вбачається, що громадянин України ОСОБА_3 , у лютому 2014 року почав діяти у складі НЗФ т.зв. «16-а рота Самооборони Криму» та вчиняв проросійську діяльність, направлену на сприяння анексії території АР Крим Російською Федерацією та був причетний до підготовки та проведення т.зв. «референдуму», а також є членом політичної партії «ЕДИНАЯ РОССИЯ» та помічником начальника (командира полку) т.зв. «Державної казенної установи Республіки Крим «Кримський республіканський штаб народного ополчення народної дружини Республіки Крим», де виконує організаційно-розпорядчі функції, приймає участь у різноманітних російських пропагандиських акціях, чим фактично підтримує та визнає окупаційну владу Криму. (т. 1 а.с. 163-165),

- протоколом огляду відомостей інтернет-сайту у загальнодоступній мережі Інтернет від 13.05.2022р., яким здійснено огляд веб-сайту в мережі Інтернет за посиланням «ІНФОРМАЦІЯ_13» на якому розміщена сторінка з персональними даними та інформацією на громадянина України ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 та значиться бойовиком 16-ї роти зведеного полку Народного ополчення та нагороджений медаллю «За защиту Крыма» (т. 1 а.с. 202-213),

- повідомленням Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України від 24.05.2022 року за № 5/3/4-2770, з якого встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з БД ДПС України «Аркан» за період з 01.01.2017р. по 24.05.2022р. державний кордон України та адміністративну межу з ТОТ АР Крим не перетинав. (т. 1 а.с. 214),

- протоколом огляду від 31.05.2022р., яким за участю спеціаліста ОСОБА_11 оглянуто веб-сторінку за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_6 » на якій містяться відомості щодо реєстрації «Государственное казенное учреждение Республики Крым «Крымский Республиканский Штаб Народного Ополчения - Народной дружины Республики Крым», керівником якого значиться ОСОБА_12 (т. 1 а.с. 221-229),

протоколом огляду від 31.05.2022р., яким за участю спеціаліста ОСОБА_11 оглянуто веб-сторінку за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_7 » на якій знаходиться текст Закону Республіки Крим від 17.06.2014р. № 22-ЗРК «О Народном ополчении - народной дружине Республики Крым». (т. 1 а.с. 230-238, т. 2 а.с. 1-18),

- висновком судової портретної експертизи № СЕ-19/111-22/24330-ФП від 09.08.2022 року, яким встановлено, що у копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 18.12.1999р. Красногвардійським РВ ГУ МВС України в Криму на ім`я громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та у фотознімках у фототаблиці до протоколу огляду веб-сайту «Миротворець» від 13.05.2022р. і їх електронних версіях на диску для лазерних систем зчитування з назвами «1.jpg», «2.jpg», «3.jpg», «4.jpg» зображена одна й та сама особа - ОСОБА_3 . (т. 2 а.с. 24-34),

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 17.06.2022 року, відповідно до якого у приміщенні відділення банку « ІНФОРМАЦІЯ_8 », розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі постанови прокурора відділу прокуратури автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_4 , вилучено диск CD-R з інформаціє відносно ОСОБА_3 та щодо руху грошових коштів по картковому рахунку № НОМЕР_2 за період з 20.03.2013р. по 02.12.2013р. (т. 2 а.с. 38-52),

- протоколом огляду від 09.06.2022р., яким за участю спеціаліста ОСОБА_11 проведено огляд веб-сторінки за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_9 », на якій розміщена сторінка « ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » в соціальній мережі «Одноклассники» та міститься відеозапис під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_10 », завантажений 12.04.2018р., під час перегляду якого встановлено, що на відеозаписі зображений у камуфляжному одязі ОСОБА_3 та на верхньому одязі наявні різні нагороди у вигляді медалей. (т. 2 а.с. 53-76),

- протоколом огляду від 14.06.2022р., яким за участю спеціаліста ОСОБА_11 проведено огляд веб-сторінки за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_11 », на якій розміщена сторінка з текстом «Их там было. Знак оккупанта. За что награждают медалью «За возвращение Крыма» та міститься посилання на «Приказ Министра обороны Российской Федерации № 160 от 21.02.2014р. Об учреждении медали Министерства обороны Российской Федерации «За возвращение Крыма». Даною медаллю був також нагороджений ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 59-102),

- інформацією з Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України № 5/3/4-5392 від 16.06.2022 року, з якої встановлено, що громадянин України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01.05.2014 року отримав паспорт громадянина РФ № НОМЕР_3 , виданий УФМС РФ по Республіці НОМЕР_4 та 18.11.2014 року водійське посвідчення № НОМЕР_5 , видане відділом ДІБР ДМВС РФ по Республіці Крим. (т. 2 а.с. 110-113),

- повідомленням від 29.06.2022р. про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, тобто в участі у діяльності не передбаченого законом збройного формування. (т. 2 а.с. 119-122),

- публікаціями в газеті «Урядовий кур`єр» від 23.06.2022 року, якій міститься публікація про повідомлення ОСОБА_3 про підозру за ч. 2 ст. 260 КК України від 29.06.2022р. (т. 1 а.с. 117-118),

- постановою старшого слідчого СУ ГУ НП в АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_14 від 30.06.2022р., відповідно до якої ОСОБА_3 залучено захисника для здійснення захисту за призначенням. (т. 2 а.с. 124-125),

- дорученням Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у місті Києві № 26-0004213 від 30.06.2022р., відповідно до якого ОСОБА_3 призначено захисника ОСОБА_5 , що свідчить про дотримання прав підозрюваного. (т. 2 а.с. 126),

- постановою старшого слідчого СУ ГУ НП в АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_14 від 30.06.2022р., відповідно до якої ОСОБА_3 оголошено у розшук. (т. 2 а.с. 127-128),

- інформацією з Управління контр розвідувальних заходів з протидії посягання на територіальну цілісність України Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України за № 5/3/4-9873 від 19.07.2022 року, з якої вбачається, що ОСОБА_3 з 01.01.2014 року перебуває на тимчасово окупованій території Крим та державний кордон України не перетинав. (т. 2 а.с. 135-138),

- постановою старшого слідчого СУ ГУ НП в АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_14 від 20.07.2022р., відповідно до якої ОСОБА_3 оголошено у міжнародний розшук. (т. 2 а.с. 139-140),

- ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26.07.2022 року у справі № 752/8646/22, якою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. (т. 2 а.с. 148-149),

- протоколом пред`явлення свідку ОСОБА_15 особи для впізнання за фотознімками від 05.10.2022 року, на якому зафіксовано, що свідок ОСОБА_15 на фотознімку під № 3 впізнав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (т. 2 а.с. 151-160),

- повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_3 та про нову підозру від 05.10.2022р. у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 260 КК України, ч. 2 ст. 110 та ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.). (т. 2 а.с. 187-195),

- публікаціями на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора від 06.10.2022р. та в газеті «Урядовий Кур`єр» від 08.10.2022р. про повідомлення про підозру та про виклик ОСОБА_3 для проведення слідчих (процесуальних) дій. (т. 2 а.с. 196-202).

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд приходить до висновку, що надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази, взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію кримінальних правопорушень, винуватість обвинуваченого та інші обставини, зазначені у ст. 91 КПК України, вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Суд, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ наданий стороною обвинувачення, стороною захисту, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та їх взаємозв`язку, безпосередньо досліджені докази, які визнав належними, допустимими, достовірними, вважає їх в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 260 КК України, ч. 2 ст. 110 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.) та ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.).

Аналізуючи в сукупності надані суду та досліджені в судовому засіданні наведені докази, суд, вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_3 , будучи громадянином України, 23.02.2014 року, вступив у ряди незаконного збройного формування під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_12 », та як боєць « НОМЕР_6 роты Самообороны Крыма» брав участь у блокуванні та захопленні державних органів влади на території Криму, з метою забезпечення проведення 16 березня 2014 року так званого «референдуму» на виборчих дільницях на території Автономної Республіки Крим з питання про входження Криму до складу Росії на правах суб`єкта Російської Федерації та з 17.06.2014 року увійшов до складу «Государственного казенного учреждения Республики Крым дружины Республики Крым», тобто діяв з метою надання допомоги РФ в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові, територіальної цілісності та недоторканості України.

Кваліфіковані дії ОСОБА_3 правильно, а саме:

- за ч. 2 ст. 260 КК України, як участь у складі не передбаченого законом збройного формування,

- за ч. 2 ст. 110 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.), як умисні дії, що мали на меті зміну меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб,

- за ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.), як державна зрада, діяння, умисно вчинені громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_5 про недоведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, то вони не заслуговують на увагу, оскільки встановлені судом обставини, наведені докази, спростовують версію сторони захисту.

Призначаючи ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки, вчинених обвинуваченим правопорушень, частина з яких належить до категорії особливо тяжких злочинів, наслідки вчинених злочинів, які призвели у подальшому до незаконної анексії іноземною державою Автономної Республіки Крим, як території України, особу обвинуваченого:

- раніше не судимий, є громадянином України,

- обставин, що пом`якшує та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Частиною 1 ст. 44 КК України встановлено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КПК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу.

Так, п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України (на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення) передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 49 КК України (на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення) передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Згідно з ч. 3 ст. 12 КК України (на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення) злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України (на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення) тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Санкцією ч. 2 ст. 110 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.) передбачено покарання у виді обмеження волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Санкцією ч. 2 ст. 260 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 22.05.2018 року у справі № 665/2387/14-к, підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості. Якщо строк давності закінчується після ухвалення обвинувального вироку, то особу може бути звільнено від кримінальної відповідальності (покарання) тільки до набрання вироком законної сили. Так, наприклад, закінчення строку припадає на час апеляційного провадження. У такому разі апеляційний суд, встановивши і перевіривши всі необхідні обставини для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, повинен скасувати обвинувальний вирок і закрити кримінальне провадження (справу).

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинуваченим ОСОБА_3 , 23.02.2014 року, вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 110 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.), яке належало до злочинів середньої тяжкості і відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України (на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення) строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за цей злочин становить п`ять років, а також 23.02.2014 року вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 260 КК України, яке належало до категорії тяжких злочинів і відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України (на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення) строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за цей злочин становить десять років

При цьому судом встановлено, що у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази того, що протягом цього часу ОСОБА_3 був засуджений за вчинення іншого кримінального правопорушення чи ухилявся від слідства та суду, що мало б наслідком зупинення перебігу давності.

Таким чином, суд вважає необхідним ОСОБА_3 звільнити від покарання та його відбування за ч. 2 ст. 260 КК України та ч. 2 ст. 110 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.), у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

Враховуючи фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.) у виді позбавлення волі.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим та відповідатиме меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Речові докази у справі відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Відповідно до ст. 124 КПК України, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової портретної експертизи у сумі 3020 грн. 48 коп.

Керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 260 КК України, ч. 2 ст. 110 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.) та ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.).

Призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання:

- за ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.) - у виді позбавлення волі строком на 13 (тринадцять) років.

- за ч. 2 ст. 260 КК України - у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років,

- за ч. 2 ст. 110 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.) - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначених йому покарань за ч. 2 ст. 260 КК України та ч. 2 ст. 110 КК України (в редакції Закону №2341-ІII від 02.02.2014р.), у зв`язку із закінченням строків давності.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судової портретної експертизи у розмірі 3020 грн. 48 коп.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, і його копія після проголошення негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя: ОСОБА_1