СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1016/24
ун. № 759/5082/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні відомості, про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000497 від 04.02.2024 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 (в режимі ВКЗ),

ВСТАНОВИВ:

На розгляді суду перебуває вказане кримінальне провадження.

В судовому засідання прокурор подав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 строком на 60 днів. В обґрунтування клопотання прокурор вказує на те, що ризики, передбачені п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик того, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, наразі продовжують існувати та не зменшились. Застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Просив клопотання задовольнити.

Захисник, думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_3 , заперечив проти задоволення клопотання прокурора, вказавши на його необґрунтованість та відсутність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України. Захисник просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до обвинуваченого інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою суду від 24.07.2024 обвинуваченому ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор» строком до 20 вересня 2024 року включно, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у межах 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 680 грн.00 коп.

Ухвалою суду від 16.09.2024 року строк дії вказаного запобіжного заходу продовжено до 14 листопада 2024 року.

Завершити судовий розгляд до закінчення строку дії запобіжного заходу неможливо, кримінальне провадження перебуває на стадії дослідження доказів.

В силу ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

За змістом положень кримінального процесуального законодавства продовження застосування будь-якого запобіжного заходу, в тому числі у вигляді тримання під вартою, може бути зумовлено тим, що заявлені при застосуванні запобіжного заходу ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до ч. 1ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Оцінюючи існування наведених прокурором ризиків, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення у повній мірі доведена висока ступінь ймовірності можливих спроб обвинуваченого ОСОБА_3 вчинити дії, передбачені п.п. 1,5 ч. 1 ст.177 КПК України, виходячи з наступного.

Так, ризик переховування від суду, обґрунтовується тим, що обвинувачений ОСОБА_3 , у якого відсутні міцні соціальні зв`язки та достатні стримуючі фактори, з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину (позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років), може вдатися до відповідних дій.

Ризик того, що обвинувачений ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення обґрунтовується тим, що останній раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, не працевлаштований, офіційного джерела доходу не має, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення з корисливих мотивів.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці неодноразово підкреслював, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

На думку суду, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема, у вигляді домашнього арешту, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти встановленим ризикам.

Враховуючи наявні ризики, суд доходить до обґрунтованого переконання, що загальносуспільний інтерес переважає інтереси обвинуваченого на особисту свободу, а тому в даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як захід процесуального примусу, є виправданим.

Стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_3 не виключає можливість перебування його під вартою в умовах слідчого ізолятора на час судового провадження.

Твердження сторони захисту, що клопотання прокурора є необґрунтованим, а доводи викладені у ньому не підтверджені відповідними доказами, суд відхиляє з мотивів наведених вище.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про необхідність продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а відтак клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Водночас, враховуючи обставини кримінального правопорушення та відомості про особу обвинуваченого, його вік та майновий стан, суд вважає за доцільне залишити попередньо визначений розмір застави у межах 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 680 грн., в якості альтернативного запобіжного заходу, яку вважає співмірною з наявними в кримінальному провадженні ризиками та покладає на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 182,183, 194, 331 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор» на 60 днів, тобто до 02 січня 2025 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_3 розмір застави у межах 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 680 грн.00 коп., яка може бути внесена як самим обвинуваченимм, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Святошинського районного суду м.Києва, після внесення якої ОСОБА_3 підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 у разі внесення застави строком на два місяці з моменту внесення застави наступні обов`язки: прибувати до суду за викликом; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/ або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії цієї ухвали.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_3 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Строк дії ухвали визначити до 02 січня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1