Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/577/23
Провадження № 1-кп/689/17/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2024 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 (відповідача за цивільними позовами) та його захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 (цивільного позивача за його позовом до ОСОБА_5 ) - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ярмолинці кримінальне провадження, відомості про яке 12 листопада 2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №002723, про обвинувачення ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Хмельницькому Хмельницької області, є громадянином України, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Хмельницьким МВ УМВС України в Хмельницькій області 08 червня 2008 року, офіційно не працює, має середню освіту, на утриманні неповнолітніх дітей немає, одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України,

встановив:

ОСОБА_5 11.11.2022 року близько 17 год., керуючи технічно справним автомобілем «Audi A6» д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по автодорозі Н-03 сполученням «Житомир-Чернівці» км 198, поблизу села Скаржинці Хмельницького району, здійснював рух зі сторони міста Хмельницький в напрямку до смт. Ярмолинці.

Під час подальшого руху ОСОБА_5 , в порушення вимог п.п. 1.10., 2.3.(б), 10.1., 12.3, Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 (далі Правил дорожнього руху), рухаючись частково по смузі руху, частково по узбіччі (а саме контактуючи правими переднім та заднім колесами автомобіля із покриттям узбіччя та лівими переднім та заднім колесами із покриттям смуги руху в напрямку смт. Ярмолинці) автодороги Н-03 «Житомир-Чернівці» поблизу села Скаржинці, діючи необережно, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, маючи об`єктивну можливість в умовах необмеженої видимості спостерігати за дорожньою обстановкою, проявив неуважність, змінив напрямок руху керованого ним автомобіля «Audi A6» д.н.з. НОМЕР_2 ліворуч по ходу руху, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого створив небезпеку та допустив попутне зіткнення задньою лівою боковою частиною автомобіля із передньою правою частиною автомобіля «Volkswagen Polo» д.н.з. НОМЕР_3 , який під керуванням ОСОБА_7 рухався по смузі руху автодороги Н-03 «Житомир-Чернівці» зі сторони м. Хмельницький в напрямку до смт. Ярмолинці Хмельницького району, в салоні якого на передньому пасажирському сидінні знаходилася ОСОБА_9 .

В подальшому, внаслідок зазначеного зіткнення автомобіль «Volkswagen Polo» д.н.з. НОМЕР_3 , в некерованому стані виїхав на зустрічний бік автодороги Н-03 «Житомир-Чернівці», де допустив зустрічне зіткнення передньою частиною автомобіля із передньою частиною автомобіля «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_4 , який під керуванням ОСОБА_10 рухався в смузі руху автодороги Н-03 «Житомир-Чернівці» зі сторони смт. Ярмолинці в напрямку до м. Хмельницький Хмельницького району, в салоні якого на передньому пасажирському сидінні знаходився пасажир ОСОБА_11 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та порушення ОСОБА_5 вимог Правил дорожнього руху, водій автомобіля «Volkswagen Polo» д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді:

- закритого уламкового перелому проксимального відділу 3-ї п`ясної кістки лівої кисті зі зміщенням уламків, які за своїм характером відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таке, що за звичай призводить до тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби);

- забійно-рваної рани лівого колінного суглобу, по своєму характеру відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та порушення ОСОБА_5 вимог Правил дорожнього руху пасажир автомобіля «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_4 , ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді:

- закритого перелому шиловидного відростка правої променевої кістки, які за своїм характером відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що привело до тривалого розладу здоров`я більше 21 дня.

- забою грудної клітини, забою обох легень, синця на передній поверхні грудної клітки зліва, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Своїми діями ОСОБА_5 порушив вимоги п.п. 1.10., 2.3.(б), 10.1., 12.3. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, зміст яких полягає у наступному:

- п. 1.10. Терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:

узбіччя - виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів, крім випадків, передбачених цими Правилами. Узбіччя може використовуватися для зупинки і стоянки транспортних засобів, руху пішоходів, мопедів, велосипедів (за відсутності тротуарів, пішохідних, велосипедних доріжок або у разі неможливості пересуватися по них), гужових возів (саней).

- п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом в дорозі.

- п.10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

- п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

При цьому порушення вимог п.10.1 ПДР ОСОБА_5 знаходиться у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками, а саме спричиненням середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_11 .

Своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений частиною першою статті 286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 не визнав своєї вини у вчиненні правопорушення, що йому інкримінується. Заперечував проти задоволення спільного позову ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , а також проти задоволення позову ОСОБА_7 .

Аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілих та свідків на предмет їх послідовності, логічності, правдивості, як окремо так і у сукупності, на предмет їх узгодженості в розрізі показань окремого учасника кримінального провадження, в розрізі показань усіх учасників, оцінюючи інші наявні у справі докази окремо та усі докази разом у сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується сукупністю зібраних стороною обвинувачення та досліджених судом під час судового розгляду доказів.

ОСОБА_12 дав показання в суді, зазначивши 21 грудня 2013 року таке.

11.11.2022 р. о 17 год 00 хв він їхав на дачу біля с. Скаржинці по своїй полосі. По звуку почув, що щось сталось. Побачив, що зіткнулося два автомобілі. Вийшов, перейшов дорогу та допомагав водієві автомобіля «Поло» зняти акумулятор. Дочекався поліцейських, які розпочали оформляти ДТП. Він подзвонив у страхову компанію та попередив їх. Автомобіль забрали на штрафний майданчик.

Він їхав з м. Хмельницького до смт. Ярмолинці. Під час руху тримався правої сторони. Щоб уникнути зіткнення, він здавав праворуч. Позаду почув стукіт. Пояснив, що майже не здійснював маневр. Їхав прямо по дорозі, по смузі і на узбіччя не повертав. Попереду він не бачив автомобілів і позаду теж. В дзеркало він побачив як автомобілі з`їхали. Він прийняв вправо і зупинився. З лівої сторони на задньому бампері свого автомобіля побачив слід.

Імпульсу не відчув. Він маневру не робив і імпульсу не надавав. Слідчі його допитували. Сказав правду не обманював.

Він їхав достатньо швидко, прямо. На місці зіткнення одна смуга. Там обгін заборонено. Там суцільна смуга. Він думає, що ОСОБА_13 залишив сліди на його авто.

Їхали зустрічні автомобілі, а тому він трішки дав праворуч в межах своєї смуги. Він робив це, щоб уникнути ДТП. Він правил не порушував. Автомобіль «Polo» обганяв його. Почав і не завершив. Водій ОСОБА_13 змістився і наїхав на нього. Мабуть тому, що зустрічні їхали.

Був слідчий експеримент 5 січня 2023 року, під час якого поліцейський, а не він, ставив автомобіль. Це був автомобіль поліції. Його не запитували розташування автомобіля. Поліцейський сказав йому стати біля автомобіля і показати рукою. Зазначив йому, що це необхідно для фотографування. Йому не роз`яснили право на адвоката. Він вважав, що його вина в ДТП відсутня, надіявся на справедливе рішення. Був присутній слідчий та двоє чи троє поліцейських. Були поняті. Їх довго шукали. З цією метою зупиняли автомобілі. Фотографували. Він не помітив чи здійснювались заміри у присутності понятих. Поліцейські покликали його до автомобіля, зазначили, що слід підписати щось.

Орієнтовно 28-29 лютого о 10 год. до нього приїхали двоє поліцейських та завезли його спочатку на вул. Кам`янецьку (рай.відділ навпроти п`ятої автостанції), а потім інші поліцейські - до слідчого по вул. Пушкіна, в кімнату для допиту. У слідчого зазначили, що він винен в ДТП, слід підписати документи, нічого страшного немає. Попросили зайти ще раз ввечері того ж дня. Здається, тоді і вручили обвинувальний акт. Слідчий сказав подзвонити потерпілим і домовитись, зазначив, що це буде недорого: розрахуєтесь з ними, орієнтовно 2000-3000 гривень, і все закінчиться, страхова компанія заплатить решту і судів не буде. Слова слідчого сприйняв як пропозицію домовитись з потерпілим, щоб не було суду, щоб мирно розійтись. Слідчий запропонував, а у нього був вибір щодо дзвінків потерпілому.

Він вважав себе невинуватим, а тому не наймав адвоката. Слідчому на допиті він розповів те ж, що і в суді. Щось підписав. Вона (слідча) пропонувала ознайомитись, давала почитати, але він не читав. При цьому його не підганяли. Він був впевненим у невинуватості, а тому спокійно підписував документи. Мету слідчого експерименту йому не пояснювали.

Безпосередньо перед ДТП він маневрів не здійснював. Жигуль стояв з правої сторони. Можливо, перед ДТП трішки вліво в межах своєї смуги повернув. Зазначив, що автомобіля марки «Volkswagen Polo» він не бачив.

Після того як він змістився праворуч місця для проїзду зустрічного автомобіля було достатньо, а попутній по його смузі автомобіль не міг би проїхати.

ОСОБА_14 розмітка була і ліворуч і праворуч.

Взяв праворуч і зупинився, щоб подивитись, що сталось. Прибула карета швидкої, надали допомогу. Він допоміг водієві «Volkswagen Polo» зняти акумулятор.

Він телефонував ОСОБА_15 , оскільки слідчий сказав обдзвонити людей. Він зустрічався з ОСОБА_15 до суду, якому повідомив, що його ( ОСОБА_5 ) визнано винним і зазначили, що можна з ним ( ОСОБА_15 ) домовитись.

Ніхто і ні в чому на місці події його ( ОСОБА_5 ) не обвинувачував.

15.11.22 слідча його допитувала. Можливо і роз`яснювала права. Він не пам`ятає. Оскільки його підпис стоїть, то роз`яснювала.

Після дворазового оголошення судом протоколу його допиту як свідка, ствердно заявив, що показання в протоколі від 15.11.22 року відповідають дійсності.

ОСОБА_12 дав показання в суді, зазначивши 03 липня 2024 року таке.

Він їхав в смт. Ярмолинці по своїй смузі біля с. Скаржинці, повз магазин будівельних матеріалів. Попереду їхали зустрічні автомобілі. Він змістився праворуч, щоб не заважати їм завершити обгін. Далі він вернувся у свою смугу. Відчув, що ліворуч його хтось вдарив у задню ліву частину автомобіля.

Він не їхав повністю по узбіччю, а прийняв праворуч, правими колесами на 1 метр за суцільну смугу виїхав.

Він їхав із максимальною швидкістю, яка дозволена. Там знак обмеження був 50 км/год. Його не мали права обганяти інші автомобілі, оскільки є знак обгін заборонено.

Він не бачив як автомобіль «Поло» пішов на обгін. Він був впевнений, що його не будуть обганяти.

Він не перечитував документи за наслідками слідчого експерименту. Був впевнений, що він не винен.

Він зміщався праворуч, щоб уникнути зіткненню із зустрічними автомобілями.

Він вже не пам`ятає чи дивився назад в момент, коли вирівнював свій автомобіль у смузі руху. Може й дивився, але не бачив.

Він не включав поворот ні праворуч, ні ліворуч (при з`їзді на узбіччя і назад).

Основною причиною зміщення на узбіччя була необхідність пропустити 1-2 зустрічних автомобіля. Після чого він вертався на свою смугу.

Аналізуючи показання обвинуваченого під час судового розгляду, суд вважає їх непослідовними, суперечливими та неправдивими.

В показаннях водночас наявні такі суперечливі версії розвитку подій:

1. ОСОБА_5 продовжував наполягати в залі суду про те, що озвучена версія слідчому під час його показів є правдивою. Його показання були озвученні судом. ОСОБА_5 наполіг, що вони відповідають дійсності. Це версія полягає у тому, що ОСОБА_5 рухався у своїй смузі; через великий потік зустрічних автомобілів він рухався правими колесами частково за дорожньою розміткою 1.2, з боковим інтервалом до правого краю проїзної частини близько 1,5м (частина ТЗ, близько 1 м була на узбіччі («євроузбіччі»). Рухаючись поблизу с. Скаржинці, проїхавши нерегульований пішохідний перехід він помітив за 30м попереду, на узбіччі, по центру «євроузбіччя», з боковим інтервалом до краю проїзної частини 30-50 см, в нерухомому стані транспортний засіб «ВАЗ», темного кольору, із ввімкненими габаритними вогнями. Внаслідок чого він повернувся усім корпусом та правими колесами транспортного засобу у свою смугу руху, щоб об`їхати безпечно перешкоду, дотримуючись безпечного бокового інтервалу. Почув удар в ліву частину свого транспортного засобу. Після повернення у смугу руху усім корпусом ТЗ боковий інтервал до правого краю проїзної частини був біля 1 м. Він змінив траєкторію руху орієнтовно на 2 м. в ліво у свою смугу руху. Автомобіля, що рухався позаду, він не бачив. Він не розпочав гальмувати, а змінював траєкторію руху в ліво, оскільки мав намір об`їхати перешкоду. Він переконався у безпечності маневру в момент зміни траєкторії руху подивився в дзеркало заднього виду, але не побачив автомобіля. Перед здійсненням маневру, а саме, зміною траєкторії руху він не попереджав інших учасників дорожнього руху про свій намір. Під кутом проїхав близько 15 м. Зіткнення відбулось, вже коли він майже вирівнявся. Він не може відповісти на запитання де перебував автомобіль «Volkswagen Polo» в момент, коли він почав змінювати траєкторію руху, оскільки він його не бачив (т.2 а.с. 215-218).

Отже, у підсумку, в цій версії не має жодного згадування про вимушеність з`їзду на узбіччя зі смуги руху через рух зустрічного транспортного засобу. Навпаки, він стало рухався вперед частково правими колесами по узбіччю; оминав перешкоду (автомобіль «ВАЗ») на узбіччі, змінив траєкторію руху ліворуч, не помітив позаду автомобіля «Volkswagen Polo», перед маневром не включив попереджувальний сигнал.

2. Він їхав з м. Хмельницького до смт. Ярмолинці. Під час руху тримався правої сторони. Щоб уникнути зіткнення, він здавав праворуч. Позаду почув стукіт. Пояснив, що майже не здійснював маневр. Їхав прямо по дорозі, по смузі і на узбіччя не повертав. Попереду він не бачив автомобілів і позаду теж. В дзеркало він побачив як автомобілі з`їхали. Він прийняв вправо і зупинився.

3. Їхали зустрічні автомобілі, а тому він трішки дав праворуч в межах своєї смуги. Він робив це, щоб уникнути ДТП. Він правил не порушував. Автомобіль «Поло» обганяючи його не зміг звершити обгін через зустрічні автомобілі (не вистачило місця).

4. Він не їхав повністю по узбіччю, а прийняв праворуч, правими колесами на 1 метр за суцільну смугу виїхав. Він їхав із максимальною швидкістю, яка дозволена. Там знак обмеження був 50 км/год. Його не мали права обганяти інші автомобілі, оскільки є знак обгін заборонено. Він не бачив як автомобіль «Поло» пішов на обгін. Він був впевнений, що його не будуть обганяти. Він зміщався праворуч, щоб уникнути зіткненню із зустрічними автомобілями. Він вже не пам`ятає чи дивився назад в момент, коли вирівнював свій автомобіль у смузі руху. Може й дивився, але не бачив.

Суд вважає, що даючи показання під час судового розгляду, обвинувачений їх постійно змінював, фактично підлаштовуючи власну позицію з метою уникнення відповідальності. В результаті показання обвинуваченого суттєво різняться залежно від суб`єкта, який його допитував (прокурор, захисник, представники потерпілих, суд), містять суперечливі відомості щодо обставин дорожньо-транспортної події. Вони також не узгоджуються з показами потерпілих, свідків, з іншими доказами. Ці показання не заслуговують довіри суду та відхиляються.

Вина особи доведена показаннями свідків та потерпілих

Потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що була темна пора доби. Він їхав з увімкненими фарами. На правому узбіччі він побачив ауді. Вони (він зі свідком ОСОБА_9 ) випереджали ауді. Їхали у своїй смузі. Коли випереджав, то переконався, що ауді не було у його смузі. Ауді їхало в запасній правій смузі. Жигуль теж їхав в цій правій смузі узбіччі. Ауді повністю їхало по узбіччю. Ауді повернуло ліворуч, покажчика повороту не було, відбувся удар заднім лівим крилом ауді в його праве переднє крило. Їх викинуло на зустрічну смугу, на якій за долю секунди зіткнулись з фабією, після чого їх викинуло на ліву сторону у кювет. ОСОБА_5 від`їхав 50м і зупинився. Запитав, що сталось. Допомогу не пропонував. В ауді були пошкоджені задні ліві дверцята, а в нас передня частина вся розлетілась, у фабії також. Уточнив, що помітив маневр ауді в момент зіткнення. Виїзд ауді на його смугу відбувся безпосередньо перед жигулем. За 20 м він побачив як водій ауді їхав в попутньому напрямку чітко по узбіччю. Моменту зміни напрямку руху він не помітив. Перед ним за 1-2м він побачив як ауді почало повертати ліворуч. Дорога немає заокруглень. Протягом долі секунди ауді змінило напрямок руху і вдарило їх. Він не міг уникнути зіткнення. Його забрали у лікарню. Ауді по узбіччю їхало всіма колесами. Він наближався і помітив ауді за 50м. Почав вирівнюватися. Він проїхав пішохід і набирав швидкість. Ауді їхало з виключеними поворотами. Він бачив жигуль перед ауді завчасно до зіткнення. Жигуль стояв. Габаритні вогні у жигуля світились, а стопи точно не світились. Водій ауді виїхав на його смугу, оскільки запізно виявив небезпеку. Виїзд був різким.

Свідок ОСОБА_9 у своїх показаннях пояснила суду, що 11.11.2022 року орієнтовно о 17 год. вона у якості пасажира їхала з ОСОБА_7 з м. Хмельницького у м. Дунаївці. Попереду на обочині помалу рухався жигуль. Ауді сірого кольору з`явилось різко з правого боку, мало намір виїхати між ними і жигулем на їх смугу. При цьому ауді їхало по узбіччю, оскільки біля неї (свідка) праворуч була біла суцільна смуга. Вони ж їхали по своїй смузі по середині. Ауді своєю задньою частиною, лівим крилом, врізалась їм у їх праве переднє крило. Їх викинуло (відкинуло) в некерованому стані на зустрічну смугу, за долю секунди відбувся удар з іншої сторони. Зіткнулись із шкодою темно-синього кольору. Уточнила, що вона помітила ауді в момент, коли автомобілі порівнялось, ОСОБА_5 намагалося проскочити між ними та жигулем.

Свідок ОСОБА_10 розповів, що 11.11.2022 орієнтовно о 17 год. він (за кермом Шкоди фабії) із батьком ОСОБА_11 їхав в м. Хмельницький. Їм назустріч вилетів автомобіль марки «Polo». Він як водій гальмував, намагався від`їхати праворуч, щоб уникнути аварії. Відбулася ДТП. Його автомобіль опинився в кюветі. Був щільний потік, тому самого підрізання він не бачив. Це йому водій поло повідомив, що його підрізав водій ауді. Швидка забрала водія поло та його батька ОСОБА_11 .

Потерпілий ОСОБА_11 дав аналогічні пояснення, що і ОСОБА_10 . Додав, що дорога була сухою, видимість - нормальною, він з сином не мав можливості уникнути зіткнення, фактично були спостерігачами.

Свідок ОСОБА_16 (слідча у цій справі) пояснила, що з метою уточнення відстані від моменту зміни напрямку руху ОСОБА_5 ліворуч до моменту зіткнення вона проводила слідчий експеримент. Зазначила, що у протоколі (т.2 а.с. 17) вказала відстань по 1,3 м від правого краю проїзної частини (а не від правого краю узбіччя) автодороги до осі переднього правого та відповідно до осі заднього правого колів автомобіля-статиста, оскільки лінії на дорозі можуть стертись, це буде об`єктивніше.

Свідок ОСОБА_17 (понятий слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_5 т.2 а.с. 16-25) пояснив 02.02.2024 р., що він та ще один понятий за участю поліцейських проводили заміри: чоловік розташовував автомобілі, заміряли, слідча дала документи; вони підписали і їх відпустили. Інший понятий був до його приходу. Слідча їм пояснила, що було ДТП і вони є понятими. Вона роз`яснила, що і як вони мають робити. Також присутніми були працівники поліції. На місці був чоловік, який присутній в залі суду (вказав жестом на ОСОБА_5 ), який показував де стояла машина, як від`їхала. Була одна патрульна машина. Поліцейський від`їхав. ОСОБА_5 підійшов і вказав, де стояла машина. Він сказав: «Я почав виїжджати. Тут ми зіткнулись». Малювали крейдою на асфальті, після чого рулеткою вимірювали. Слідча задавала питання. ОСОБА_5 показав де він стояв, де поїхав. Було двоє патрульних та одна слідча. Один патрульний за кермом, другий зупиняв автомобілі (для безпеки). ОСОБА_5 був біля слідчої. Саме слідчій він показував де і який автомобіль був. ОСОБА_5 показував патрульному де слід зупинитись. Слідча запитувала де стояв. ОСОБА_5 показав. Відмітили крейдою. Вона запитала де був момент зіткнення. ОСОБА_5 показав. Поліцейський під`їхав. Відміряли відстань між першою та другою точкою. Фіксували автомобіль, який був на узбіччі і виїжджав. Він (свідок) підписав на місці протокол та схему. При цьому зрозумів, що ОСОБА_5 був потерпілим (так йому здалося). Слідча перед підписанням оголосила протокол. Здається, що слідча фотографувала під час експерименту. Під час оголошення протоколу інший понятий був біля нього. Не били, не примушували ОСОБА_5 ні до чого. Робили як показував ОСОБА_5 Все було добровільно. ОСОБА_5 нічого не нав`язували. У нього не було клопотань. Всі вели себе спокійно. Завчасно нічого не робилося. Все відбувалось у його (свідка) присутності. Якогось примусу у питаннях не було.

Свідок ОСОБА_18 (понятий слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_5 т.2 а.с. 16-25) 02.04.2024 р. пояснив, що працівники поліції зупинили його орієнтовно в січні 2024 р. та запросили допомогти рулеткою здійснити виміри. Присутніми були два-три працівники поліції, жінка-поліцейський та чоловік. Він здійснював заміри від автомобіля поліції. Працівниця поліції фотографувала. Оглянувши протокол слідчого експерименту від 5 січня 2023 року, зазначив, що на ньому його підписи, а на фототаблицях він. Фотографії відповідають дійсності. Процедура тривала більше 30 хвилин. Було два довгих заміри. Ще був присутній військовий, який допомагав міряти. Працівниця поліції записувала розміри. Все відбувалося спокійно, ніхто нікого ні до чого не примушував, при фіксації розмірів ніхто не заперечував. В т.2 на а.с. 20 на Плані-схемі до протоколу проведення слідчого експерименту стоїть його підпис, а також ним особисто написано « ОСОБА_18 ».

Крім цього, вина ОСОБА_5 доведена іншими доказами.

Висновком експерта судової автотехнічної експертизи №CT-19/123-23/1048-IT від 24 лютого 2023 року, відповідно до якого водії ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , кожен окремо, не мали технічної можливості уникнути зіткнення із автомобілем «Audi» н.з. НОМЕР_2 з моменту зміни напрямку руху останнім. В заданій дорожній обстановці дії водія ОСОБА_5 повинні регламентуватися вимогами пунктів 1.10, 12.3 та 10.1 Правил дорожнього руху України; водій автомобіля «Audi» н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Volkswagen Polo» н.з. НОМЕР_3 шляхом належного виконання з його боку нормативних вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України. Оскільки в даній дорожній обстановці та при заданих обставинах пригоди водій автомобіля «Audi» н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_5 мав технічну можливість запобігти зіткнення з автомобілем «Volkswagen Polo» н.з. НОМЕР_3 шляхом належного виконання нормативних вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, але не скористався нею, то з технічної точки зору, до виникнення дорожньо-транспортної пригоди призвели дії водія автомобіля «Audi» н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_5 , пов`язані із зміною напрямку руху керованого ним автомобіля і створення небезпеки іншим учасникам руху (т.2 а.с. 46-53).

Допитаний під час судового розгляду експерт ОСОБА_19 26.03.2024 р. роз`яснив свій висновок автотехнічної експертизи від 24 лютого 2023 року №СЕ-19/123-23/1048-IТ (т.2 а.с. 46-53).

Зазначив, що у висновку екперта на а.с. 51 т.2 ним вірно у розрахунках зазначено та застовано T3 час наростання сповільнення автомобілям «Volkswagen Polo», що становить 0,25. Вказівка при цьому на автомобіль марки «Volkswagen Tiguan» - це описка, яка не вплинула на розрахунків та зміст висновку. Сам показник 0,25 вказано вірно, тобто такий, що властивий для автомобіля «Volkswagen Polo».

На початковій стадії розвитку події водію ОСОБА_5 не слід було рухатись по узбіччю, оскільки воно не призначене для руху (п.1.10 ПДР). В той же час порушення п.1.10. з технічної точки зору саме по собі не перебуває у причинному зв`язку із пригодою, що трапилася. Після того як ОСОБА_5 виявив перешкоду автомобіль «ВАЗ» ситуація для нього змінилася і йому слід було або зменшити швидкість руху свого автомобіля або здійснити його безпечний об`їзд. Якраз в процесі здійснення об`їзду відбулося зіткнення із автомобілем, який рухався позаду. Водій ОСОБА_5 , маючи намір повернутись на смугу руху, повинен був дати дорогу усім транспортним засобам, які рухались по цій смузі, і лише після цього мав здійснити об`їзд. Змінюючи напрям руху він створив небезпеку для водія «Volkswagen Polo». Фактично він зобов`язаний був діяти відповідно до п.1.10, 10.1 та 12.3 ПДР, які порушив, але у причинному зв`язку з ДТП є порушення пункту 10.1.

Описка слідчої в протоколі, де вона вказала відстані від осей правих коліс Ауді до правого краю проїзної частини, водночас ті ж відстані в схемі вже до правого краю узбіччя, суттєвої ролі не відіграли. Він у своєму висновку виходив з відстаней від осей правих коліс до правого краю узбіччя як це зображено на план-схемі цього ж протоколу слідчого експерименту, в показах ОСОБА_5 . Не було потреби звертатись до слідчого за роз`ясненням чи уточненням вихідних даних, оскільки це було очевидним. З огляду на розміри смуги руху, ці відстані не могли бути в межах проїзної частини. В будь-якому випадку ОСОБА_5 своїм автомобілем їхав по узбіччю. Він всі вихідні дані взяв у комплексі. Водій ОСОБА_7 здійснював випередження без виїзду на зустрічну смугу.

Статистом був автомобіль Пріус, а не Ауді (це було в ідеалі). Однак, це одна категорія автомобілів, що в даних обставинах не впливає на результат експертизи.

Під час експертизи при визначенні часу сповільнення ним врахованого, що у в автомобілі Polo був пасажир.

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 11.11.2022 року, яким зафіксовано, що ДТП відбулась в районі автодороги Н-03 сполученням «Житомир-Чернівці» км 198, поблизу села Скаржинці Хмельницького району, на сухому асфальтобетонному покритті. Зафіксовано положення транспортних засобів, локалізацію пошкоджень цих засобів, сліди юзу шин. До протоколу додано план-схему та фото таблицю (т.1 а.с. 194-205).

Висновком експерта №2 від 29.11.2022 р. підтверджено тяжкість тілесних ушкоджень, завданих ОСОБА_11 (т.1 а.с 229-230).

Висновками експерта №34 від 18.01.2023 р. №35 від 19.01.2023 р. підтверджено тяжкість тілесних ушкоджень, завданих ОСОБА_7 (т.1 а.с. 236-239).

Здобутими відомостями про обставини злочину за наслідками слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_5 , що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 05 січня 2023 року. Під час цієї слідчої дії ОСОБА_5 добровільно розмістив автомобіль-статист у положення, з якого відбулася зміна напрямку руху ліворуч керованого ним автомобіля з метою об`їзду автомобіля «ВАЗ21043» днз НОМЕР_5 , що стояв попереду; у положення в момент зіткнення його автомобіля «Audi A6» днз НОМЕР_2 з автомобілем «Volkswagen Polo» днз НОМЕР_3 . Поняті виконали заміри та визначили відповідні відстані. Слідчою складено план-схему до протоколу, а також до нього додається таблиця ілюстрацій. Протокол та план-схема засвідчені підписами понятих ОСОБА_18 та ОСОБА_17 . Ці особи допитані в судовому засіданні, їх показання відповідають змісту протоколу проведення слідчого експерименту (т.2 а.с. 16-25).

Як вірно зазначив захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 у тексті протоколу зазначені відстані від осей правих коліс автомобіля статиста до правого краю проїзної частини (т.2 а.с. 17, 18), а у візуальному зображенні на план-схемі до правого краю узбіччя. Суд вважає, що це описка в терміні «Проїзна частина» замість терміну «узбіччя» в текстуальній частині протоколу не вплинула на об`єктивність та повноту досудового розслідування. Слідча пояснила це тим, що вона вжила термін «Проїзна частина», оскільки суцільна лінія розмітки може стертись. Водночас план-схема містить реальне відтворення місця розташування автомобіля статиста, що відповідає фотографіям в таблиці ілюстрацій, показам ОСОБА_5 на досудовому розслідуванні про те, що він заїхав правими колесами на узбіччя. Таким чином, протокол слідчого експерименту не містить різних вихідних даних, у ньому наявна описка в термінології. Слідча помилково ототожнила правий край узбіччя з правим краєм проїзної частини, хоча всі дії та заміри були здійсненні вірно, що також вірно відтворено в план-схемі. Той факт, що це описка в термінології, а не у фактичних вихідних даних, свідчить і зміст постанови слідчої від 24 січня 2023 року про призначення автотехнічної експертизи (т.2 а.с.41-43). Зокрема, слідча у п.2 та п.3 вихідних даних (т.2 а.с. 42) зазначила, що автомобіль «Audi A6» д.н.з. НОМЕР_2 безпосередньо перед моментом зміни напрямку руху ліворуч, до зіткнення із автомобілем «Volkswagen Polo» д.н.з. НОМЕР_3 рухався основною своєю частиною по правому узбіччі автодороги Н-03 таким чином, що його праві колеса виступали на праву смугу руху, що проходить до смт. Ярмолинці на 0,4м, боковим інтервалом від переднього правого колеса до правого краю проїзної частини 1,3 м від осі заднього правого колеса до правого краю проїзної частини 1,3 м. …. Під час руху водій ОСОБА_7 виявив попереду автомобіль «Audi A6» д.н.з. НОМЕР_6 , який рухався в попутному напрямку, по правому асфальтобетонному євроузбіччі. Таким чином, змістовне тлумачення постанови підтверджує узгодженість вихідних даних, про що і роз`яснив експерт ОСОБА_19 в залі суду, вказавши, що з огляду на зміст постанови, протоколу та усіх документів у сукупності, у нього не виникло потреби уточнювати вихідні дані у слідчого.

Здобутими відомостями про обставини злочину за наслідками слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_7 , що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 09 січня 2023 року. Під час цієї слідчої дії ОСОБА_7 добровільно розмістив автомобіль-статист у різних положеннях (до зіткнення, в момент зміни траєкторії руху автомобіля ОСОБА_5 , в момент зіткнення). Поняті виконали заміри та визначили відповідні відстані. Проведено визначення відстані видимих елементів дороги. Слідчою складено план-схему до протоколу, а також до нього додається таблиця ілюстрацій (т.2 ас. 26-33).

Здобутими відомостями про обставини злочину за наслідками слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 , що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 18 січня 2023 року. Під час цієї слідчої дії ОСОБА_10 розмістив автомобіль-статист у різних положеннях (до зіткнення, в момент зміни траєкторії руху, в момент зіткнення). Поняті виконали заміри та визначили відповідні відстані. Проведено визначення відстані видимих елементів дороги. Слідчою складено план-схему до протоколу, а також до нього додається таблиця ілюстрацій (т.2 ас. 34-40).

Протоколом огляду від 23 січня 2023 року, відповідно до якого встановлено наявність знаку 3.29 Обмеження максимальної швидкості в напрямку з м. Хмельницький в смт. Ярмолинці перед перехрестям та перед нерегульованим пішохідним пішоходом. Обмеження 50 км /год діє від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним. Таким чином, пояснення прокурора про те, що в місці ДТП обмеження вже не діяло, оскільки це місце розташоване за перехрестям, підтверджено. Водночас спростовано пояснення захисника про те, що даний знак діє 2 км відповідно до таблички. На час ДТП таблички ще не було.

Фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені вірно.

Ухвалюючи вирок, суд вважає, що мало місце діяння, яке інкримінується обвинуваченому. Це діяння містить склад злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При цьому суд відхиляє доводи захисту про відсутність вини обвинуваченого. Вони спростовані наявними доказами сторони обвинувачення та не підтвердженні іншими доказами.

Судом не встановлено заявленого захисником обвинуваченого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_6 порушення права на захист під час досудового розслідування з підстав.

Подія ДТП мала місце 11 листопада 2022 року.

Перевірка на вживання алкоголю здійснювалася відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , що не свідчить про упередженість відносно будь-якого з трьох водіїв учасників ДТП (т.1 а.с. 206, 225, 226).

14 листопада 2022 року слідчою ОСОБА_16 проведено допит свідка ОСОБА_5 , про що свідчить протокол від цієї дати (див.: т.2 а.с. 215-217). З тексту протоколу вбачається, що слідчим детально доведено до свідка статтю 63 Конституції України, її зміст зацитовано у тексті протоколу, а саме, зазначено, що «Особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом». Після цього тексту наявний підпис ОСОБА_5 . Далі за текстом йому роз`яснено зміст ст.18 КПК України про свободу від самовикриття (т.1 а.с. 215-217), під чим він окремо розписався. Далі по тексту свідку Шнейдеру доведено дослівно текст статті 66 КПК України (Права та обов`язки свідка). Додатково слідча довела зміст ч.7 ст.224 КПК України про те, що за бажанням допитуваної особи вона має право викласти свої показання власноручно. За письмовими показаннями особи їй можуть бути поставлені додаткові запитання. В цьому розписався ОСОБА_5 . Отже, безпосередньо після події 11 листопада 2022 року, на ранному етапі досудового розслідування (14 листопада 2022 року) слідча довела свідку ОСОБА_5 його право на правовому допомогу адвоката, на свободу від самовикриття тощо. ОСОБА_5 не скористався правом на правову допомогу. ОСОБА_5 дав показання.

15 листопада 2022 року слідчою ОСОБА_16 проведено допит свідка ОСОБА_5 , про що свідчить протокол від цієї дати (див.: т.2 а.с. 218). Під час цієї слідчої дії аналогічно роз`яснені права. ОСОБА_5 не скористався правом на правову допомогу. ОСОБА_5 дав показання.

05 січня 2023 року о 16 год.20 хв.-16год.50 хв. проведено слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_5 , (т.1 а.с. 16-25).

Перед проведенням слідчого експерименту о 16 год.05 хв. окремим протоколом слідча роз`яснила ОСОБА_5 статтю 63 Конституції України (про те, що особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе), про те, що він має право на кваліфіковану правову допомогу, реалізувавши його обравши собі адвоката або шляхом призначення йому безоплатно за рахунок держави. З тексту цього протоколу, який підписав свідок ОСОБА_5 (у подальшому не оспорював свій підпис), вбачається, що ОСОБА_5 повідомив, що йому право на кваліфіковану правову допомогу зрозуміле, однак свої права та інтереси буде захищати самостійно та правової допомоги адвоката на даній слідчій дії, а саме слідчому експерименті, не потребує, що не пов`язано з його матеріальним становищем (ди.: т.2 а.с. 15).

Доводи захисника про те, що фактично, мова у цьому протоколі йде про захист свідка від підозри не відповідає змісту протоколу, з якого вбачається роз`яснення прав свідка, що зацитовані вище.

Йому роз`яснено права і обов`язки згідно статтей 66 та 67 КПК України. В чому він розписався (т.1 а.с. 16) і не оспорював свій підпис в суді. Роз`яснено, що законом встановлено, що свідок має право: 1) знати, у зв`язку з чим і в якому кримінальному провадженні він допитується; 2) користуватися під час давання показань та участі у проведенні інших процесуальних дій правовою допомогою адвоката, повноваження якого підтверджуються згідно з положеннями статті 50 цього Кодексу; 3) відмовитися давати показання щодо себе …, що можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні ним … кримінального правопорушення… ; 7) ознайомлюватися з протоколом допиту та заявляти клопотання про внесення до нього змін, доповнень і зауважень, а також власноручно робити такі доповнення і зауваження (див.: пункти 1, 2, 7 ч.1 ст.66 КПК України).

Таким чином, свідок ОСОБА_5 знав у зв`язку з чим і в якому кримінальному провадженні він допитується, знав про право на правову допомогу адвоката про своє право відмовитись давати показання щодо себе. В той же час скористався правом участі в слідчому експерименті, уточнив на місцевості розташування транспортних засобів, добровільно підписав протокол проведення слідчого експерименту та план-схему до нього. Підтвердив в залі суду участь у слідчому експерименті. Хоча і відмовився відповідати на запитання чи впізнає себе на таблицях ілюстрацій до протоколу (т.2 а.с. 21-25). Водночас у залі суду, допитані свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_17 (поняті під час слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 ), підтвердили добровільну участь ОСОБА_5 в слідчому експерименті.

Такі ж слідчі експерименти проведені за участю інших двох водіїв, що стали учасниками цієї ДТП, тобто за участю свідка ОСОБА_7 (в присутності адвоката ОСОБА_8 ) та свідка ОСОБА_10 (в присутності адвоката ОСОБА_20 ) (див.: т.1 а.с. 26-33, 34-40).

Таким чином, слідством проведено слідчі експерименти з кожним з трьох водіїв учасників ДТП. Кожен з цих водіїв перебував у статусі свідка. Два з них скористались допомогою адвоката, ОСОБА_5 не скористався. Це свідчить про те, що слідством не чинилось перешкод у праві на правову допомогу.

28 лютого 2023 року ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру о 09 год. 38 хвилин (т.2 а.с. 54-58). Частиною підозри як документа - цє деталізована виписка про його права та обов`язки, що є копією статті 42 КПК України.

Шнейдеру серед іншого доведено під розписку з врученням копії, що він має право (далі - дослівно):

- знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують;

- бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права, передбачені цим Кодексом, а також отримати їх роз`яснення;

- на першу вимогу мати захисника і зустріч із ним незалежно від часу в робочі, вихідні, святкові, неробочі дні до першого допиту з дотриманням умов, що забезпечують конфіденційність спілкування, а також після першого допиту - зустрічі без обмеження в часі та кількості у робочі, вихідні, святкові, неробочі дні; на участь захисника у проведенні допиту та інших процесуальних діях; на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження; на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів для оплати такої допомоги;

- не говорити нічого з приводу підозри проти нього, обвинувачення або у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання;

- давати пояснення, показання з приводу підозри, обвинувачення чи в будь-який момент відмовитися їх давати;

- збирати і подавати слідчому, прокурору, слідчому судді докази;

- заявляти клопотання про проведення процесуальних дій,

- заявляти відводи;

- ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 221 цього Кодексу, та вимагати відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу;

- оскаржувати рішення, дії та бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді в порядку, передбаченому цим Кодексом.

В тексті підозри ОСОБА_5 розписався у тому, що «про підозру мені повідомлено, копію письмового повідомлення про підозру та пам`ятку про процесуальні права та обов`язки вручені, права підозрюваного оголошені та роз`яснені».

З письмових матеріалів справи не вбачається будь-яких заяв, клопотань підозрюваного ОСОБА_5 . слідчому. Про наявність таких клопотань не згадував під час своїх показань в суді обвинувачений ОСОБА_5 .

Обґрунтовуючи поспішність складання надання доступу до матеріалів досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_5 вже 28 лютого 2023 року о 12 год. 05 хв. після вручення підозри 28 лютого 2023 року о 9 год. 38 хв. як ознаки порушення права на захист, захисником не наголошено на такому:

- які ще слідчі дії мав би вчинити слідчий за умови, що відсутні жодні клопотання жодного учасника досудового розслідування, в першу чергу підозрюваного ОСОБА_5 ? А також за умови, що ОСОБА_5 стало озвучував на досудовому розслідуванні одну й ту ж версію дорожньо-транспортної пригоди!

- як ще слідчий мав би забезпечити ОСОБА_5 право на захист після персональних роз`яснень, в тому числі письмових, від 14 листопада 2022 року, 15 листопада 2022 року, 05 січня 2023 року, 28 лютого 2023 року. При цьому, як зазначив у судових засіданнях, ОСОБА_5 , він не подавав/не заявляв жодного клопотання слідчому щодо захисника;

- як ще мав слідчий забезпечити право на захист ОСОБА_5 , який, на думку суду, не міг не усвідомлювати, а точніше, чітко усвідомлював за рівнем свого розвитку, освіти, стану здоров`я та соціальної адаптованості, що відбувається саме досудове розслідування, метою якого є встановлення винної особи. Були відсутні підстави для висновку слідчого у порядку п.3) ч.1 ст.49 КПК України про те, що обставини вимагають участі захисника. Підстав для застосування ст.49 (Залучення захисника слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням) та статті 52 КПК України (Обов`язкова участь захисника) не було.

Відповідно до частини першої статті 20 КПК України (Забезпечення права на захист) підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Згідно частини другої статті 20 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.

Суд вважає, що під час досудового розслідування дотримано вимог першої статті 20 КПК України. Переконливих доводів порушення права на захист не зазначено.

Версія захисту про упередженість слідчого по відношенню до ОСОБА_5 не знайшла підтвердження доказами.

28 лютого 2023 року ОСОБА_5 вручено обвинувальний акт (т.1 а.с. 10).

01 березня 2023 року обвинувальний акт подано в суд (т.1 а.с. 1).

Ухвалою від 06 березня 2023 року призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні на 27 березня 2023 року (т.1 а.с. 12).

10 березня 2023 року ОСОБА_5 отримав ухвалу поштовою кореспонденцією (т.1 а.с. 15).

22 березня 2023 року ОСОБА_5 телефонограмою секретаря судового засідання викликаний в судове засідання (т.1 а.с. 16).

24 березня 2023 року ОСОБА_5 уклав договір із захисником адвокатом ОСОБА_6 (т.1 а.с. 49).

Таким чином, у період після вручення обвинувального акта 28 лютого 2024 року по 23 березня 2024 року ОСОБА_5 також не мав захисника, що свідчить виключно по його позицію не мати захисника.

Для оцінки допустимості показань визначальним є дотримання права особи зберігати мовчання і права користуватися правовою допомогою захисника, а, відповідно, і права бути поінформованим про такі права. Порушення цих прав має або може мати прямий вплив на зміст отриманих показань і, таким чином, такі порушення є релевантним фактором для оцінки допустимості доказів.

Стаття 87 КПК визначає, що «1. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. 2. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: … 3) порушення права особи на захист; 4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права…».

Отже, право зберігати мовчання та привілей від самовикриття передбачені, аби забезпечити підозрюваній особі, яку допитує поліція, можливість зробити вільний вибір: давати їй свідчення чи мовчати (Allan v. the United Kingdom, no. 48539/99, § 50, ECHR 2002-IX).

ОСОБА_5 під час досудового розслідування зробив вільний вибір: дав показання, не скористався правовою допомогою адвоката. У цьому виборі йому не перешкоджав слідчий, письмово про цей вибір неодноразово роз`яснив. В залі суду обвинувачений показав, що не вважав за необхідне скористатись правовою допомогою адвоката, оскільки вважав, що не вважав себе винуватим.

Щодо недопустимості протоколу слідчого експерименту

Сам факт участі ОСОБА_5 в слідчому експерименті у якості свідка не свідчить про недопустимість протоколу про проведення слідчого експерименту.

У матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які б давали підстави вважати, що при проведенні слідчого експерименту слідчим були вчиненні діяння, якими були б порушені права чи свободи ОСОБА_5 , або ж слідчий у будь-якій формі примушував би ОСОБА_5 до визнання своєї винуватості у ДТП.

З показів свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , що були понятими під час цієї слідчої дії, однозначно вбачається, що слідчий експеримент проводився без будь-якого тиску на свідка ОСОБА_5 , і носив об`єктивний характер (без жодного обвинувального ухилу) відносно ОСОБА_5 . При цьому свідок ОСОБА_17 для себе вирішив, що ОСОБА_5 був потерпілим, що додатково підтверджує неупередженість досудового розслідування.

Не було у слідчого й достатніх підстав вважати, що надалі ОСОБА_5 буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим. Лише після отримання висновку автотехнічної експертизи йому було оголошено про підозру.

Доводи сторони захисту про недопустимість протоколу від 05 січня 2023 року слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_5 з тих підстав, що вказаний доказ було отримано з його показань як свідка, є необґрунтованими.

Процесуальна дія у вигляді слідчого експерименту проводилася з дотриманням вимог ст. 240 КПК, а участь під час вказаної слідчої дії ОСОБА_5 як свідка, котрий надалі визнаний підозрюваним, не є порушенням ст. 87 КПК. Крім того, слідчий експеримент проведено з метою відтворення обставин ДТП, а не одержання від свідка викривальних показань. З матеріалів справи видно, що свідок ОСОБА_5 двічі допитувався органом досудового розслідування, як і інші свідки у кримінальному провадженні, з дотриманням встановлених КПК гарантій допиту свідка. Сторона захисту жодним чином не була обмежена в реалізації свого права оспорювати докази, отримані в результаті таких дій. Тому під час проведення вказаної слідчої дій не було допущено порушення його права на захист (тотожна позиція див.: постанова Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року у справі №654/1573/14-к)

Покази понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 спростовують доводи захисту про те, що ОСОБА_5 фактично був статистом під час слідчого експерименту за його участю.

Суд відхиляє доводи захисту про те, що фототаблиці як додатки до протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 не підписувалися ОСОБА_5 , понятими. Ці доводи не відповідають вимогам закону. Відповідно до ч. 3 ст. 105 КПК додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків. Відповідно до постанови Верховного Суду від 01 листопада 2023 року у справі №347/222/21 у зазначеній правовій нормі законодавець, не використовуючи сурядні сполучники, перелічує суб`єктів, які мають своїм підписом засвідчити додатки до протоколів. При цьому наявний безсполучниковий зв`язок у цій синтаксичній конструкції речення вказує на те, що закон у даному випадку не вимагає, щоб одразу всі перелічені суб`єкти засвідчували відповідні додатки. Навпаки, за змістом цієї статті, додаток до протоколу має бути засвідчений або слідчим, або прокурором, або спеціалістом, або іншими особами, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків (хоча це не виключає й можливості засвідчення додатку кількома особами). Отже, таблиці ілюстрацій до протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 засвідчені підписом слідчої ОСОБА_16 , що відповідає вимогам ч.3 ст.105 КПК України.

Судом в процесі розгляду справи було відмовлено протокольним рішенням у задоволенні двох тотожних клопотань захисника ОСОБА_6 від 02 квітня 2024 року та 03 липня 2024 року (т.3 а.с. 92-93, 162). Оцінюючи доводи судових дебатів сторони захисту з цього питання, суд підкреслює таке.

Обвинувальний акт надійшов до суду 01 березня 2023 року. У справі призначались чотири підготовчі судові засідання (27.03.2023, 05.04.2023, 19.04.2023, 17.05.2023), два з яких фактично не відбулись, оскільки за клопотанням сторони захисту відкладався розгляд справи (27.03.2023 оскільки нещодавно укладено договір із захисником; 05.04.2023 за клопотанням захисника через погодні умови). Ухвалою від 17.05.2023 року призначено судовий розгляд на 07.06.2023 (т.1 а.с. 157). 07.06.2023 року оголошено початок судового розгляду (ст.347 КПК України), оголошено обвинувальний акт, визначено обсяг доказів та порядок їх дослідження (ст.349 КПК України). В порядку статті 350 КПК України від захисника не надходило клопотань.

Після цього до дати першого (02.04.2024) клопотання захисника призначалось 14 судових засідань (30.06.23, 16.08.23, 29.08.23, 27.09.23, 09.10.23, 07.11.23, 22.11.23, 21.12.23, 11.01.24, 02.02.24, 12.02.24, 19.02.24, 26.02.24, 26.03.24), чотири з яких не відбулись за клопотанням захисту (16.08.23, 29.08.23, 27.09.23, 26.02.24).

02.04.2024 надійшло клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 про призначення додаткової автотехнічної експертизи, яке мотивоване тим, що при призначенні та проведенні під час досудового розслідування автотехнічної експертизи залишилося, на його думку, ряд важливих питань, з`ясування яких має важливе значення для встановлення об`єктивної істини у справі (див.: т.3 а.с. 92).

Судом відмовлено у задоволенні цього клопотання, як і тотожного наступного, з підстав порушення захисником принципів змагальності, а саме, у захисту не було будь-яких перешкод звернутися з даним клопотанням у порядку статтей 314 та 315 КПК України на стадії підготовчого судового засідання або ж у порядку статті 350 КПК України (Розгляд клопотань учасників судового провадження). Захисником не було наведено підстав звернення з цими клопотаннями з порушенням процесуальних строків.

Враховуючи, що з 28 судових засідань у цій справі 10 не відбулися за клопотаннями сторони захисту, заявлення неодноразових клопотань про відкладення для тієї чи іншої підготовки до справи, хоча справа розглядається більше року лише в суді, суд вважає, що подібна практика захисту спрямована на майбутнє застосування п.2) ч.1 ст.49 КК України (Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності).

У зв`язку з цим суд підкреслює, що право на захист не дорівнює порушення розумного строку розгляду справи.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Вихід за межі розумного строку розгляду справи в інтересах захисту без обґрунтування порушує законні очікування інших учасників своєчасного вирішення судом їх прав.

Завданням суду є створення та забезпечення рівних умов учасникам кримінального провадження для реалізації їх процесуальних прав. Судом ці умови були створені. Водночас ці права слід реалізовувати відповідно до строків, встановлених КПК України.

Призначаючи покарання, суд виходить з меж, установлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує, що кримінальне правопорушення є злочином, який за ступенем тяжкості вчиненого є нетяжким злочином (частини перша, третя та четверта статті 12 КК України). Відповідно до санкції частини першої статті 286 КК України особа карається штрафом від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

При призначенні покарання взято до уваги такі відомості про особу:

У ОСОБА_5 на утриманні неповнолітніх дітей немає, одружений, раніше не судимий.

Обставин, які пом`якшують покарання відповідно до статті 66 КК України, не було встановлено. Обставин, які обтяжують покарання відповідно до статті 67 КК України, - також.

Відповідно до частини другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховується думка потерпілого ОСОБА_11 в особі представника адвоката ОСОБА_20 про призначення покарання на розсуд суду, а також частково думка потерпілого ОСОБА_7 в особі адвоката ОСОБА_8 про призначення покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

За цих обставин суд вважає, що досягти мети покарання та виправлення обвинуваченого можливо шляхом призначення покарання у вигляді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Саме цей строк дозволить реалізувати мету покарання власне кара, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим.

З ОСОБА_5 стягуються на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у сумі 22444,32 гривень за проведені:

1) судову експертизу технічного стану транспортного засобу, висновок експерта №СЕ-19/123-23/82-ІТ, витрати на яку складають 1510.24 грн. (т.1 а.с.242);

2) судову експертизу технічного стану транспортного засобу, висновок експерта №СЕ-19/123-23/73-ІТ витрати на яку складають 1510.24 грн. (т.2 а.с. 2);

3) судову експертизу технічного стану транспортного засобу, висновок експерта №СЕ-19/123-23/70-ІТ, витрати на яку складають 1510.24 грн. (т.2 а.с.10).;

4) судову авто-технічну експертизу, висновок експерта №СЕ-19/123-23/1048-ІТ, витрати на яку складають 4530.72 грн. (т.2 а.с. 45);

5) судову транспортно-товарознавчу експертизу, висновок експерта №1638/2178/2179/23-26, витрати на яку складають 8603,28 (т.2 а.с.126);

6) судову транспортно-товарознавчу експертизу, висновок експерта №2873/23-26, витрати на яку складають 4779,6 (т.2 а.с.184).

Автомобілі як речові докази суд повертає їх власникам. При цьому арешти ухвали слідчого судді слід скасувати.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 є обґрунтованим, його слід задовольнити повністю (т.1 а.с. 52-57).

Так, відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої та другої статті 1167 ЦК України (Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду) моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

При оцінці обґрунтованості вимог позивача суд керується принципом розумності, тобто виходить з об`єктивно передбачуваних за обставин цієї справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди суд розглядає достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.

З огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

З огляду на означені критерії, пояснення потерпілого ОСОБА_7 про душевні страждання через спричиненні тілесні ушкодження, слід задовольнити позов ОСОБА_7 повністю, стягнувши з ОСОБА_5 на його користь 30000 гривень відшкодування завданої моральної шкоди.

Витрати ОСОБА_7 на правову допомогу доведені договором про надання правової допомоги від 15.11.2022 року квитанцією №11 від 15.11.2022 року, переліком виконаних робіт при наданні юридичної допомоги ОСОБА_7 у справі (т.1 а.с. 55-57).

Розмір витрат відповідає складності справи та виконаній адвокатом роботі (дана справа є складнішою за інші з огляду на її тривалість, позицію обвинуваченого); часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (стаття 137 ЦПК України).

Цивільний позов ОСОБА_11 до приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» та ОСОБА_5 слід задовольнити частково з підстав (т.1 а.с. 24-42, т.3 а.с.132-133).

ДТП мало місце 11.11.2022 року. Стрілецькі звернулись до суду з позовом, в тому числі пред`явлено вимоги до приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» 11.04.21023 року (в межах року від дати ДТП).

Відповідно до пункту 95 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 «у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19) зазначено, що «у системному зв`язку зі статтею 36 положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 цього Закону щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права».

Враховуючи цей висновок щодо застосування норм матеріального права суд відхиляє доводи страхової компанії щодо відсутності заяви безпосередньо до компанії про відшкодування з відповідними документами.

ОСОБА_11 просив стягнути з ПАТ «Страхова Група «ТАС» 3167 грн витрат на лікування та 158,35 грн відшкодування моральної шкоди. В цій частині слід відмовити.

Відповідно до п.24.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі закон №1961-IV) у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Суд погоджується з доводами ПАТ «Страхова Група «ТАС» про те, що вимоги п.24.1 не були виконані позивачем, а саме, він не підтвердив документально відповідним закладом охорони здоров`я свої витрати, а лише надав чеки на суми 549,2, 2400 та 217,9 грн. Жодного лікарського рецепту або іншого медичного документу закладу охорони здоров`я про призначення відповідних препаратів та/або лікування та/або діагностики не було надано.

Відповідно і не підлягає стягненню моральна шкода 1458,35 грн, яка розрахована позивачем як 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку ст.26-1 Закону №1961-IV (3167*5/100).

ОСОБА_11 просив стягнути з ОСОБА_5 29841,65 грн. відшкодування моральної шкоди.

З огляду на означені вище критерії відшкодування моральної шкоди, пояснення потерпілого ОСОБА_11 про душевні страждання через спричиненні тілесні ушкодження, слід задовольнити позов в цій частині, стягнувши з ОСОБА_5 на його користь ОСОБА_11 29841,65 гривень відшкодування завданої моральної шкоди.

ОСОБА_11 просив стягнути з ОСОБА_5 14834 грн. недоотриманого доходу (середнього заробітку) у розмірі 14834 грн. Суд відмовляє у задоволенні цієї вимоги, оскільки вона мотивована тим, що через травму потерпілий протягом двох місяців перебував на лікарняному, а до цього працював складальником вікон у ФОП ОСОБА_21 і отримував заробітну плату 7417 грн в середньому за місяць останні 6 міс. Водночас згідно з довідки про доходи він цю суму не отримував, оскільки розрахунок позивачем здійснено з нарахованої заробітної плати, а не виданої на руки. Якщо особа перебувала у трудових відносинах, то лікарняний їй мав би виплачуватись роботодавцем та Пенсійним фондом. В цій частині доводи відсутні. В тексті позову позивачем зазначено, що 14834 грн. мають бути йому відшкодовані у зв`язку із стійкою втратою працездатності внаслідок ДТП. Правила обчислення визначенні статтею 1197 ЦК України.

Так, відповідно до ч.1 ст.1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Згідно ч.3 ст.1197 ЦК України до втраченого заробітку (доходу) включаються всі види оплати праці за трудовим договором за місцем основної роботи і за сумісництвом, з яких сплачується податок на доходи громадян, у сумах, нарахованих до вирахування податку. До втраченого заробітку (доходу) не включаються одноразові виплати, компенсація за невикористану відпустку, вихідна допомога, допомога по вагітності та пологах тощо. Якщо потерпілий на момент завдання йому шкоди не працював, його середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється, за його бажанням, виходячи з його заробітку до звільнення або звичайного розміру заробітної плати працівника його кваліфікації у цій місцевості.

Позов належним чином не вмотивовано та не доведено в порядку ст.1197 ЦК України. Зокрема, в цій частині позовні вимоги мотивовані так, що неможливо визначити чи він був на лікарняному з останнього місця роботи; чи звільнився і коли саме.

Цивільний позов ОСОБА_10 до приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» та ОСОБА_5 слід задовольнити частково з підстав (т.1 а.с. 24-42, т.3 а.с.132-133).

Суд стягує з приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_10 120956,32 грн. шкоди, заподіяної майну за пошкоджений автомобіль з підстав.

Відповідно до висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи №1638/2178/2179/23-26 від 26.07.2023 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля ОСОБА_10 становить 543823,35 грн., а ринкова вартість до моменту ДТП 172667,79 грн. Відновлювати автомобіль економічно недоцільно (т.2 а.с. 91-126).

Відповідно до висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи №2873/23-26 від 13.11.2023 р. утилізаційна (ринкова) вартість належного ОСОБА_10 автомобіля марки «Skoda Fabia» д.н.з НОМЕР_4 після ДТП в пошкодженому стані, визначена як сума ринкової вартості технічно справних, працездатних та ліквідних складників, придатних для подальшої експлуатації з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу КТЗ (Ез) за мінусом вартості робіт по їх демонтажу та вартості металобрухту складників, які залишилися, складає 51711,41 грн. (т.2 а.с. 185-200).

Відповідно до ч.4 ст.94 Закону України «Про страхування» у разі зазначення в договорі страхування безумовної франшизи страховик вираховує розмір франшизи при здійсненні страхової виплати за кожним страховим випадком.

Згідно п.12.1 т п.12.2 ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується.

За вимогами п.30.1 та 30.2 Закону №1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди становить 120956,32 грн, тобто з розрахунку 172667,79 51711,47 грн.

Сума до відшкодування 120956,32 грн перебуває в межах ліміту страхової суми на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну (130000), мінус розмір франшизи 2500 грн. полісу АТ / 2470384 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ «СГ «ТАС» (приватне) від 29 квітня 2022 року, що діє з 02.05.2022 по 22.01.2023 року (т.1 а.с. 213).

Таким чином, шкода, завдана майну цивільного позивача ОСОБА_10 (власника автомобіля) відшкодована повністю.

Позивач ОСОБА_10 просив стягнути з ПАТ «Страхова Група «ТАС» витрати на доставку транспортного засобу евакуатором на штрафний майданчик у розмірі 2600 грн. (т.3 а.с.133). Однак, на підтвердження цієї вимоги надав квитанцію 0032232 ФОП ОСОБА_22 на суму 2800 грн. з найменуванням послуги «Шкода Фабія ВХ722НВ». Інших відомостей у квитанції немає. З огляду на іншу суму та відсутність ідентифікації послуги як послуги з евакуації, суд вважає цей доказ неналежним, тобто він не доводить підставу для стягнення. В цій вимозі суд відмовляє.

Оскільки шкода, завдана майну цивільного позивача ОСОБА_10 (власника автомобіля) відшкодована повністю, то його остаточна сформована позовна вимога «стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_10 різницю між розміром завданої шкоди майну та лімітом відповідальності страховика у розмірі 51711,47 грн» є невмотивованою (т.3 ас.133). У її задоволенні відмовлено.

ОСОБА_10 просив стягнути з ОСОБА_5 20000 грн. відшкодування моральної шкоди з огляду на пережиті моральні страждання через завдані тілесні ушкодження. Йому завдано легких тілесних ушкоджень, що підтверджено висновком експерта №2 від 03.01.2023 р. (т.1 а.с. 231-232). Він не є потерпілим, а лише цивільним позивачем.

З огляду на означені вище критерії відшкодування моральної шкоди, пояснення ОСОБА_10 про душевні страждання через спричиненні тілесні ушкодження, слід задовольнити позов в цій частині, стягнувши з ОСОБА_5 на його користь ОСОБА_10 20000 гривень відшкодування завданої моральної шкоди.

Щодо витрат на правову допомогу ОСОБА_11 .

Вони підтвердженні договором про надання правової допомоги №10/01 від 10.01.2023 р., додатковою угодою №1 від 10.01.2023 р, квитанцією до прибуткового касового ордера №10/01 від 10.01.2023р. на суму 25000 грн. (т.1 а.с. 36-37, 41).

Позивачем пред`явлено вимоги на загальну суму 48001 грн (3167+158,35+29841,65+14834), витрачено загалом 25000 грн на правову допомогу.

З усіх вимог ОСОБА_11 жодної не задоволено до ПАТ «СГ «ТАС», відповідно з ПАТ СГ «ТАС» витрати на правову допомогу на користь ОСОБА_11 не стягуються.

Слід стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_11 витрати на правову допомогу пропорційно до задоволених вимог до даного відповідача у розмірі 15542,2 грн з розрахунку 25000 (загальні витрати на правову допомогу) / 48001 (сума усіх позовних вимог ОСОБА_11 ) * 29841,65 (сума задоволених позовних вимог ОСОБА_11 до ОСОБА_5 ).

Щодо витрат на правову допомогу ОСОБА_10 .

Вони підтвердженні договором про надання правової допомоги №06/12 від 06.12.2022 р., додатковою угодою №1 від 06.12.2022 р, квитанцією до прибуткового касового ордера №06/12 від 06.12.2022р. на суму 25000 грн. (т.1 а.с. 38-41).

Позивачем пред`явлено вимоги на загальну суму 195267,79 грн. (120956,32+2600+51711,47+20000), витрачено загалом 25000 грн на правову допомогу.

Слід стягнути з ПАТ СГ «ТАС» на користь ОСОБА_10 витрати на правову допомогу пропорційно до задоволених вимог до даного відповідача у розмірі 15485,95 грн з розрахунку 25000 (загальні витрати на правову допомогу) / 195267,79 (сума усіх позовних вимог ОСОБА_10 ) * 120956,32 (сума задоволених позовних вимог ОСОБА_10 до ПАТ СГ «ТАС»).

Слід стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_10 витрати на правову допомогу пропорційно до задоволених вимог до даного відповідача у розмірі 2560,59 грн з розрахунку 25000 (загальні витрати на правову допомогу) / 195267,79 (сума усіх позовних вимог ОСОБА_10 ) * 20000 (сума задоволених позовних вимог ОСОБА_10 до ОСОБА_5 ).

На підставі наведеного, керуючись статтями 368 та 374 Кримінального процесуального кодексу України,

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України і призначити покарання у виді штрафу чотири тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000 (шістдесят вісім тисяч) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у сумі 22444,32 гривень.

Речові докази:

1. Скасувати повністю арешт автомобіля марки «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_3 , що накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 листопада 2022 року у справі №686/24228/22. Автомобіль марки «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_7 , 2013 року випуску, що переданий на відповідальне зберігання власнику товариств у з обмеженою відповідальністю «Сіріус Екстружен» (, що зареєстроване за адресою: 29010, Хмельницька область, місто Хмельницький, вулиця Пілотська, будинок 20), вважати таким, що повернутий власнику.

2. Скасувати повністю арешт автомобіля «Audi A6» д.н.з. НОМЕР_2 , що накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 листопада 2022 року у справі №686/24228/22, що переданий на зберігання на спеціальний майданчик для тимчасового зберігання затриманих транспортних засобів ГУНП в Хмельницькій області (м.Хмельницький, вул. Шухевича, 120Д), повернути власнику ОСОБА_5 .

3. Скасувати повністю арешт автомобіля «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_4 , що накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 листопада 2022 року у справі №686/24228/22, що переданий на зберігання на спеціальний майданчик для тимчасового зберігання затриманих транспортних засобів ГУНП в Хмельницькій області (м. Хмельницький, вул. Шухевича, 120Д), повернути власнику ОСОБА_10 .

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 30000 (тридцять тисяч) гривень відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 та 20000 (двадцять) тисяч витрат на правову допомогу.

Цивільний позов ОСОБА_11 до приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» та ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_11 29841 (двадцять дев`ять тисяч вісімсот сорок одну) гривень 65 коп. відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_11 15542 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот сорок дві) гривень 20 коп. витрат на правову допомогу.

Цивільний позов ОСОБА_10 до приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» та ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_10 120956 (сто двадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень 32 коп. за шкоду, заподіяну майну.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_10 15485 (п`ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят п`ять) гривень 95 коп. витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_10 20000 (двадцять тисяч) гривень відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_10 2560 (дві тисячі п`ятсот шістдесят) гривень 59 коп. витрат на правову допомогу.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Ярмолинецький районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити право обвинуваченого подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження негайно після його проголошення. Відсутні під час оголошення вироку особи мають право отримати копію вироку в загальному порядку.

Суддя ОСОБА_23