Справа № 202/8751/24
Провадження № 1-кс/202/4788/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

19 липня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, яке подане в рамках кримінального провадження № 0001093, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке подане в рамках кримінального провадження № 0001093, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В обґрунтування свого клопотання прокурор посилається на те, що 13.07.2024 о 07 год. 15 хв. водій ОСОБА_4 , керуючи автобусом нерегулярних перевезень «CUBY Sprinter 519» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі М-30 «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка-Луганськ-Ізварине», що проходить по території Новомосковського району Дніпропетровської області, допустив зіткнення з велосипедом «PellisCyclone» під керуванням велосипедиста ОСОБА_5 , який рухався в попутному напрямку попереду та змінив напрямок ліворуч розпочавши перетинати проїзну частину дороги справа наліво відносно напрямку руху автобусу. Внаслідок ДТП велосипедист отримав тілесні ушкодження від яких помер в Новомосковській ЦМРЛ.

13.07.2024, під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди був оглянутий та вилучений автобус «CUBY Sprinter 519» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Автобус «CUBY Sprinter 519» реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , реєстрація: АДРЕСА_1 .

13.07.2024 автобус «CUBY Sprinter 519» реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

В обґрунтування свого клопотання прокурор посилається на ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України та зазначає, що накладання арешту на зазначений транспортний засіб, який є речовим доказом, є необхідним для цілей кримінального провадження, зокрема запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, необхідність його використання під час досудового розслідування в якості речового доказу.

Прокурор клопотання та просив його задовольнити.

Представник власника вилученого майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав через канцелярію суду письмові заперечення, в яких зазначав, що арешт майна є не єдиним можливим засобом фіксації, збереження слідів та обертів, які могли б бути предметом автотехнічних та трасологічних досліджень. Наголошував, що сліди пошкодження можна зафіксувати методом відібрання зразків з контактуючою поверхні, смивами, вилучення автобуса не є доцільним. Звертав увагу слідчого судді, що є можливість вилучення фари, крила та всієї деталі пасажирської двері.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, доводи на які посилаються сторони, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з такого.

У провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001093 13.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно витягу з ЄРДР 13.07.2024 о 07 год. 15 хв. водій ОСОБА_4 , керуючи автобусом нерегулярних перевезень «CUBYSprinter 519» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі М-30 «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка-Луганськ-Ізварине», що проходить по території Новомосковського району Дніпропетровської області, допустив зіткнення з велосипедом «PellisCyclone» під керуванням велосипедиста ОСОБА_5 , який рухався в попутному напрямку попереду та змінив напрямок ліворуч розпочавши перетинати проїзну частину дороги справа наліво відносно напрямку руху автобусу. Внаслідок ДТП велосипедист отримав тілесні ушкодження від яких помер в Новомосковській ЦМРЛ.

13.07.2024, під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди було оглянуто та вилученоавтобус «CUBYSprinter 519» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 власником автобуса «CUBYSprinter 519» реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_6 .

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 від 13.07.2024 автобус «CUBY Sprinter 519» реєстраційний номер НОМЕР_1 у порядку ст. 98 КПК України визнано речовим доказом. Згідно постанови автобус «CUBY Sprinter 519» реєстраційний номер НОМЕР_1 зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, у вигляді деформації зовнішніх елементів автомобілю.

Положенням ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Як визначено ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Слідчий суддя, вважає, що стороною обвинувачення доведена необхідність накладання арешту на автомобіль, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України з метою збереження речового доказу. Для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу власника майна, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, яке подане в рамках кримінального провадження № 0001093, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на автобус «CUBY Sprinter 519», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_6 , шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження вказаним майном.

Роз`яснити, що відповідно до частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1