Справа № 183/6309/24
№ 1-кп/183/1597/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2024 року Дніпропетровська обл.,

м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000454 від 08.04.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Горностаївка, Ленінського р-ну, Кримської обл., громадянина України, з базовою середньою освітою, не одружений, не працює, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , та проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 на початку січня 2024 року, точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, знаходився на території полігону для переробки твердих побутових відходів, що розташований поблизу автошляху М-18 (Харків - Сімферополь) на території Дніпровського району Дніпропетровської області, де побачив на землі сумку, всередині якої знаходились чотири корпуси бойових гранат, що являються конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме чотирма спорядженими корпусами ручної осколкової, наступальної ручної гранати РГД-5, промислового виготовлення, які відносяться до категорії вибухових речовин та придатні (для використання за призначенням) для виробництва вибуху; три запали від гранат, що являються трьома уніфікованими запалами дистанційної дії типу УЗРГМ, УЗРГМ-2 промислового виготовлення, які призначені для спорядження ручних гранат типу РГ-42, РГД-5, Ф-1, які відносяться до категорії вибухових пристроїв та придатні (для використання за призначенням) для виробництва вибуху; двадцять два патрона, що являються бойовими припасами 5,45-мм проміжними патронами зразка 1974 року та придатні до стрільби. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на придбання, носіння та зберігання вибухових речовин, вибухових пристроїв та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, на початку січня 2024 року, точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 перебуваючи на території полігону для переробки твердих побутових відходів, що розташований поблизу автошляху М-18 (Харків-Сімферополь) на території Дніпровського району Дніпропетровської області, достовірно знаючи, що вищевказані предмети являються вибуховими речовинами, вибуховими пристроями та бойовими припасами, а також розуміючи, що в нього немає передбаченого законом дозволу на придбання, зберігання та носіння вибухових речовин, вибухових пристроїв та бойових припасів, забрав сумку, у якій знаходилися чотири корпуси бойових гранат, що являються конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме чотирма спорядженими корпусами ручної осколкової, наступальної ручної гранати РГД-5. промислового виготовлення, які відносяться до категорії вибухових речовин та придатні (для використання за призначенням) для виробництва вибуху; три запали від гранат, що являються трьома уніфікованими запалами дистанційної дії типу УЗРГМ, УЗРГМ-2 промислового виготовлення, які призначені для спорядження ручних гранат типу РГ-42, РГД-5, Ф-1, які відносяться до категорії вибухових пристроїв та придатні (для використання за призначенням) для виробництва вибуху; двадцять два патрона, що являються бойовими припасами 5,45-мм проміжними патронами зразка 1974 року та придатні до стрільби, та переніс його до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де почав їх зберігати, закопавши у ґрунті за будинком на території домоволодіння. Таким чином, ОСОБА_4 незаконно придбав, переніс та зберігав вибухові речовини, вибухові пристрої та бойові припаси без передбаченого законом дозволу.

03 травня 2024 року в період часу з 08 години 07 хвилин до 12 години 08 хвилин в ході проведення обшуку території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено чотири корпуси бойових гранат, що являються конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме чотирма спорядженими корпусами ручної осколкової, наступальної ручної гранати РГД- 5, промислового виготовлення, які відносяться до категорії вибухових речовин та придатні (для використання за призначенням) для виробництва вибуху; три запали від гранат, що являються трьома уніфікованими запалами дистанційної дії типу УЗРГМ, УЗРГМ-2 промислового виготовлення, які призначені для спорядження ручних гранат типу РГ-42, РГД-5, Ф-1, які відносяться до категорії вибухових пристроїв та придатні (для використання за призначенням) для виробництва вибуху; двадцять два патрона, що являються бойовими припасами - 5,45-мм проміжними патронами зразка 1974 року та придатні до стрільби, які ОСОБА_4 придбав, переніс та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке кваліфікується як придбання, носіння, зберігання вибухових речовин, вибухових пристроїв та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 , є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються. При цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 ..

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 , та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, доходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, носіння, зберігання вибухових речовин, вибухових пристроїв та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин.

Обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття.

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він на обліку лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченого, думку сторони обвинувачення у зв`язку з чим, суд вважає, що обвинуваченому за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім цього, суд, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, вважає за можливе на підставі статті 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства та без реального відбування покарання у місцях позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

У зв`язку з цим процесуальні витрати слід стягнути з обвинувачених на користь держави.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався та підстав для його обрання не має.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 961 КК України спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 962 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.

Як встановлено судом предметами інкримінованого обвинуваченому злочину є: двадцять два патрона, що являються бойовими припасами 5,45-мм проміжними патронами зразка 1974 року та придатні до стрільби.

При цьому, як вбачається з дослідницької частини висновку експерта № СЕ-19/104-24/19579-БЛ від 17 травня 2024 р. під час проведення судової експертизи 18 патронами калібру 5,45 проведена експериментальна стрільба. Відповідно після проведення судової експертизи залишилося 4 патрона калібру 5,45 та 18 стріляних гільз патронів калібру 5,45.

Отже, щодо 4 патрона калібру 5,45 слід застосувати спеціальну конфіскацію.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368 - 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1 та п. 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на корить держави витрати на проведення експертизи в сумі 5300,96 грн. (п`ять тисяч триста гривень дев`яносто шість копійок).

Речові докази:

-змив дистильованою водою на марлевий тампон з поверхні предмета, схожого на корпус гранат з маркуванням: «20», змив дистильованою водою на марлевий тампон з поверхні предмета, схожого на корпус гранат з маркуванням: «170-81-Т», змив дистильованою водою на марлевий тампон з поверхні предмета, схожого на корпус гранат з маркуванням: «81-77-Т», змив дистильованою водою на марлевий тампон з поверхні предмета, схожого на корпус гранат з маркуванням: «110-83-Т», змив дистильованою водою на марлевий тампон з поверхні предмета, схожого на запал до гранати з маркуванням: «УЗРГМ-77-583», змив дистильованою водою на марлевий тампон з поверхні предмета, схожого на запал до гранати з маркуванням: «23-77 УЗРГМ 583», змив дистильованою водою на марлевий тампон з поверхні предмета, схожого на запал до гранати з маркуванням: «87-81 УЗРГМ 583», вісімнадцять стріляних гільз патронів калібру 5,45 мм - знищити.

На підставі ч. 9 ст.100 КПК України, ст.ст. 96-1, 96-2 КК України конфіскувати у власність держави: патрони калібру 5,45 у загальній кількості чотири шт.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1