Номер провадження:1-кп/521/661/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 ли пня 2024 року м.Одеса
В С Т А Н О В И В :
В провадженні Малиновського районного суду м.Одеси перебуває зазначене кримінальне провадження, судовий розгляд триває на стадії дослідження доказів у кримінальному провадженні.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , та у вигляді нічного домашнього арешту стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки строк запобіжного заходу спливає 15.07.2024 року, посилаючись на тяжкість висунутого обвинувачення та наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які не зменшилися та продовжують існувати.
Адвокат ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 не заперечували проти клопотання прокурора.
Необхідність розгляду вказаного клопотання прокурора без участі обвинувачених, які тримаються під вартою, мотивується наступним.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан, дію якого пролонговано у встановленому порядку.
Згідно рішення Ради суддів України від 24 лютого 2022 року №9 щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні, в умовах воєнного стану, робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист.
Верховний суд в своєму листі від 03березня 2022 року №1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» зазначив, що ураховуючи об`єктивні обставини, як виняток, можна допускати розгляд клопотань щодо запобіжних заходів без участі підозрюваного, з належною мотивацією такої процедури розгляду.
Через поважні причини - відсутність електропостачання, працівники ДУ «Одеський слідчий ізолятор» не змогли забезпечити проведення дистанційного судового засідання в режимі відеоконференції за участю обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , що унеможливило їх участь у судовому засіданні.
Відповідно до вимог ч.6 ст.615 КПК України у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.
Разом з тим, строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчується, а можливості проведення судового засідання в інший час через особливості роботи державних установ через воєнний стан (відсутність сталого електропостачання), задіяних в цьому процесі, неможливо.
При цьому суд забезпечив присутність в судовому засіданні захисників обвинувачених, переконався в тому, що обвинувачені обізнаний про порушене перед судом питання.
Захисник ОСОБА_7 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_9 , заперечував проти клопотання прокурора, зазначивши, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, відсутні реальні ризики, на які посилається прокурор, навпаки у зв`язку із дослідженням доказів судом зазначені ризики суттєво зменшилися. Прокурор не обгрунтував можливість застосувати більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого. Враховуючи наявність у обвинуваченого місця постійного проживання, родичів, відсутності наведених ризиків просив змінити запобіжний захід на домашній арешт. У випадку продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під ваортою зменшити розмір визначеної зстави, який є непомірним для обвинуваченого.
Адвокат ОСОБА_5 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_8 заперечував проти клопотання прокурора, посилаючись на недоведеність прокурором існування реальних ризиків та можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу. Просив врахувати тривалість перебування обвинуваченого під вартою, практику ЄСПЛ тому просив обрати стосовно нього домашній арешт. У випадку продовження запобіжного заходу у вигляді тримання пвд вартою визначити розмір застави навіть у максимальному розмірі, таким чином визначити для обвинуваченого альтернативу. Крім того зазначили, що на цей час ОСОБА_8 відбув покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком.
Вислухавши думки учасників судового розгляду, вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання,суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.
При розгляді питання про продовження строку запобіжного заходу оцінці судом підлягають наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК. З урахуванням наявності існування наведених ризиків виникла необхідність у вирішенні питання щодо продовження дії запобіжного заходу стосовно обвинувачених.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу. Та відповідно до п.5 ч.2 зазначеної статті запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Обвинувачений ОСОБА_9 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, за вчинення якого, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до десяти років, а тому обвинувачений, для якого настання вказаних наслідків є небажаним, може також вдатися до спроб переховуватись від суду. Наявність у останнього родини, постійного місця проживання не спростовують наявність ризиків, передбачяених ст.177 КПК України, тому існує реальна загроза, що останній може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом.
Обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину, за вчинення якого, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, а тому обвинувачений, для якого настання вказаних наслідків є небажаним, може вдатися до спроб переховуватись від суду. Обвинувачений раніше судимий, має постійне місце проживання, до затримання не працював, тобто існує реальна загроза, що останній може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом.
Вимоги КПК України не вимагають доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагають доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, тому суд відхиляє доводи сторони захисту на недоведеність ризиків стороною обвинувачення, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству, на час розгляду клопотання судом ще не досліджені докази у повному обсязі,а саме ще не допитані свідки, обвинувачені. При цьому суд приходить до висновку, що саме обгрунтування наявних ризиків, відомості про особи обвинувачених, тяжкість висунутого обвинувачення у своєї сукупності доводять відсутність підстав для застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу.
Тяжкість обвинувачення, хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював і те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Виходячи з характеру та обставин інкримінованого злочину, беручи до уваги особи обвинувачених, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, оцінивши в сукупності всі наведені обставини, суд приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та необхідності продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який судом не встановлено.
Крім того, враховуючи тяжкість висунутого обвинвачення ОСОБА_8 , наявність наведених ризиків та вимог ч.4 ст.183 КПК України, яка передбачає, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України, суд не знаходить підстав для визначення розміру застави.
Що стосується розміру визначеної застави при обрані запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 , то її розмір визначено судом у встановлених межах відповідно до вимог КПК України при обрані запобіжного заходу судом у розмірі 198480 грн. на підстав і ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 27.05.2022, як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України. Підстав для зменшення визначеного розміру застави судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, за вчинення якого, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років, а тому обвинувачений, для якого настання вказаних наслідків є небажаним, може вдатися до спроб переховуватись від суду. Обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце проживання, але наявність у обвинуваченого місця реєстрації та проживання не може виключити ризику його ухилення, тобто існує реальна загроза, що останній може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків , на інших обвинувачених, також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом. Обраний стосовно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту був дієвим заходом для дотримання обвинуваченим належної процесуальної поведінки.
З урахуванням наявності існування наведених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, виникла необхідність у продовженні дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого.
Виходячи з характеру та обставин інкримінованого злочину, беручи до уваги особу обвинуваченого, можна дійти висновку про те, що у разі застосування менш суворого запобіжного заходу буде неможливо запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим своїх обов`язків. Таким чином, лише запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час зможе гарантувати належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та перешкодити ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Зазначений запобіжний захід не буде перешкоджати можливості обвинуваченому працювати та забезпечувати свої життєві потреби.
Згідно ч.ч.1,2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбаченого покарання у виді позбавлення волі.
Оцінивши в сукупності всі наведені обставини, суд приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 у нічний час доби, що буде співмірним з існуючими ризиками, відповідатиме особі обвинуваченого та тяжкості висунутого йому обвинувачення і зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.
Також суд враховує введення воєнного стану на території України та необхідності забезпечити обвинуваченому мати можливість перебувати в укритті під час тривоги та під час бойових дій, також мати можливість отримувати невідкладну медичну допомогу. Керуючись ст.ст. 331, 176,177, 183, 193,194, 196 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 днів по 08 вересня 2024 року включно.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 днів по 08 вересня 2024 року включно без зміни визначеного розміру застави.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час за його місцем фактичного проживання, а саме: АДРЕСА_1 з 23.00 години до 05.00 години строком на 60 діб до 08 вересня 2024 року включно, окрім необхідності переміщення до укриття під час сигналу тривоги в період воєнного стану в Україні, укриття під час проведення бойових дій або отримання невідкладної медичної допомоги.
Заборонити ОСОБА_4 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період з 23.00 години до 05.00 години з дня винесення ухвали тобто з 11 липня 2024 року до 08 вересня 2024 року включно.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 виконувати передбачені ч.5 ст.194 КПК України, обов`язки, а саме:
- прибувати до суду за викликом;
- не відлучатися за межі м.Одеса Одеської області без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи, засобів зв`язку;
-докласти зусиль для пошуку роботи на території України;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Виконання ухвали суду про продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту доручити співробітникам органів поліції ГУ НП в Одеській області за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 .
Ухвала суду про продовження дії запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
В іншій частину ухвала суду оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1