Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/4243/24
номер провадження 1-кс/695/1055/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2024 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, погоджене з прокурором Золотоніської окружної прокуратури стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сазонівка Оржицького району Полтавської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, офіційно не працюючого, інвалідом будь-якої групи, депутатом, учасником бойових дій, АТО (ООС) чи ліквідатором аварії на ЧАЕС не є, зі слів підозрюваного має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2011 року народження, раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 звернулась до суду з погодженим прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_9 клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Клопотання обґрунтоване наступним.

У провадженні СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002001 від 07.11.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 262, ч. 2 ст. 345, ст. 348 КК України.

Органами досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється в тому, що він 07 листопада 2024 року рухаючись дорогою, яка розташована поміж АДРЕСА_2 на автомобілі марки «Москвич 412» д.н.з. НОМЕР_1 , о 10 години 15 хвилин був зупинений поліцейськими СРПП ВПД № 2 Золотоніського районного відділу поліції ГУНИ в Черкаській області ОСОБА_10 та ОСОБА_11 під час здійснення ними на службовому автомобілі «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_2 , патрулювання вулиць на підставі Положення про патрульну службу МВС, затвердженого Наказом МВС України № 796 від 02.07.2015 та графіка чергувань ВПД № 2 Золотоніського РВИ ГУНП в Черкаській області на підставі п. 2 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», у зв`язку з тим, що останній не був пристебнутий ременем безпеки, що відповідно до Правил дорожнього руху є порушенням відповідно до ч. 5 ст. 121 вказаних Правил.

В подальшому між ОСОБА_5 та вище вказаними працівниками поліції виник конфлікт, в результаті чого останній викликав, за допомогою свого мобільного телефону, на місце події ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які приїхали о 10 годині 40 хвилин на автомобілі марки «Geely», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

О 10 годині 40 хвилин ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_13 маючи умисел на заподіяння працівникові правоохоронного органу поліцейському тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, реалізовуючи свій злочинний умисел, та розуміючи, що перед ним знаходиться працівник поліції у однострої із видимими знаками розпізнання, усвідомлюючи свої злочинні дії, бажаючи настання відповідних наслідків, наніс численні удари руками в область голови та тіла поліцейського СРПП ВПД № 2 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 , спричинивши останньому тілесні ушкодження, згідно довідки №1216 від 08.11.2024 наданої КНП «Чорнобаївська багатопрофільна лікарня ЧСР», у вигляді ЧМТ, струсу головного мозку, осадненої рани верхньої губи, забою м`яких тканини волосяної частини голови, забій м`яких тканин.

Після вчинення вказаних дій ОСОБА_5 , з місця вчинення кримінального правопорушення із використанням транспортних засобів марки «Москвич 412» реєстраційний номер НОМЕР_1 та «Geely», реєстраційний номер НОМЕР_4 зник разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в напрямку с. Сазонівка Лубенського району Черкаської області.

Умисні дії ОСОБА_5 , кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

09.11.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, яка вручена ОСОБА_15 .

Ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 13.11.2024р. надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою приводу до Золотоніського міськрайонного суду для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

26.11.2024 о 15 год. хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

У ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які вказують на обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 , яка підтверджується:

1.Протоколом огляду місця події за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с Красенівка, а саме дорога, яка розташована між АДРЕСА_2 від 07.1 1.2024;

2.Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_12 від 07.1 1.2024;

3.Протоколом допиту у якості потерпілого ОСОБА_10 від 07.1 1.2024;

4.Протоколом допиту у якості потерпілого ОСОБА_11 від 07.11.2024;

5.Довідкою КНП «Чорнобаївська багатопрофільна лікарня ЧСР» від 08.11.2024 №1216;

6.Протоколом перегляду відеозапису від 07.11.2024;

7.Протоколом обшуку від 07.1 1.2024 за адресою: АДРЕСА_1 ;

8.Протоколом обшуку від 07.1 1.2024 за адресою: АДРЕСА_1 .

У ході досудового розслідування встановлено ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовуються наступними обставинами:

-ризик можливого переховування від органу досудового розслідування обґрунтовується: відсутністю стійких соціальних зв`язків, оскільки ОСОБА_5 ніде не працює, на утриманні неповнолітніх дітей на утриманні не має, за місцем свого прожмивання характеризується негативно, має запальний тип характеру;

-ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 проживає в с. Сазонівка Лубенського району Полтавської області, що розташоване неподалік від селиша Чорнобай Золотоніського району Черкаської області, де проживають потерпілі від вчинених кримінальних правопорушень, а тому він матиме реальну можливість здійснювати незаконний вплив на потерпілих шляхом вмовлять, погроз чи шантажу з метою зміни останніми раніше наданих показань на його користь чи відмови від надання показань з метою уникнення ним кримінальної відповідальності, крім цього наданий час у даному кримінальному провадженні не встановленні всі можливі особи причетні до його вчинення та свідки. Перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_5 може здійснювати перешкоджанню їх встановленню місця знаходження.

-ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме вчиненні кримінальні правопорушення набули суспільного резонансу в суспільстві, так як факт дії на території України воєнного стану не убезпечив підозрюваного ОСОБА_5 від вчинення ним злочинів пов`язаним із посягання на життя та здоров`я представників органу виконавчої влади (поліції), які виконують покладені на них службові обов`язки спрямовані із захистом прав і свобод громадян, протидії злочинності, забезпечення публічної безпеки і порядку, а тому він і надалі може вчиняти аналогічні злочини.

Також органи досудового розслідування посилаються на те, що при неодноразовому відвідуванні житла за місцем проживання ОСОБА_5 підозрюваний, після вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення перестав з`являтися та його місцеперебування не було встановлене. Мобільний телефон вимкнений, при спілкуванні із близькими родичами підозрюваного ОСОБА_5 та сусідами останні повідомили, що місце знаходження ОСОБА_5 їм не відоме, на зв`язок із ними останні не виходив. Враховуючи викладене вище слідує, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується від слідства та суду за вчинення злочину.

За таких обставин слідчий за згодою з прокурором звернувся до суду з даним клопотанням, яким просив обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні слідчий та прокурор наполягали на обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на обґрунтованість вказаних ризиків.

Захисники просили обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за його місцем проживання, згоду на проживання в якому надала письмовою заявою мати ОСОБА_15 , а також вказував, що підозра та заявлені органами досудового розслідування ризики не обґрунтовані.

Підозрюваний підтримав своїх захисників та вказував, що він працює неофіційно на будівництві та після події сварки з поліцейськими він приїхав додому куди через деякий час за ним приїхали його колеги та він поїхав на об`єкт де знаходився тривалий час. Коли він повернувся то дізнався, що його розшукують працівники поліції, а тому сам звернувся до них де і був затриманий. Намірів переховуватись він не мав.

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши доводи прокурора, слідчого, підозрюваного, та його захисників, слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно зі ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При цьому слідчим суддею враховуються вимоги чинного кримінального процесуального законодавства та практика Європейського суду з прав людини, зокрема висновки викладені у рішеннях у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, де вказано, що під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, що може переконати об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Виходячи з цього, під час розгляду клопотання слідчий суддя дійшов висновку, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_5 в цілому обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, що, зокрема, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів.

Згідно зі ст.ст. 176, 177 КПК України законодавець дав вичерпний перелік загальних положень про запобіжні заходи та визначив мету і підстави їх застосування за наявності ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За п.п. 2, 4 та 5 ст. 178 цього Кодексу суд зобов`язаний оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини; наявність або відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною 5 статті 176 цього КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтованість будь-якого строку тримання під вартою, яким би коротким він не був, має бути переконливо доведена владою («Ідалов проти Росії», §140).

Оцінюючи заявлені у клопотанні ризики, слідчий суддя вважає, що останні доведені частково та вважає обґрунтованим заявлений ризик можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, адже, зокрема санкцією ч.2 ст.345 КК України, передбачено покарання в тому числі у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років.

Тяжкість покарання є суттєвим елементом при оцінюванні наведених ризиків, зокрема щодо переховування та знищення невіднайдених речових доказів, однак не може розцінюватися як єдиний, та враховується в сукупності із іншими обставинами, які характеризують особу підозрюваного.

Так доводи органів досудового розслідування про відсутність у підозрюваного стійких соціальних зв`язків належним чином не підтверджуються, адже підозрюваний постійно проживає за місцем своєї реєстрації разом з батьками, раніше не притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, зі слів підозрюваного має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2011 року народження.

Ризик тиску на свідків на початковому етапі слідства є вагомим на стадії досудового розслідування (справа Яжинський проти Польщі, рішення ЄСПЛ № 15479/02, від 4 жовтня 2005 року), оскільки на даний час слідством не встановлені всі можливі свідки та обставини даної події. Однак органи досудового розслідування не довели, що інші запобіжні заходи, що не пов`язанні з позбавленням волі, не зможуть запобігти вказаному ризику.

Крім того, слідчий суддя зважає на вимоги п.3 ч.2 ст.183 КПК України, відповідно до якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Надані слідчому судді матеріали не містять доказів того, що ОСОБА_5 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, або, що органи досудового розслідування виконували всі слідчі (розшукові) чи інші процесуальні дії для здійснення розшуку підозрюваного. Вільне залишення місця події на даному етапі досудового розслідування не може бути розцінено як переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, як і не може бути розцінено відсутність особи за місцем свого проживання чи вимкнення ним свого мобільного телефону.

Матеріали клопотання не містять достатніх, чітких доказів, що вказують, що органи досудового розслідування здійснювали відповідні слідчі (розшукові) дії спрямовані на встановлення місця знаходження ОСОБА_16 , його затримання, тощо.

Навпаки, із протоколу затримання особи, згідно ухвали суду від 26.11.2024р. вбачається, що ОСОБА_5 сам з`явився до працівників поліції де і був затриманий.

Також відсутні дані, що підозрюваний перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відтак посилання на п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України не знаходить свого підтвердження.

Відповідно до клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, яке є нетяжким злочином та санкція статті кримінального закону передбачає покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Також слідчий суддя зважає на те, що по даному кримінальному провадженню не закінчені всі слідчі дії та усі обставини по справі ще не встановлені, а наявність та доведеність деяких ризиків, свідчить про необхідність забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Положенням ч. 3 ст. 176 КПК України, встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Наведені органами досудового розслідування підстави не можуть розцінюватись як дії, які визначені п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України.

Частиною 4 ст. 194 КПК України визначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя вважає, що органами досудового слідства доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Однак належних доказів недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні матеріали справи не містять, крім того слідчим суддею враховуються вимоги ст. 183 КПК України та не доведеність наявності підстав, які вказані в п. 3 ч. 2 цієї статті, а тому суд вважає, що достатнім запобіжним заходом для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного буде домашній арешт, і такий запобіжний захід буде достатнім, щоб забезпечити належну поведінку підозрюваного та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, і виправданим з урахуванням ризиків, даних про особу підозрюваного та обставин встановлених слідчим суддею, які впливають на суспільний інтерес у даному кримінальному провадженні.

На підставі ст.ст. 176, 177, 178, 183, 192-194, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 - відмовити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) прибувати до кабінету слідчого, прокурора, суду, за першою вимогою;

2) цілодобово не відлучатися з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, крім випадків необхідності прибуття в укриття в разі оголошення повітряної тривоги на час воєнного стану;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватись від спілкування зі свідками, іншими учасниками кримінального провадження визначеними слідчим або прокурором;

5) постійно носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий та накладене грошове стягнення..

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на підозрюваного зобов`язань.

Строк дії ухвали - до 27 січня 2025 року включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали передати до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного для виконання в частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Слідчий суддя Золотоніського

міськрайонного суду ОСОБА_1