Справа № 464/6125/24
пр.№ 1-кп/464/582/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2024 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючої-судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові кримінальне провадження №0000847 про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, ФОПа, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_8 , 05 вересня 2024 року близько 22 год. 30 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, в супереч волі власника транспортного засобу, із корисливих мотивів, скориставшись тим, що водій ОСОБА_9 вийшов з автомобіля та залишив його із заведеним двигуном, без дозволу власника, незаконно заволодів автомобілем марки «Toyota» моделі «Prius», 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , відповідно до висновку експерта, ринкова вартість якого становить 304909 грн. 67 коп. та який згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу з розстроченням платежу від 20 лютого 2023 року №20-02-2023 на праві власності належить потерпілому ОСОБА_10 , після чого на вказаному автомобілі з місця події зник та доїхавши ним до вул.Броварського у м.Львові, де покинув викрадений транспортний засіб поблизу стадіону «Арена Львів» та в подальшому був затриманий працівниками поліції. Своїми протиправними діями ОСОБА_8 заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 304909 грн. 67 коп.

Під час судового розгляду кримінального провадження, прокурор та обвинувачений 07 листопада 2024 року, у присутності захисника уклали угоду про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_10 надав свою згоду на укладення із обвинуваченим угоди про визнання винуватості.

Відповідно до змісту угоди, прокурор та обвинувачений ОСОБА_8 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.289 КК України, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_8 у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк згідно ст.75 КК України та покласти обов`язки передбачені ст.76 КК України.

При цьому, обвинуваченому ОСОБА_8 роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки невиконання угоди.

Обвинувачений ОСОБА_8 , підтримавши угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та пояснив, що він уклав угоду добровільно, повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просив затвердити угоду.

Захисник просив затвердити угоду про визнання винуватості, вказує, що така укладена з його участю, добровільно, угода та погоджене сторонами покарання відповідають вимогам закону та інтересам суспільства.

Потерпілий в судовому засіданні не заперечив щодо укладення угоди про визнання винуватості, а також подав письмову заяву, в якій надав згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до висновку про відповідність угоди вимогам КПК України та можливість ухвалення вироку із таких мотивів.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п.1 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Обвинувачений добровільно уклав угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам ст.471 КПК України та закону. Підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч.7 ст.474 КПК України - відсутні.

Суд, шляхом проведення опитування обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_8 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

За таких обставин, суд вважає доведеним, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у незаконному заволодінні транспортним засобом, вартість якого становить від 100 до 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а тому його дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч.2 ст.289 КК України.

Відповідно до заяви потерпілого від 07 листопада 2024 року, такий надав згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості із обвинуваченим ОСОБА_8 .

Згідно ч.5 ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.

При вирішенні питання щодо відповідності умов угоди в частині призначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке є тяжким, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування шкоди, що є обставинами, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює, за місцем проживання характеризується позитивно. Відтак, призначення покарання у виді позбавлення волі відповідає санкції ч.2 ст.289 КК України та положенням Загальної частини КК України.

З огляду на зазначене, існують достатні правові підстави не призначати додаткове покарання, що передбачене в санкції цієї норми, у виді конфіскації майна.

За таких обставин, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначити узгоджений сторонами вид та міру покарання обвинуваченому, що є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Окрім цього, при визначенні терміну іспитового строку обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих обставин, наведені вище, і відсутність обтяжуючи обставин, та приходить до висновку про встановлення останньому іспитового строку на три роки.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишити без змін у вигляді застави.

Повернути заставодавцям ОСОБА_11 та ОСОБА_12 після набрання вироком законної сили заставу, внесену у розмірі 454200 грн., що була зарахована на рахунок Територіального управління державної судової адміністрації в Львівській області.

Арешти, накладені ухвалами слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова у даному кримінальному провадженні, підлягають скасуванню.

Відповідно до положень ч.2 ст.124 КПК України із обвинуваченого підлягають стягненню процесуальні витрати за проведення судових експертиз в розмірі 10380 грн. 40 коп.

Питання речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 472,474,475 КПК України,

у х в а л и в:

угоду про визнання винуватості, укладену 07 листопада 2024 року між прокурором Франківської окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України затвердити.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 3(три)роки.

Згідно ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід ОСОБА_15 до набрання вироком законної сили залишити у виді застави.

Повернути заставодавцям ОСОБА_16 та ОСОБА_17 після набрання вироком законної сили заставу, внесену у розмірі 454200 грн., що була зарахована на рахунок Територіального управління державної судової адміністрації в Львівській області.

Арешти, накладені на речові докази ухвалами слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 06 та 24 вересня 2024 року -скасувати.

Речові докази, а саме, транспортний засіб ««Toyota» номерний знак НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 , 2013 року випуску) з ключами до нього, власником якого є ОСОБА_18 повернути останньому; 11 змивів, 1 мікрооб`єкт волосина з ковдри водія, одорологічний слід з керма, одорологічний слід з сидіння водія, 2 ПЛС зі слідами папілярних ліній з зовнішньої поверхні лівої передньої дверки та навушники сірого кольору без маркування - знищити; 2 диски DVD-R - залишити при матеріалах кримінального провадження; джинси чорного кольору з розрізами на колінах, сіру футболку, кросівки сіро-зеленого кольору, мобільний телефон марки Сігма X-treme PQ55 з сім-картою оператора Лайфселл НОМЕР_5 , сумочку на пояс чорного кольору, окуляри в чохлі синього кольору, рюкзак чорного кольору, які належать ОСОБА_15 повернути останньому.

Стягнути з ОСОБА_7 в користь держави витрати на залучення експертів в сумі 10380 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ ОСОБА_19