н/п 1-кс/490/3527/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/3794/24
У Х В А Л А

про накладення арешту на майно

23 вересня 2024 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ УСБУ в Миколаївській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором, про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000107 від 29.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучене в ході проведення обшуку, а саме: мобільний телефон марки «Motorola G32», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , s/n НОМЕР_3 , з сім-картою м.т. НОМЕР_4 , з метою забезпечення збереження речового доказу.

Оскільки вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та є речовими доказами, то слідчий вважає, що виникла необхідність у його арешті.

Вказує, що вилучене майно саме по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки вказані речі, можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження внаслідок вчинення особою кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення збереження вказаних речових доказів. У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

А тому слідчий звернувся до суду з відповідним клопотанням, яке просить задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

А тому суд, враховуючи закріплений ст.26 КПК України принцип диспозитивності, згідно якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні свої прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, вважає за можливе розглянути подане клопотання у її відсутність та на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали клопотання та докази, додані до такого, слідчий суддя встановив наступне.

Так, СВ УСБУ в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000107 від 29.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Згідно матеріалів досудового розслідування, мешканець м. Миколаєва ОСОБА_4 , використовуючи обліковий запис. «Андрей 333» (ID - ) в кросплатформному месенджері «Telegram». причетний до передачі представникам країни агресора, а саме адміністратору телеграм каналу « ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 », який використовує аккаунт «Евгений» (ID - ) інформації щодо місць дислокаці Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань на території Миколаївського регіону, за можливості їх ідентифікації на місцевості. Так, з 20.06.2024 ОСОБА_4 , використовуючи обліковий запис « ОСОБА_6 » (ID - 1 103806229) розпочав листування в з користувачем під нік-неймом « ОСОБА_7 ». При цьому ОСОБА_4 усвідомлював, що кінцевим користувачем облікового запису з нік-неймом «Евгений» (ID - ) с представник країни агресора, а саме адміністратор телеграм каналу « ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ».

Так, використовуючи вищевказаний спосіб, ОСОБА_4 в. ході особистого листування з користувачем з нік-неймом «Евгений». (ID НОМЕР_5 ) у період з 21.06.2024 по 26.06.2024, реалізовуючи свій злочинний намір направлений на несанкціоноване поширення інформації про місцерозташуванян Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, перебуваючи на території м. Миколаїв, Миколаївської області (більш конкретне місце перебування наразі не встановлено), діючи умисно, на шкоду основам національної безпеки України. передбачаючи що його дії можуть завлати шкоду обороноздатності та інформаційній безпеці України, та бажаючи настання таких небезпечних наслідків, використовуючи належний йому мобільний телефон марки «Motorola G32», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , s/n НОМЕР_3 , з сім-картою м.т. НОМЕР_4 , за допомогою якого здійснював вхід в особистий обліковий запис в месенджері для швидкого обміну повідомленнями «Telegrain», з нік - неймом « ОСОБА_6 » (ID - НОМЕР_6 ), в ході особистого спілкування з користувачем, з нік-неймом «Евгений» (ID - ), надсилав повідомлення з відомостями про місце розташування військовослужбовців ЗСУ.

Так, 09.09.2024 органом досудового розслідування проведено обшук, на підставі ухвали слідчого судді у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . В ході обшуку вказаної квартири виявлено та вилучено вказане маййно.

Постановою слідчого вказане майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Крім цього, п.1 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення).

Зважаючи на вищенаведене та з урахуванням того, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, саме по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, внаслідок вчинення особою кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення збереження вказаних речових доказів, а тому суд вважає обґрунтованим клопотання слідчого на виниклу необхідність у накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів, та вважає, що таке клопотання слід задовольнити.

Керуючись вимогами ст. ст.170-173,309,395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучене в ході проведення обшуку, а саме: мобільний телефон марки «Motorola G32», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , s/n НОМЕР_3 , з сім-картою м.т. НОМЕР_4 , з метою забезпечення збереження речового доказу.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом, відповідно до ст.174 КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1