У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 , подане у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001685 від 23.08.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Київ, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», УБД, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 296 КК України,

встановив:

Зі змісту розглядуваного клопотання з`ясовано, що 22 серпня 2024 року, точного часу на даний момент органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільно з іншими йому раніше знайомими п`ятьма особами, а саме: 1) солдатом ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 ; 2) молодшим сержантом ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 ; 3) ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; 4) ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; 5) солдатом ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 військовослужбовцем військової частини НОМЕР_4 , приїхали з м. Київ до м. Ужгород, на автомобілі марки «Opel» моделі «Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_5 , білого кольору. 23 серпня 2024 року, близько 08:30 год. вказані шестеро осіб приїхали на автомобілі марки «Opel» моделі «Vivaro» до буд АДРЕСА_2 , з метою відшукання «кол-центру», який на їхню думку повинен був там знаходитись. В той день, вказані особи були частково одягнуті у тактичний одяг кольору «хакі». Однак, за вказаною адресою, знаходились приміщення, двері до яких були зачинені, тому вказані особи почали чіплятись до пересічних громадян, з метою з`ясування їхньої можливої причетності до вчинення шахрайських дій. Цього ж дня, близько 08:40 год., за вказаною адресою, у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, на вчинення хуліганських дій, а саме на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб. Так, ОСОБА_4 , за попередньою домовленістю з ОСОБА_12 , зайшли у громадське місце кафе «Рання Пташка», яке знаходилось поруч з ними, а саме за адресою АДРЕСА_3 , з метою вчинення хуліганських дій. Так, зайшовши до середини приміщення, вони побачили трьох відвідувачів даного закладу, які сиділи за одним столиком. Після чого, ОСОБА_4 , підійшов до одного із них, а саме до ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх діянь, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, реалізуючи свій злочинний умисел на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, розпочав обвинувачувати останнього, у причетності його до участі у функціонуванні «кол-центру», при цьому вимагав повідомити йому хто є організатором даного центру. Однак, ОСОБА_14 , не маючи ніякого відношення до функціонування «кол-центру», намагався пояснити ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , що він не усвідомлює, що відбувається і чому його в цьому звинувачують. Після цього, ОСОБА_4 , усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, почав застосовувати до ОСОБА_14 , фізичне насильство, а саме смикати за вуха, та завдаючи ОСОБА_14 фізичного болю, у присутності ОСОБА_17 , який був пов`язаний єдиним умислом з діями ОСОБА_4 , спокійно спостерігав. В ході даної конфліктної ситуації, ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , будучи в приміщенні кафе «Рання пташка», вживали до ОСОБА_14 , нецензурну лайку, та погрожували застосувати фізичне насильство, при цьому інші відвідувачі закладу відчули страх за своє життя та здоров`я, а робота закладу була фактично припинена. У зв`язку із цим, у конфлікт вирішила втрутитись бариста даного закладу ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка усвідомлюючи, що робота закладу паралізована більше п`яти хвилин, повідомила двом порушникам, що вона викличе поліцію, на що останній не отримавши бажану інформацію вийшли із закладу та направились до свого автомобіля, де їх очікували інші четверо учасників групи, які не усвідомлювали, протиправність вчинених дій ОСОБА_21 та ОСОБА_17 .

Цього ж дня, близько 08:50 год, за адресою АДРЕСА_2 , проходив мимо ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_10 . У той час, у ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , виник спільний злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі ОСОБА_22 , вчинене за попередньою змовою групою осіб, оскільки вважали на той час, що ОСОБА_22 , є учасником «кол-центру», який насправді ніякого відношення до злочинних дій не мав. Так, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел та діючи за попередньою змовою з іншими вищевказаними п`ятьма учасниками, саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , підійшли до останнього, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх діянь, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, застосовували до потерпілого фізичну силу, а саме в супереч волі ОСОБА_22 , під руки привели його до вищевказаного автомобіля «Opel» моделі «Vivaro», та всупереч його волі помістили до салону автомобіля, при цьому під час поміщення до автомобіля наносили по його тулубу та голові численні удари руками, які спричинили потерпілому фізичні страждання. Після того, як ОСОБА_23 , всупереч його волі та із застосуванням насильства, помістили до салону вищевказаного автомобіля, останньому почали показувати фотографії на мобільному телефоні, незнайомих йому дівчат та почали обвинувачувати його у причетності до незаконного функціонування «кол-центру», застосовуючи до нього психологічне насильство. Однак, потерпілий не будучи учасником такого центру, повідомив, що вперше бачить даних дівчат і що ніякого відношення до роботи «кол-центру» немає. Після цього, протримавши потерпілого в салоні автомобіля близько 5 хв та не отримавши бажану інформацію, його відпустили, і повідомили йому, що у випадку його звернення до поліції, він про це пожаліє.

Цього ж дня, близько 09:20 год, за адресою АДРЕСА_4 , проходила ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_11 . У той час, у ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , виник спільний злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, оскільки на той час вважали, що ОСОБА_24 , є учасником «кол-центру», яка насправді ніякого відношення до злочинних дій не мала. Так, ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх діянь, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, реалізуючи свій злочинний умисел та діючи за попередньою змовою з іншими вищевказаними п`ятьма учасниками, різко вийшов з автомобіля марки «Opel» моделі «Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_5 , та застосовував до потерпілої ОСОБА_24 фізичну силу, під руки проти її волі привели її до правих бокових дверей автомобіля «Opel» моделі «Vivaro», які допоміг відчинити ОСОБА_4 та всупереч її волі помістили до салону автомобіля. Після того, як ОСОБА_24 , всупереч її волі та із застосуванням насильства, помістили до салону вищевказаного автомобіля, де застосовуючи погрози фізичного та психологічного насильства, просили останню повідомити дані організатора «кол-центру» та обвинувачувати її у причетності до незаконного функціонування такого центру. Однак, потерпіла не будучи причетною до вчинення злочинних дій, повідомила, що відношення до роботи «кол-центру» немає. Після цього, протримавши потерпілу в салоні автомобіля близько 10 хв, її відпустили, та повідомили їй, що у випадку її звернення до поліції, вона про це пожаліє.

23.08.2024 в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 затримано за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 296 КК України.

Окрім цього в клопотанні зазначено про існування обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, а також існування ризиків для кримінального провадження, зокрема того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив таке задовольнити.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання, так як затримання ОСОБА_4 є незаконним та безпідставним, просила врахувати характеризуючи дані на особу.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника. Просив врахувати, що його дружина переживає сильний психоемоційний стрес у зв`язку з втратою дитини, а також те, що він є військовослужбовцем, в теперішній час проходить лікування від травм отриманих під час бойових дій, має численні нагороди та відзнаки за захист України.

Представник потерпілого ОСОБА_25 зазначив, що останній претензій до підозрюваного не має, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши думку прокурора, заперечення підозрюваного та його захисника, позицію потерпілого, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Витягом з ЄРДР стверджується, що Ужгородським РУП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001685 від 23.08.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 296 КК України.

23.08.2024 в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 затримано за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 296 КК України.

23.08.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, незаконне позбавлення волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань та за попередньою змовою групою осіб та у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб.

У відповідності до ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

КПК України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

На підтвердження обґрунтованості підозри в інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушеннях, слідчим до клопотання додано ряд доказів, зібраних під час досудового розслідування, зокрема протокол прийняття заяви від 23.08.2024; протокол допиту потерпілої ОСОБА_24 від 23.08.2024; протокол впізнання особи за фотознімками від 24.08.2024; протокол огляду відеозапису від 24.08.2024; протокол прийняття заяви від 23.08.2024; протокол допиту потерпілого ОСОБА_22 від 24.08.2024; протокол впізнання особи за фотознімками від 24.08.2024; протокол прийняття заяви від 23.08.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_20 від 23.08.2024; протокол впізнання особи за фотознімками від 24.08.2024; протокол затримання особи від 23.08.2024 тощо.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 296 КК України.

Разом з цим слідчий суддя зауважує, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя враховує, що при обранні запобіжного заходу підозрюваному зазначений слідчим в клопотанні та заявлений прокурором в судовому засіданні ризик незаконного впливу підозрюваного на учасників кримінального провадження знайшов своє підтвердження, оскільки перебуваючи на волі такий може чинити психологічний тиск на потерпілих та свідків, в тому числі й шляхом вмовлянь, погроз або підкупу, з метою зміни даних ними слідству показів, або надання ними неправдивих показань, що зрештою утруднить встановлення об`єктивної істини у даному кримінальному провадженні й свідчить про наявність ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Обставини інкримінованого злочину свідчать про високу ймовірність застосування підозрюваним фізичного насильства до потерпілих та свідків, задля зміни показів, даних ними органу досудового розслідування. Окрім цього заява представника потерпілого ОСОБА_25 про відсутність претензій до підозрюваного, озвучена в судовому засіданні, не співпадає з показами, даними потерпілим під час його допиту 23.08.2024, що також може свідчити про побоювання потерпілого зазнати тиску від підозрюваного.

Також слідчий суддя вважає, що перебуваючи без відповідних процесуальних обов`язків, покладених на нього судом, ОСОБА_4 може вступати у позапроцесуальні контакти з іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні для формування у суду викривленої позиції щодо дійсних обставин справи.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем, УБД, має фактичне та зареєстроване місце проживання, одружений.

Останнє свідчить про міцність соціальних зв`язків ОСОБА_4 й мінімізує настання ризику, зазначеного в клопотанні, переховування від слідства та суду шляхом виїзду за кордон. Більш того наразі в Україні введено воєнний стан, що унеможливлює виїзд за межі України чоловіків від 18 до 60 років без відповідних правових підстав.

В рішенні у справі «Лабіта проти Італії» Європейський суд з прав людини вказує, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Так, наразі в Україні триває воєнний стан, вчинення підозрюваним злочину в означений час засуджується законом і суспільством.

Разом з тим суд вважає, що стороною обвинувачення не доведено доцільність утримання підозрюваного під вартою та неможливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи міцність соціальних зв`язків останнього, наявність у такого нагород та відзнак за захист України, а також важкий психоемоційний стан його дружини у зв`язку з втратою дитини.

Тож, суд приходить до висновку, що прокурором доведено обставини, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину. В даному випадку прокурором не доведено, що ОСОБА_4 раніше судимий, переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

З огляду на викладене в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під варту слід відмовити.

Тож, враховуючи характеризуючи дані про особу, в порядку виключення, суд вважає за доцільне застосувати до такого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Тож відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України на підозрюваного слід покласти ряд обов`язків, вказаних в регулятивній частині ухвали.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 179, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

В задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на строк два місяці, а саме до 23 жовтня 2024 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

прибувати до органу досудового розслідування, прокурора та суду за першою вимогою;

повідомляти орган досудового розслідування, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними, потерпілими та свідками у цьому кримінальному провадженні;

здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за межі України.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що у разі невиконання вищезазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків визначено до 23 жовтня 2024 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, прокурора у кримінальному провадженні №0001685.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1