ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/936/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2024 р.

Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

під час проведення відкритого судового засідання в залі суду у м. Києві в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000071 від 12.01.2023 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпра, українця, громадянина України, стрілець зенітник 2-го зенітного ракетного відділення зенітного ракетного взводу 1-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

встановив:

У Дарницькому районному суді м. Києва на розгляді перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 .

До суду надійшло клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В судовому засіданні прокурор підтримав своє клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , посилаючись на ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме:

п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, проти основ національної безпеки України, який несе загрозу життєво важливим інтересам людини і громадянина, суспільства і держави, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна. При цьому, вік обвинуваченого, його соціальні зв`язки, майновий стан та стан здоров`я дозволяють останньому переховуватися від суду, що унеможливить проведення подальшого судового розгляду. Крім того, враховуючи активне ведення бойових дій та збройної агресії РФ на території України, що зумовлює тимчасову неконтрольованість окремих територій України, не виключається можливість переховування ОСОБА_5 на вказаних територіях;

п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтований тим, що обвинувачений може знищити, сховати та спотворити інформацію, речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки така спроба уже була реалізована обвинуваченим після вчинення інкримінованого йому злочину. Так, відповідно до висновку експерта № 224/2 від 08.06.2023 року у результаті дослідження мобільного телефону, який належить ОСОБА_5 , були виявлені та видалені у списку контактів мобільного застосунку «telegram»: « ІНФОРМАЦІЯ_2 », « ІНФОРМАЦІЯ_2 » а також групи, що містять у своїй назві літеру «Z» та слово «Вагнер»;

п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обвинувачений з метою уникнення кримінальної відповідальності, у спосіб погроз, підкупу, психологічного впливу, так і в інший спосіб може незаконно впливати на осіб, які підлягають допиту як свідки, зокрема з числа військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 та цивільних осіб. Так як обвинувачений ознайомлений з матеріалами справи, він обізнаний в анкетних даних свідків;

п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, серед оточення ОСОБА_5 є невстановлені учасники злочину, яких він може повідомити про факт виявлення злочинної діяльності та обставини, які стали відомі в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб.

Захисник ОСОБА_9 заперечував проти заявленого клопотання прокурора. В судовому засіданні вказав, що ризики зменшилися зі спливом часу після проведення досудового розслідування та судового розгляду. Так, ризик переховування від суду стороною обвинувачення не доведений та не є безумовною підставою тримання під вартою обвинуваченого через тяжкість інкримінованого злочину та міри покарання. Сам по собі факт того, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, не може свідчити про його намір ухилитися від суду. Навпаки ОСОБА_5 хоче доводити в суді свою непричетність до вчинення злочину. При цьому обвинувачений з 11.01.2023 року проходить військову службу, мети переховуватись не має, він добровільно перебуває під контролем держави, будучи військовослужбовцем, героїчно захищаючи Україну. Доводи захисту зводяться до того, що ОСОБА_5 військовослужбовець, має відзнаки, добровільно вступив до лав ЗСУ, наявне постійне місце проживання, його всі близькі люди знаходяться в м. Києві. Прокурором не наведено жодних доказів, що обвинувачений має можливість ухилитись від суду.

Так, як стороною обвинувачення вже зібрані та досліджені докази, ризику знищити, сховати та спотворити інформацію та речі, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження не має. Досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено.

Ризик незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні не підтверджений належними доказами. Так, прокурор не заявляє клопотання про зміну порядку дослідження доказів та не забезпечує явку свідків.

Вчиняти інше кримінальне правопорушення ОСОБА_5 не збирається, і протилежному немає жодних доказів, а посилання прокурора на ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи те, що серед оточення обвинуваченого є невстановлені учасники злочину, яких він може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб є непереконливими. ОСОБА_5 бажає продовжити службу в Збройних Силах України, продовжити знищувати ворога.

Стороною обвинувачення не надано доказів, що підозрюваний характеризується негативно чи має погану репутацію, тобто відсутні обставини, які б могли свідчити про реальну можливість ухилення ОСОБА_5 від слідства чи суду або були спроби чи намір обвинуваченого на перешкоджання кримінальному провадженні.

На підставі чого просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, та призначити цілодобовий домашній арешт.

Захисник ОСОБА_8 підтримав клопотання захисника ОСОБА_9 , вказавши, що жоден із заявлених прокурором ризиків не доведений, а тому просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку своїх захисників. Заперечував проти заявленого клопотання прокурора. Вказав, що ризиків прокурором не наведено, він бажає продовжити військову службу з метою знищення ворога, але на даний момент він позбавлений такої можливості.

Заслухавши сторін кримінального провадження, вивчивши письмові клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, заперечення захисника та матеріали кримінального провадження в обсязі необхідному для вирішення клопотань, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10.07.2024 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07.09.2024 року включно. Відтак, строк який визначений ч. 1 ст. 197 КПК та даною ухвалою, стосовно обвинуваченого закінчується 07.09.2024 року.

Прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 вважає такими, що продовжують існувати ризики передбачені пунктами 1-4 частини 1 статті 177 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Норми ст. 177 КПК України визначають мету і підстави застосування запобіжних заходів. Так, відповідно до ч. 1 цієї статті метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Згідно з ч. 2 підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

1.Отже, враховуючи те, що повідомлена обвинуваченому підозра у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 111 КПК України не скасована у встановленому законом порядку, а трансформована в обвинувальний акт, суд вважає наявними підстави для визнання її обґрунтованою.

На думку суду ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені п.1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

2.Таким чином, суду належить встановити наявність або відсутність встановлених процесуальним законом ризиків у співставленні їх з доводами сторін кримінального провадження.

Так, ризик переховування (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) обвинуваченого від суду існує та залишається з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, яке інкримінують ОСОБА_5 , вчиненого в умовах воєнного стану та має досить високий ступінь суспільної небезпеки, суворістю покарання, яке йому загрожує, а саме 15 років позбавлення волі або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна. Таке покарання, враховуючи вимоги КК України, вже саме по собі може бути мотивом обвинуваченого для переховування від суду. Також, суд, враховуючи вік обвинуваченого його знання та бойовий досвід, вважає наявною можливість обвинуваченого ОСОБА_5 переховуватись на непідконтрольних територіях України з метою уникнення явки до суду, а тому приходить до висновку, що ОСОБА_5 ймовірно може переховуватись від суду.

3. Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2) також продовжує існувати, оскільки судом не завершено дослідження письмових доказів, речових доказів. Крім цього, зазначені прокурором обставини про видалення з телефону марки «Samsung Galaxy A31» IMEI НОМЕР_2 імен користувачів зі списку контактів мобільного застосунку «Telegram» « ІНФОРМАЦІЯ_2 »? « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а також груп «Z» та «ВАГНЕР», що підтверджується висновком експерта, підтверджують наявність цього ризику. Доводи сторони захисту, що докази у вказаному кримінальному провадженні досліджені в судовому засіданні є необґрунтованими.

4. Щодо ризику незаконного впливу на свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України). Слід зазначити, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до безпосереднього отримання судом показань від свідків, та дослідження їх судом. Суд вважає, що з переходом на стадію судового провадження ризик незаконного впливу на свідків лише актуалізується, адже за наслідками ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, обвинувачений стає обізнаним про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні. Відповідний незаконний виплив може стосуватись як свідків, які безпосередньо вказують на обвинуваченого як на особу, що вчинила злочин, так і свідків, які можуть надати свідчення щодо інших важливих обставин кримінального провадження, які не інкримінуються обвинуваченому та не мають безпосереднього зв`язку із його особою (наприклад показання понятих, які брали участь у слідчих діях).

Оскільки, свідки у цьому кримінальному провадженні, показання яких суд має сприймати безпосередньо, ще не допитувалися під час судового розгляду, ризик того, що під впливом дій обвинуваченого ОСОБА_5 вони можуть змінити свої показання, є наявним.

5. Крім цього, суд вважає наявним ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України) з урахуванням специфіки інкримінованого обвинуваченому діяння, а також того, що серед оточення обвинуваченого ОСОБА_5 є невстановлені особи, яких обвинувачений може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали йому відомі в ході проведення досудового розслідування.

З огляду на викладене, суд вважає, що прокурором доведено ризик переховування, ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризик впливу на свідків, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, обвинувачений, відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України не є особою, до якої не може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Суд, при вирішенні заявлених клопотань, враховує обставини визначені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 є особою молодого віку (27 років), будь-які відомості про стан здоров`я обвинуваченого, що не дозволяє йому перебувати в умовах ізоляції від суспільства у суду відсутні, характеризується позитивно, є військовослужбовцем, має заохочення Всеукраїнської громадської організації «ІНФОРМАЦІЯ_3» - за службу Державі наказ № 80 від 12.03.2023 року, має постійне місце проживання в м. Києві.

Враховуючи наведені обставини, а також доведені ризики колегія суддів приходить до висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

3.Щодо зобов`язання суду передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України встановити недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на даний час.

ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а ризики передбачені п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України прокурором доведені.

В той же час, розглядаючи клопотання сторони захисту про застосування до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу менш обтяжливого або у виді цілодобового домашнього арешту суд констатує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань, до яких, зокрема відноситься судовий розгляд кримінального провадження у розумний строк, чого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження.

За таких обставин, необхідним є саме тримання обвинуваченого під вартою, домашній арешт, у тому числі цілодобовий, пов`язаний з доступом підозрюваного до технічних засобів, безпосередніх соціальних контактів з іншими особами, також може завадити виконанню завдань кримінального провадження на цьому його етапі.

З приводу доводів захисника про те, що ОСОБА_5 характеризується позитивно, являється військовослужбовцем, та має намір продовжити службу, має постійне місце проживання в м. Києві, то вказані обставини з урахуванням наявності вищенаведених ризиків, не можуть слугувати безумовною підставою для зміни ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки саме такий запобіжний захід спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час розгляду даного кримінального провадження та запобігти вказаним ризикам.

Щодо позиції обвинуваченого про його намір проходження військової служби, то суд виходить з того, що питання скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або зміна запобіжного заходу з інших підстав врегульовано ст. 616 КПК України.

Так, відповідно до ч. 1 даної статті у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

З урахуванням пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, який відноситься до злочинів проти основ національної безпеки України, положення ч. 1 ст. 616 КПК України не можуть бути застосовані.

На підставі викладених обставин, та того, що будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом на даному етапі не встановлено, тому контроль за процесуальною поведінкою обвинуваченого ОСОБА_5 шляхом застосування будь-якого іншого запобіжного заходу - неможливий, а тому наявні підстави для продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Керуючись статтями 177, 331, 372 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 на цілодобовий домашній арешт - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити до 02 листопада 2024 р. включно.

Ухвала суду підлягає апеляційному оскарженню безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3