Справа № 545/3895/24
Провадження № 1-в/545/583/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2024 Полтавський районний суд Полтавської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві подання Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)» про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках передбачених частинами 2,3 ст.74 КК України щодо засудженої ОСОБА_3 ,

встановив:

ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)» звернулася до суду з поданням про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках передбачених частинами 2,3 ст.74 КК України.

Подання вмотивоване тим, що набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів». Так, з 09.08.2024 за крадіжку чужого майна, шахрайство, привласнення та розтрату чужого майна, якщо вартість тайого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0, 5 до двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, настає відповідальність за ст. 51 КУпАП. Відтак, за таких обставин, дії ОСОБА_3 відносяться до адміністративного правопорушення.

Від засудженої та представника установи надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, подання просили задовольнити.

Прокурор не заперечував проти задоволення подання відносно ОСОБА_3 .

Дослідивши матеріали клопотання та особової справи, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволення з наступних підстав.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України),11,13,13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23.07.2018 ОСОБА_3 було засуджено за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 75,76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30.08.2018 ОСОБА_3 було засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 75, 76 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік. При цьому на підставі ч. 4 ст. 70 КК України при сукупності злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, яке призначено за цим вироком та яке призначено за поперднім вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23.07.2018, остаточно призначено покарання ОСОБА_3 у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Згідно вироку Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 18.10.2018, ОСОБА_3 було засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. При цьому на підставі ч. 4 ст. 70 КК України цей вирок та вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23.07.2018, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, виконувати самостійно.

Судом встановлено, що згідно вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.07.2020 ОСОБА_3 було засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі.

При цьому, при призначені покарання враховано вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 18.10.2018, де на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного за вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 18.10.2018 призначено покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі. Також враховано вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30.08.2018 та на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30.08.2018 та остаточно призначено покарання у виді 3 років 5 місяців позбавлення волі.

Також згідно вироку Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20.05.2022 ОСОБА_3 було засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі.

При цьому, при призначені покарання враховано вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.07.2020 остаточно призначено покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарананя, призначеного за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.07.2020.

Початок строку покарання 28.09.2023. Кінець строку покарання 29.10.2025.

Завдана матеріальна шкода за вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20.05.2022 становить 273, 80 грн. за першим епізодом, 371, 20 грн. за другим епізодом.

Завдана матеріальна шкода за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.07.2020 становить 503, 89 грн. за першим епізодом, 468, 19 грн. за другим епізодом, 530, 39 грн. за третім епізодом, 364, 69 грн. за четвертим епізодом, 569, 97 грн. за п`ятим епізодом.

Завдана матеріальна шкода за вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 18.10.2018 становить 223, 80 грн. за першим епізодом та 253, 73 грн. за другим епізодом.

Завдана матеріальна шкода за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30.08.2018 становить 513, 50 грн.

Завдана матеріальна шкода за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23.07.2018 становить 222, 40 грн. за першим епізодом, 222 грн. за другим епізодом, 1447, 55 грн. за третім епізодом, 317, 80 грн. за четвертим епізодом, 227,80 грн. за п`ятим епізодом, 255, 30 грн. за шостим епізодом.

Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX в частині викладення нової редакції ст. 51 КУпАП, відповідно до якого кримінальна відповідальність за вчинення викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрат настає в разі, якщо сума викраденого майна перевищує два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян, яким введена часткова декриміналізація кримінальних правопорушень.

Частина 2 статті 51 КУаАП, яка визначає граничний розмір вартості викраденого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за що винна особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України що застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги та визначає, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Для кваліфікації правопорушення як адміністративного чи кримінального, необхідно виходити з того, що прожитковий мінімум станом на 1 січня 2018 року становив 1762 грн, у зв`язку з чим нижня межа кримінальної караності крадіжки, вчиненого у 2018 році, настає, якщо вартість предмета становить 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1762 грн.; на 1 січня 2017 року становив 1600 грн, у зв`язку з чим нижня межа кримінальної караності крадіжки, вчиненого у 2017 році, настає, якщо вартість предмета становить 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1600 грн.

Згідно з вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23.07.2018 ОСОБА_3 викрала майно у сумі 222, 40 грн. за першим епізодом (04.03.2018), 222 грн. за другим епізодом(08.03.2018), 1447, 55 грн. за третім епізодом (12.03.2018), 317, 80 грн. за четвертим епізодом (05.05.2018), 227,80 грн. за п`ятим епізодом (06.05.2018), 255, 30 грн. за шостим епізодом (06.06.2018), що станом на день вчинення крадіжок менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених на 1 січня 2018 року, тобто 1762 грн.

Згідно з вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30.08.2018 ОСОБА_3 викрала майно у сумі 513, 50 грн. (11.07.2018), що станом на день вчинення крадіжки менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених на 1 січня 2018 року, тобто 1762 грн.

Відповідно до вироку Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 18.10.2018 ОСОБА_3 викрала майно у сумі 223, 80 грн. за першим епізодом (06.07.2017), що станом на день вчинення крадіжки менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених на 1 січня 2017 року, тобто менеше 1600 грн. та 253, 73 грн. за другим епізодом (19.07.2018), що станом на день вчинення крадіжки менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених на 1 січня 2018 року, тобто менше 1762 грн.

Згідно з вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.07.2020, ОСОБА_3 викрала майно у сумі 503, 89 грн. за першим епізодом (30.08.2018), 468, 19 грн. за другим епізодом (01.09.2018), 530, 39 грн. за третім епізодом (04.09.2018), 364, 69 грн. за четвертим епізодом (06.09.2018), 569, 97 грн. за п`ятим епізодом(08.09.2018), що станом на день вчинення крадіжок менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених на 1 січня 2018 року, тобто 1762 грн.

Також, згідно з вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20.05.2022, ОСОБА_3 викрала майно у сумі 273, 80 грн. за першим епізодом(11.06.2018), 371, 20 грн. за другим епізодом (12.06.2018), що станом на день вчинення крадіжок менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених на 1 січня 2018 року, тобто 1762 грн.

Частини 2,3 статті 74 КК України - особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 цього Кодексу, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних розмірів доходів громадян. Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 НМДГ.

З урахуванням положень ст. 5 КК, а також тієї обставини, що вартість викраденого майна на час вчинення кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, ОСОБА_3 вчинила дрібну крадіжку, за що передбачена відповідальність ст. 51 КУпАП.

Відповідно до ч.2, 3 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові слідства провадяться законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. відповідно до ч.3 ст.8 Конституції України норми Конституції України є нормами прямих дій. відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або тим самим покращує становище особи, має зворотну дію в часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідальні дії до набрання таким чином. законом чинності, в тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Частиною 2 ст.5 КК України встановлено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, а тому положення Закону України від 18 липня 2024 року №3886- IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деякі інші закони України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадання чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024 є більш сприятливим для осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності за діяння, які вони вчинили до набрання чинності цим Законом виключно.

За таких обставин, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 7 жовтня 2024 року у справі №278/1566/21(провадження№51-2555кмо24), де вказав, що Закон №3886-IX є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення подання та звільнити засуджену ОСОБА_3 від покарання у виді 3 років 7 місяців позбавлення волі за вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20.05.2022 за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення подання.

Керуючись ст.5, 74КК України, ст.ст.537,539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів»,

у х в а л и в :

Подання Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)» про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України - задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити негайно засуджену ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20.05.2022 за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 7(сім) місяців.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду протягом семи діб з дня проголошення ухвали.

Суддя: ОСОБА_1