Справа № 348/77/24
Провадження № 11-кп/4808/340/24
Категорія ч.3 ст.286-1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000200 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26 квітня 2024 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України,-

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, та призначено покарання 6 (шість) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 6 (шість) років.

Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Зараховано обвинуваченому ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк тримання його під вартою, з 26.11.2023 з 06 год 25 хв. по 28.11.2023 включно, з розрахунку одному дню тримання під вартою відповідає один день попереднього ув`язнення.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено заставу.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що Обвинувачений ОСОБА_8 , керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_10 .

Кримінальне правопорушення ним вчинено при наступних обставинах:

Військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , старший солдат ОСОБА_8 , 26.11.2023 біля о 00 год. 40 хв., в темну пору доби, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що знижує увагу, швидкість реакції та унеможливлює належним чином оцінювати дорожню обстановку, керуючи автомобілем марки «Реugеоt моделі «308sw», реєстраційний номер НОМЕР_2 , перевозячи в салоні даного автомобіля чотирьох пасажирів - ОСОБА_10 , який був непристебнутий ременем безпеки, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , рухаючись зі швидкістю приблизно 130 км/год. ділянкою автодороги Т-09-06 сполученням Надвірна - Івано-Франківськ у напрямку м. Івано-Франківськ, із двохстороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, та заокруглення у ліву сторону, і знаходиться поблизу будинку АДРЕСА_2 , тобто в межах населеного пункту, у порушення вимог ст.ст. 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1.2 Розділу 1, п. 1.5 Розділу 1, пп. «б» п. 2.3 Розділу 2, п. «в» п. 2.3 Розділу 2, пп. «д» п. 2.3 Розділу 2, пп. «а» п. 2.9 Розділу 2, п. 10.1 Розділу 10, п. 11.3 Розділу 11, п. 12.1 Розділу 12, п. 12.4 Розділу 12 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, перевищуючи максимально допустиму в населеному пункті швидкість, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості для руху не урахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не обрав безпечної швидкості на даній ділянці дороги в умовах її заокруглення ліворуч по напрямку його руху, внаслідок чого без причин технічного характеру втратив керованість над вказаним автомобілем та допустив занос автомобіля і виїхав за межі проїзної частини дороги праворуч, де автомобіль зіткнувся із залізобетонною опорою електропередач, що знаходиться біля будинку АДРЕСА_2 .

При цьому, водій ОСОБА_8 порушив вимоги Правил дорожнього руху, а саме:

п. 1.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР), згідно якого в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів.

п. 1.5 ПДР, згідно якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

пп. «б» п. 2.3 ПДР, згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

пп. «в» п. 2.3 ПДР, згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

пп. «д» п. 2.3 ПДР, згідно якого водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

пп. «а» п. 2.9 ПДР, згідно якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

п. 10.1 ПДР, який зобов`язує водія перед будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

п. 12.1 ПДР, згідно якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

п. 12.4 ПДР, згідно якого у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

У результаті порушення обвинуваченим ОСОБА_8 Правил дорожнього руху сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пасажир даного автомобіля марки ««Реugеоt моделі «308sw», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми у вигляді крововиливу під м`яку мозкову оболонку головного мозку та м`які тканини голови, яка ускладнилась набряком та набуханням головного мозку, від яких потерпілий загинув на місці події.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу. Просить вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26 квітня 2024 року змінити та призначити ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 69 КК України 2 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 5 років.

Сторона захисту не оспорює доведеність обставин інкримінованого ОСОБА_8 правопорушення. Вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, а вирок суду є явно несправедливим через суворість покарання і незастосування положень ч.1 ст.69 КК України за наявності підстав для такого застосування.

Зокрема, зауважує, що вчинений ОСОБА_8 злочин хоч і є тяжким, проте вчинений з необережності. Вказує, що суд першої інстанції хоч і зазначив у вироку ряд обставин, які пом`якшують покарання, а також позитивно характеризують особу винного, проте повною мірою не врахував їх при призначенні покарання. За відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд призначив покарання у межах санкції інкримінованого злочину. Вважає, що позиція потерпілої, яка просила призначити обвинуваченому суворе покарання, не може вважатися достатньою правовою перешкодою для призначення основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 3 ст. 286-1 КК України. У справах цієї категорії позиція потерпілих стосовно призначення покарання не є обов`язковою для суду, однак вона враховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст.65 КК України, і не має над ними пріоритету. Звертає увагу на те, що згідно з ч. 1 ст. 69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Відповідно до санкції ч.3 ст. 286-1 КК України дві третини максимального строку покарання складають шість років вісім місяців. Тому, призначаючи обвинуваченому покарання у виді шести років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк шість років, тобто наближене до максимального згідно із положеннями ч.1 ст.69-1 КК України, суд першої інстанції порушив принципи справедливості та індивідуалізації покарання.

Крім того, до початку апеляційного розгляду захисник подав зміни та доповнення до апеляційної скарги. Зокрема, просив врахувати те, що обвинувачений ОСОБА_8 неодноразово брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України. У службовій характеристиці від 18.11.2024, крім виключно позитивних якостей старшого солдата ОСОБА_8 зазначено, що він брав участь у відбитті збройної агресії рф проти України з 21.05.2024 по 12.07.2024 на території Серебрянського лісництва Луганської області, з 02.09.2024 по 12.11.2024 поблизу населеного пункту Покровськ Донецької області. Командир в/ч НОМЕР_3 НГУ у своїй заяві від 19.11.2024 №50/41-5200 просив апеляційний суд призначити ОСОБА_8 покарання, яке б дозволило йому продовжувати виконувати службові обов`язки в Національній гвардії України, не пов`язане з реальним позбавленням волі. Також зауважує, що ОСОБА_8 нагороджено відзнакою міського голови м. Івано-Франківська «За честь і звитягу» №2281.

Просить змінити вирок Надвірнянського районного суду від 26.04.2024 року. Визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України штраф, визначений відповідно до ч. 2 ст. 53 КК України, з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 5 років.

Потерпіла ОСОБА_14 та прокурор Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_15 подали заперечення на апеляційну скаргу захисника обвинуваченого.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_14 вказує, що в ході судового розгляду провадження в діях обвинуваченого не було встановлено будь-якого ініціативного, тобто, активного сприяння розкриттю злочину, а визнання ним вини та надання в суді показань, не свідчать про активне сприяння розкриттю злочину, що узгоджується з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 07.04.2021 року в справі №263/15605/17. Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, характер вчинення ним порушень ПДР, що стали причиною ДТП, в тому числі керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а також тяжкі наслідки, які настали у вигляді смерті людини, наведені судом пом`якшуючі покарання обставини, не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Вважає, що суд першої інстанції при винесенні вироку правомірно та законно вказав, що підстав для призначення ОСОБА_8 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України немає. Просить залишити вирок Надвірнянського районного суду від 26.04.2024 року без зміни.

Прокурор вважає апеляційну скаргу захисника обвинуваченого безпідставною та необґрунтованою, а тому вона не підлягає задоволенню.Так, в ході судового засідання було досліджено всі характеризуючі матеріали відносно ОСОБА_8 , а також враховано всі пом`якшуючі покарання обставини. Водночас, судом правильно враховано тяжкість вчиненого злочину, тяжкі наслідки у виді смерті потерпілого, обставини справи (керування транспортним засосом у стані алкогольного сп`яніння), а також думку потерпілої щодо необхідності призначення ОСОБА_8 реальної міри покарання у виді позбавлення волі на строк не менше, ніж 6 років. При цьому, слід врахувати те, що внаслідок ДТП через вину обвинуваченого загинула особа молодого віку, а потерпіла вважає вибачення обвинуваченого в судовому засіданні формальним. Крім того, під час допиту потерпіла зазначала, що ОСОБА_8 під час досудового розслідування особисто до неї не приходив та вибачення не просив, а також не відшкодував будь-які моральні чи матеріальні збитки. За таких обставин вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим і зміні або скасуванню не підлягає.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого;

Потерпіла ОСОБА_14 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, проте до початку розгляду подала заяву, в якій просила розглядати провадження без її участі. Крім того, зазначила, що заперечення на апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі, просила вирок суду залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути кримінальне провадження за відсутності потерпілої ОСОБА_14 .

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що фактичні обставини провадження та кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників судового провадження не оскаржуються, тому висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин та правильність кваліфікації дій обвинуваченого апеляційним судом не перевіряються.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 вказує на незаконність вироку суду в частині призначеного обвинуваченому покарання і вважає його несправедливим через суворість.

Так, при призначенні ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, вчиненим з необережності, обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість наслідків, які настали, через порушення обвинуваченим п.п. "а" 2.9, 10.1, 12.1, 12.4 ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку із настанням смерті потерпілого ОСОБА_10 , дані про особу винного, зокрема те, що він є особою молодого віку, вчинив кримінальне правопорушення вперше, його виключно позитивні характеристики за місцем проживання та місцем проходження військової служби, думку потерпілої, яка просила призначити обвинуваченому суворе покарання, а також наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Зокрема, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнав щире каяття, яке прослідковувалося під час судового розгляду кримінального провадження, в судових дебатах, в останньому слові, під час якого обвинувачений висловив своє ставлення до обвинувачення, повністю визнав свою вину, дав оцінку власним діям, зокрема щиро висловив жаль щодо смерті потерпілого, неодноразово просив прощення у потерпілої та активне сприяння розкриттю злочину, зокрема надавання показань, участь в слідчих діях, відсутність будь-яких перешкод з його сторони для проведення досудового розслідування.

Суд також прийняв до відома висновок досудової доповіді Надвірнянського районного відділу філії державної установи "Центр пробації в Івано-Франківській області" від 21.03.2024, відповідно до якого ризик вчинення повторного правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній.

З урахуванням вказаних обставин в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у межах санкції, встановленої ч.3 ст.286-1 КК України, у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 6 (шість) років.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 65 КК України, суд призначає покарання:1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтями 69 і 69-2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 69 КК України на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів зауважує, що ч. 1 ст. 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Згідно ст. 69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 підтвердив, що повністю визнає свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та щиро розкаюється у вчиненому.

Колегія суддів зазначає, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. На переконання колегії суддів, факт щирого каяття ОСОБА_8 у вчиненні злочину знайшов своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Крім того, колегія суддів враховує те, що ОСОБА_8 проходить службу в лавах Національної гвардії України, позитивно характеризується за місцем служби, брав безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, нагороджений відзнакою міського голови АДРЕСА_3 .

Зокрема, зі змісту довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 19.11.2024 року №690 ОСОБА_8 дійсно в період з 05.06.2024 року по 11.06.2024 року брав учать у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відповідно до службової характеристики ОСОБА_8 позитивно характеризується за місцем служби та неодноразово брав участь у відбитті збройної агресії у період з 21.05.2024 року по 12.07.2024 року та з 02.09.2024 року по 12.11.2024 року.

Колегія суддів вважає, що наведені обставини дають підстави у цьому конкретному кримінальному провадженні для пом`якшення призначеного ОСОБА_8 покарання.

Колегія суддів вважає, що вказані обставини є достатніми і такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дають підстави застосувати положення ст. 69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_8 .

Проте, враховуючи, що ОСОБА_8 керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_10 , підстав для призначення покарання у виді штрафу, як про це просить сторона захисту, колегія суддів не вбачає.

При призначенні обвинуваченому покарання колегія суддів, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, вчинений з необережності, фактичні обставини провадження, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є особою молодого віку, дійшла висновку, що зазначені обставини у своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та дають підстави для застосування ст. 69 КК України з призначенням покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 3 ст. 286-1 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років.

Колегія суддів вважає, що саме таке покарання відповідатиме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим.

Крім того, призначене покарання відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також не є надто суворим чи м`яким.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Згідно з ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Враховуючи зазначене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а вирок щодо ОСОБА_8 зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,408,409,414,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26 квітня 2024 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання.

Визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України та призначити покарання із застосуванням вимог ч.1 ст.69 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом на 5 (п`ять) років.

В решті вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26 квітня 2024 року залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим який тримається під вартою з часу отримання копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5