КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві, шляхом проведення відеоконференцзв`язку між Київським апеляційним судом, ДУ «Київський слідчий ізолятор» та робочим місцем захисника ОСОБА_6 з використанням його власних технічних засобів, матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 строком на 60 днів, тобто до 13 липня 2024 року включно, та визначено обвинуваченому ОСОБА_7 розмір застави у сумі 60 560 грн.

Таке рішення суд, виходячи з практики Європейського суду з прав людини та враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше судимий та на даний час обвинувачується у вчиненні злочинів, один із яких відноситься до категорії тяжких злочинів, його майновий та сімейний стан, обставини вчинення останнім інкримінованих йому злочинів, мотивував існуванням на даний час зазначених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тим, що існує ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду, оскільки останній з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, перебуваючи на більш м`якому запобіжному заході зможе ухилятися від явки до суду, а також існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення злочину проти ___________________________________________________________

Справа №11-кп/824/4177/2024 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Категорія: ч. 4 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_1

власності та знову вчинив аналогічні правопорушення, і тому визнав необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою,оскільки інший, більш м`який, запобіжний захід не забезпечить його

належної процесуальної поведінки.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , просить скасувати чотири ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 15.05.2024 року, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону України, що завадило судді ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення, та у разі, якщо прокурор не обґрунтує доводи свого клопотання документами у кримінальному провадженні: паспорт до велосипеду, велосипед та інші докази, відповідно до змісту вимог ст. 86 КПК України, звільнити його з апеляційного суду та ухвалити виправдувальний вирок.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ухвалою суду від 22 квітня 2024 року було задоволено його усне клопотання про побачення з адвокатом ОСОБА_6 до судового розгляду, який мав відбутися 15.05.2024 року, для надання правової допомоги, проте адвокат до нього у Київський слідчий ізолятор не прийшов, як не прийшов він і 15.05.2024 року у судове засідання, чим було позбавлено його права на захист, у зв`язку з чим він подав до суду клопотання про відвід захисника ОСОБА_6 , однак ухвалою суду від 15.05.2024 року його клопотання було відхилено.

Також ухвалою суду від 15.05.2024 року необґрунтовано було відхилено його клопотання про перенесення судового розгляду у зв`язку з порушенням його права на захист.

Вказує й на те, що ухвала суду від 15.05.2024 року про відхилення його клопотання про відвід прокурора є необґрунтованою та не відповідає змісту вимог ст. 370 КПК України, оскільки суддя заслухав лише одну із восьми сторінок його клопотання про відвід, в якому він навів 27 доводів, що підтверджують неефективне здійснення прокурором нагляду під час досудового розслідування, судового та апеляційного провадження, а після цього зупинив його та не дослідивши жодного доводу, вийшов до нарадчої кімнати та відхилив його клопотання.

Крім того, зазначає, що скасуванню підлягає і ухвала про продовження строку тримання під вартою від 15.05.2024 року, оскільки йому не було вручено копії клопотання прокурора, пам`ятку про права, не роз`яснено його прав та, незважаючи на його неодноразові клопотання, не надано копій матеріалів кримінального провадження.

Таким чином, вважає, що вказані істотні порушення вимог кримінального процесуального закону завадили судді ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення прокурора щодо апеляційного прохання, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За змістом ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

За змістом положень глави 18 КПК України у взаємозв`язку з вимогами ст. 331 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини її життя, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону, на переконання колегії суддів, були дотримані судом першої інстанції, а доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 про відсутність підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непереконливими.

Як убачається з матеріалів провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 , Солом`янським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд об`єднаних кримінальних проваджень № 0002980 від 02.05.2020 та № 0001209 від 03.06.2022 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд, виходячи з практики Європейського суду з прав людини та враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше судимий та на даний час обвинувачується у вчиненні злочинів, один із яких відноситься до категорії тяжких злочинів, його майновий та сімейний стан, обставини вчинення останнім інкримінованих йому злочинів, мотивував існуванням на даний час зазначених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тим, що існує ризик переховування обвинуваченого від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, і тому визнав необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою,оскільки інший, більш м`який, запобіжний захід не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки судом об`єктивно були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування найсуворішого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення, яке цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду проте, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і неможливість застосування до нього жодного з більш м`яких запобіжних заходів, є безпідставними.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Враховуючи характер та конкретні обставини висунутого ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, одне із яких відноситься до категорії тяжких злочинів, яке передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років,а також приймаючи до уваги його майновий та сімейний стан, та враховуючи особу обвинуваченого, який раніше судимий, та, з огляду на ці обставини, існування обґрунтованих ризиків, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду з огляду на покарання, яке йому загрожує у разі встановлення судом його винності, та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення злочину проти власності та знову обвинувачується у вчиненні аналогічних правопорушень, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається сторона захисту, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.

Що стосується тверджень захисника ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду про те, що суд незаконно продовжив обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, так як тяжкість покарання не може бути чинником для продовження тримання під вартою, то вони не заслуговують на увагу, оскільки висновок суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ґрунтується на наявності сукупності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та обставин, передбачених ст. 178 КПК України.

Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду про те, що у матеріалах справи наявні характеристики з місця роботи та місця проживання, що, всупереч тверджень прокурора, вказує на наявність у нього як роботи, так і місця проживання, а також наявність на його утриманні матері, яка є пенсіонеркою, то вказані обставини не дозволяють зробити висновок про те, що можливість уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, може бути досягнута шляхом застосування до нього іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду на відсутність ризику тиску на свідків, оскільки вони у справі відсутні, колегією суддів не перевіряється, оскільки такий ризик не було встановлено судом першої інстанції.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про те, що ухвала суду від 15.05.2024 також підлягає скасуванню ще й з тих підстав, що йому не було вручено копії клопотання прокурора, пам`ятки про права, не роз`яснено його прав та не надано на його неодноразові клопотання копій матеріалів кримінального провадження, не є слушними, оскільки зазначені вимоги не поширюються на випадки розгляду питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою під час судового розгляду у порядку ст. 331 КПК України.

Також є необґрунтованими і посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на порушення судом його права на захист, адже, як слідує зі змісту судового рішення, у судовому засіданні під час розгляду клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою захист його прав та інтересів здійснювала захисник ОСОБА_10 .

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі з приводу того, що ухвалою суду від 15.05.2024 необґрунтовано було відхилено його клопотання про відвід захисника ОСОБА_6 , про перенесення судового розгляду у зв`язку з порушенням його права на захист та про відвід прокурора, то вони не можуть бути предметом перевірки, зважаючи на стадію кримінального провадження та особливості апеляційного розгляду з перегляду конкретного судового рішення в частині виключно продовження строку тримання під вартою.

Аналогічним чином вищевказане стосується і вимог ОСОБА_7 щодо ухвалення апеляційним судом виправдувального вирокуу разі, якщо прокурор не обґрунтує доводи свого клопотання документами у кримінальному провадженні: паспорт до велосипеду, велосипед та інші докази, відповідно до змісту вимог ст. 86 КПК України, оскільки на даній стадії кримінального провадження суд апеляційної інстанції не уповноважений досліджувати обставини вчинення кримінального правопорушення, перевіряти належність і допустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, а тому такі вимоги обвинуваченого не можуть бути предметом даного апеляційного розгляду.

Враховуючи наведене, підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, принаймні на цій стадії судового розгляду, колегія суддів не вбачає.

За вказаних вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року є законною та обґрунтованою, а отже, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 строком на 60 днів, тобто до 13 липня 2024 року включно, та визначено обвинуваченому ОСОБА_7 розмір застави у сумі 60 560 грн., - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________ ____________________ _____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3