Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 554/7105/18
Провадження № 1-кп/553/23/2024
У Х В А Л А

Іменем України

05.08.2024м. Полтава

колегія суддів Ленінського районного суду м. Полтави в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому, підготовчому судовому засіданні, в залі суду, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000118 від 22.11.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

30 квітня 2020 року в провадження Ленінського районного суду м. Полтави, згідно ухвали Полтавського апеляційного суду від 23 квітня 2020 року, надійшло кримінальне провадження № 0000118 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України, з обвинувальним актом та відповідними додатками, для розгляду.

Відповідно до ухвали колегії суддів Ленінського районного суду м. Полтави ( у складі: головуюча: ОСОБА_1 , судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) від 05.08.2024 року, у задоволенні клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні № 0000118 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України - відмовлено.

В судовому засіданні прокурором подано клопотання про обрання стосовно обвинуваченої ОСОБА_6 - запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В обгрунутвання свого клопотання прокурором вказувалось про те, що наявні достатні дані, що обвинувачена ОСОБА_6 переховується від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. На даний час остання продовжує перебувати у розшуку та знаходиться на території держави - агресора у м. Таганрог Ростовської області рф.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, підтверджується матеріалами кримінального провадження, а також іншими доказами, зібраними під час досудового розслідування.

Наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в кримінальному провадженні є можливість обвинуваченої ОСОБА_6 надалі переховуватися від суду, усвіломлюючи невідворотність покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України, максимальне покарання за яке передбачене у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, та продовжувати вчинення кримінального правопорушення, у якому вона обвинувачується.

Прокурором вказувалось про те, що підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є наявність ризику, передбчаеного ч.2 ст. 177 КПК України, а саме наявність обгрунтованої підозри у вчиненні нею злочину, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України, що відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Поряд з цим, прокурором вказувалось про те, що обвинувачена ОСОБА_6 переховується від суду, що в свою чергу в сукупності, з іншими обставинами кримінального провадження, на думку прокурора, вказує про доцільність обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 заперечувала проти клопотання прокурора, з підстав його передчасності та ввжала за доцільне оголосити обвинувачену ОСОБА_6 у розшук, з метою встановлення місця перебування останньої.

Колегія суддів, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні, складеного старшим слідчим слідчого відділу УСБУ в Полтавській області ОСОБА_8 , Затвердженого Прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 , обвинувачена ОСОБА_6 у період з 30 жовтня по 15 листопада 2014 року, перебуваючи у м. Лиман Донецької області та виїжджаючи до м. Ізюм Харківської області, здійснювала візуальне спостереження за переміщенням військової техніки, її видів, технічної характеристики, кількості військовослужбовців та працівників правоохоронних органів, їх спорядження, зовнішнього огляду. Отриману інформацію вона, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за допомого телефонного зв`язку систематично передавала члену терористичної організації ОСОБА_10 , з позивним « ОСОБА_11 », на мобільний телефон з сім - карткою мобільного оператора ПрАТ «ВФ України», який має номер НОМЕР_1 , інформацію щодо розташування блокпостів, кількості військовослужбовців та технічки сил АТО, задіяних на території Донецької області.

Вказані дії ОСОБА_6 повинна була здійснювати як за власної ініціативи, так і на виконання отриманих від учасників ДНР відповідних завдань.

В подальшому отримана від ОСОБА_6 інформація використовувалась незаконними формуваннями терористичної організації ДНР при плануванні бойових операцій та корегуванні артилерійських обстрілів позицій сил антитерористичної операції.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_6 , протягом жовтня листопада 2014 року, надаючи представникам терористичної організації ДНР відомості про дислокацію та рух військової техніки і військовослужбовців Збройних Сил України та сил антитерористичної операції, вчинила сприяння діяльності вказаної терористичної організації.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що 22.11.2014 року о 17 год. 40 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України. Того ж дня слідчим вручено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Маріуполь Донецької області, українці, громадянці України, фактично проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючій, незаміжній, раніше не судимій, письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України.

Так, 24.11.2014 року слідчим суддею Октябрського районного суду м. Полтави відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 24.12.2014 року підозрюваній ОСОБА_6 скасовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та звільнено останню із зали судового засідання, у відповідності до Мінського Протоколу за підсумками консультацій Тристоронньої контактної групи щодо спільних кроків, спрямованих на імплементацію Мирного плану президента України ОСОБА_12 від 05.09.2014 року досягнуто домовленостей щодо здійснення обміну полонених військових формувань України та цивільних заручників, а також затриманих членів незаконних збройних формувань терористичних організацій ДНР та ЛНР.

У клопотанні прокурором вказувалось про те, що обвинуваченій ОСОБА_6 вручено повістки про виклик для проведення за її участю слідчих дій на 29.12.2014 року, 31.12.2014 року та 05.01.2015 року, але ОСОБА_6 до органу досудового розслідування не з`явилась та не повідомила про причини своєї неявки.

Так, 06.01.2015 року досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000118 зупинено, у зв`язку з переховуванням підозрюваної ОСОБА_6 від органу слідства, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та не встановленням її місце знаходження, на підставі п.2 ч.1 ст. 280 КПК України. Підозрювану ОСОБА_6 оголошено у розшук, проведення якого доручено відділу ЗНД Управлення СБ України в Полтавській області.

16 серпня 2015 року постановою Першого заступника прокурора Полтавської області строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000118 продовжено до 3 місяців.

26 липня 2018 року ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_13 надано дозвіл на затримання підозрюваної ОСОБА_6 , з метою її приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно повідомлення відділу ЗНД Управління СБ України в Полтавській області ОСОБА_6 переховується від органів слідства та суду на території м. Таганрог Ростовської області рф, забезпечити її явку до слідчого не представляється за можливе.

Так, 29 серпня 2018 року ухвалою слідчого судді Краснолиманського міського суду Донецької області надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_6 ..

На підтвердження ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, переховування від суду, прокурором надано оновлену інформацію станом на 02 серпня 2024 року, а саме лист Начальника 3 відділу ГВ ЗНД УСБУ в Полтавській області від 02 серпня 2024 року, адресованого Начальнику відділу з нагляду за додержанням заходів регіональним органом безпеки Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_14 , в якому вказано, що Управлінням проводиться реалізація пошукових заходів , з метою встановлення місця перебування розшукуваної особи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Маріуполь, Донецької області. За їх результатами встановлено, що на даний час остання може проживати за адресою: АДРЕСА_2 .

Частиною ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.6 ст. 176 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Так, у рішенні у справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятися від слідства.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Крім того, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, а також те, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченою особою покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться стороною обвинувачення, проте, в даному конкретному випадку, колегія суддів приходить до переконання, що ці аргументи не є дієвими в контексті поданих стороною обвинувачення доказів та по суті є передчасними на даній стадії судового розгляду кримінального провадження, з огляду на наступне.

Судом встанволено, що в ході перебування даного кримінального провадження на розгляді у Ленінському районному суді, а саме з 30 квітня 2020 року, обвинувачена ОСОБА_6 жодного разу в судове засідання не з`явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча про день та час слухання справи була повідомлена належним чином. Вказана процесуальна поведінка обвинуваченої слугувала підставою для вжиття судом заходів з метою належного повідомлення обвинуваченої про дату, час слухання справи, а саме дати проведення підготовчого судового засідання у даному кримінальному провадженні, здійснювався виклик обвинуваченої ОСОБА_6 повісткою за останнім відомим місцем проживання, а також через офіційний веб - сайт Ленінського районного суду м. Полтави та засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газета "Урядовий кур`єр"), де організацію виконання такого виклику покладалася на Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області.

Більше того, суд констатує, що матеріали кримінального провадження не містять відомостей про проведення системних, дієвих розшукових заходів з метою встановлення дійсного місця перебування обвинуваченої ОСОБА_6 ..

Натомість, наданий в судовому засіданнні прокурором лист Начальника 3 відділу ГВ ЗНД УСБУ в Полтавській області від 02 серпня 2024 року адресований Начальнику відділу з нагляду за додержанням заходів регіональним органом безпеки Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_14 , в якому вказано, що Управлінням проводиться реалізація пошукових заходів , з метою встановлення місця перебування розшукуваної особи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Маріуполь, Донецької області, за їх результатами встановлено, що на даний час остання може проживати за адресою: АДРЕСА_2 , не може слугувати беззаперечним доказом переховування ОСОБА_6 від суду. Оскільки викладена в листі інформацію щодо місця перебування ОСОБА_6 не носить дійсного і стверджувального характеру, а лише базується на припущенні ймовірного місця перебування обвинуваченої.

Разом з цим, колегією суддів в рамках даного кримінального провадження вже було надано належну оцінку даному доказу, як неналежного в розрізі доказування ухилення обвинуваченої від суду, натомість висновки суду з даного приводу прокурором спростовані не були, що вкотре вказує про те, що стороною обвинувачення в судовому засіданнні не було доведено, що обвинувачена ОСОБА_6 свідомо ухиялється віді суду, так як була обміняна, що б надавало суду підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Статтею ст. 335 КПК України визначено, що у разі якщо обвинувачений ухилився від суду, суд зупиняє судове провадження щодо цього обвинуваченого до його розшуку. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

При цьому, беручи до уваги той факт, що розгляд кримінального провадження за відсутності обвинуваченої є неможливим, вона не з`являється до суду, точне місцезнаходження обвинуваченої на даний час не встановлено, колегія суддів вважає слушним клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 та доцільним оголосити у розшук обвинувачену ОСОБА_6 з одночасною відмовою у задоволенні клопотання прокурора щодо обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, як таке, що носить передчасний характер.

Керуючись вимогами ст.ст. 189, 335 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обювинуваченої ОСОБА_6 відмовити.

Оголосити в розшук обвинувачену ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Маріуполя Донецької області, українку, громадянку України, останнє відоме місце проживання та реєстрації на території України - АДРЕСА_1 , не працюючу, не одружену, раніше не судиму.

Зупинити судове провадження стосовно обвинуваченої ОСОБА_6 до її розшуку.

Про результати виконання ухвали суду повідомити суд письмово.

Копію ухвали в частині розшуку обвинуваченої направити на виконання до 3-го відділу ГВ ЗНД УСБУ в Полтавській області та прокурору Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_5 для організації її виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3