Справа №672/651/24
Провадження №1-кп/672/51/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року м.Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Городку кримінальне провадження, внесене 25 березня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000149 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Городок Хмельницької області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , військовослужбовця Збройних Сил України, робітника підсобного 2 інженерно-позиційного відділення 3 інженерно-позиційного взводу інженерно-позиційної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в силу ст.89 не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем Збройних сил України, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, бути дисциплінованим, поводитись з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Окрім цього, солдат ОСОБА_5 мав поводити себе пристойно і дотримуватись вимог ст. 68 Конституції України, згідно яких кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей, та ст. 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно яких військовослужбовці постійно повинні бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Разом з тим, ОСОБА_5 , діючи в порушення вищевказаного законодавства, став на шлях протиправної діяльності, вчинивши дії, спрямовані на умисне спричинення легкого тілесного ушкодження за наступних обставин.

24.03.2024 року близько 01 години 00 хвилин по АДРЕСА_1 , між потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник словесний конфлікт.

В ході даного конфлікту ОСОБА_5 , будучи агресивно налаштованим стосовно потерпілого ОСОБА_4 , реалізовуючи свій протиправний намір, спрямований на спричинення останньому тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій , передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у виді заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому та бажаючи їх настання, підійшов до потерпілого ОСОБА_4 та кулаком правої руки наніс йому один удар в ділянку обличчя зліва.

В подальшому, 24.03.2024 близько 02 години 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_1 , продовжуючи свої протиправні дії, кулаком правої руки наніс один удар у район лівого ока потерпілого ОСОБА_4 , в результаті чого останній, втративши рівновагу, впав на землю. Після цього, ОСОБА_5 кулаком правої руки та правою ногою наніс кілька ударів у обличчя та ліву гомілку потерпілого.

Внаслідок описаних вище протиправних дій, пов`язаних із застосуванням фізичного насильства, ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу правої підочної ділянки, нижньої і верхньої повіки правого ока, підшкірного крововиливу лівої підочної ділянки обличчя і верхньої повіки лівого ока, тотального субкон`юктивального крововиливу лівого ока, садна шкіри правого крила носу, підслизового крововиливу і садна слизової верхньої губи дещо зліва, садна шкіри переднє-внутрішньої поверхні лівої гомілки в середній третині, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, у вчиненому розкаявся, надав покази, що відповідають обставинам, зазначеним в обвинувальному акті. Пояснив, що потерпілий ОСОБА_4 є його двоюрідним братом. 24.03.2024 він вночі повертався з роботи, зустрів ОСОБА_4 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, між ними виникла словесна суперечка, після чого він наніс ОСОБА_4 один удар кулаком правої руки, можливо в обличчя, точно не пам`ятає. Після цього він прийшов додому і до нього на подвір`я приблизно о 2-00 ночі прийшов ОСОБА_4 . Між ними знов виник конфлікт, в результаті чого він вдарив ОСОБА_4 кулаком в обличчя, останній впав і він наніс ОСОБА_4 ще декілька ударів кулаком правої руки та ногою в обличчя потерпілому. Повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що підтверджують його вину, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Таким чином, суд встановив, що ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились у умисному спричиненні легкого тілесного ушкодження, вчинив кримінальний правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Згідно з ч. 2 ст.50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_5 суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що відповідно до ст.12 КК України вчинене кримінальне правопорушення класифікується як кримінальний проступок, особу винного, який в силу ст.89 КК України визнаний таким, що немає судимості, згідно службової характеристикихарактеризується негативно, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень. Також в обвинувальному акті обставиною, якапом`якшує покарання обвинуваченого зазначено щире каяття. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. в ході дачі свідчень. В даному випадку обвинувачений хоч і визнавав свою вину, але вибачитися перед потерпілим відмовився категорично, перекладав частину вини на потерпілого, зазначивши, що останній «сам його спровокував». Таким чином, в ході судового розгляду щире каяття ОСОБА_5 не знайшло свого підтвердження.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд вважаєза необхідне призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 1 ст.125 КК України у виді штрафу.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_5 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися. Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374- 376, 395 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

На вирок суду може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Городоцький районний суд Хмельницької області.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1