Справа № 573/2038/23
Номер провадження 1-кп/573/23/24
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

08 листопада 2024 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника : ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 17 жовтня 2023 за № 0000551 по обвинуваченню

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Сиромятниково Путивльського району Сумської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із неповною середньою освітою, неодруженого, працюючого оператором АЗС ТОВ «Октан-престиж», на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не особа з інвалідністю, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії № 7, згідно якої медичний огляд ВЛК ОСОБА_4 проведений 28.09.2023, на підставі статті 53 «в» графи II Розкладу хвороб, яка є додатком до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджену наказом Міністерства оборони України 14.08.2008 за № 402, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 за № 1109/15800 ОСОБА_4 , перебуваючи на військовому обліку, будучи військовозобов`язаним, у зв`язку із оголошенням загальної мобілізації і призовом на військову службу в Збройні Сили України за мобілізацією пройшов військово-лікарську комісію, за наслідками якої його визнано придатним для проходження військової служби.

03.10.2023 о 16:30 годині військовозобов`язаному ОСОБА_4 була вручена повістка про явку для відправки 09.10.2023 о 04:00 годині до ІНФОРМАЦІЯ_3 та подальшого направлення у військову частину НОМЕР_1 для проходження військової служби під час мобілізації, а також попереджено про кримінальну відповідальність у разі відмови від проходження військової служби.

Всупереч вимог ст. 65 Конституції України, положення ст. ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України» від 25 березня 1992, 2232-ХІІ, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 № 3543-XII та Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України №2105-IX від 03 березня 2022 року (зі змінами, внесеними Указом від 17 травня 2022 року № 342/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 № 2264-ІХ, Указом від 12 серпня 2022 № 574/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 № 2501-ІХ, Указом від 07 листопада 2022 № 758/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 № 2739-ІХ, Указом від 06 лютого 2023 № 59Y2023, затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-1Х, Указом від 01 травня 2023 року № 255/2023, затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3058 - IX, Указом від 26 липня 2023 № 452/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3276 IX), ОСОБА_4 будучи достовірно обізнаним про проведення на території України мобілізації, без поважних причин, свідомо не прибув 09.10.2023 о 04:00 годині до ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 , для проходження служби до військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, діючи умисно, всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, положення ст. ст. 1,39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України» від 25 березня 1992 «2232-ХІІ, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-ХІІ та Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України №2105-ІХ від 03 березня 2022 року (зі змінами, внесеними Указом від 17 травня 2022 року №342/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2264-ІХ, Указом від 12 серпня 2022 року № 574/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2501-ІХ, Указом від 07 листопада 2022 року № 758/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2739- ІХ, Указом від 06 лютого 2023 року № 59/2023, затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ, Указом від 01 травня 2023 року № і 255/2023, затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3058 - IX, І Указом від 26 липня 2023 року № 452/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3276 - IX), будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією, ОСОБА_4 без поважних причин, не маючи права на відстрочку від призову за станом здоров`я та інших поважних причин, передбачених ст. 23 ЗУ «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку, умисно ухилився від виконання свого конституційного обов`язку та від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Виконуючи вищевказані дії, ОСОБА_4 розумів суспільно-небезпечний характер своїх дій, бажав та передбачав настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій у вигляді ухилення від виконання свого конституційного обов`язку та ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав, дав покази, які відповідають фактичним обставинам, викладеним у обвинувальному акті та описовій частині вироку. Зокрема, зазначив, що він не проходив строкову службу в армії. Весною 2023 року на блокпосту йому виписали повістку для уточнення даних. Він з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_5 і йому видали направлення на проходження ВЛК. Перший висновок комісії був про тимчасову непридатність, йому видали направлення на лікування. У лікарні його прокапали п`ять днів, виписали ліки та знову направили на проходження ВЛК. Другий висновок був вже про його придатність. 03.10.2023 року він відніс висновок до ІНФОРМАЦІЯ_5 і йому вручили повістку на відправку, згідно з якою 09.10.2023 о 04:00 год. він повинен був з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 та подальшого направлення у військову частину НОМЕР_1 для проходження військової служби. У цей період він ходив на роботу та збирався вже відправлятися, проте напередодні дня відправки отримав звістку від своєї сестри про те, що її чоловік поранений і знаходиться у госпіталі, бо його заслали на позиції не підготовленого. Після цього він передумав відправлятися до навчальної частини і свідомо не прибув у призначений час 09.10.2023 о 04:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_5 для відправки. Після цього він не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_5 про причини своєї неявки, вимкнув телефон, оформив на роботі офіційно відпустку та перейшов виконувати обов`язки оператора АЗС на іншу заправочну станцію у м. Суми за іншою адресою. Приблизно через півтора тижні до нього на роботу приїхали працівники поліції і його викликали до слідчого.

Незважаючи на те, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, його вина також повністю підтверджується наданими у судовому засіданні показами свідка ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що займає посаду старшого офіцера відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_6 . Зазначив, що ОСОБА_4 у червні 2023 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_7 для уточнення даних. Йому видали направлення на військово-лікарську медичну комісію, яку він проходив із 15.06.2023 до серпня 2023. 15.08.2023 було отримано висновок про тимчасову непридатність із відстрочкою до 15.09.2023 та надано час для лікування. Місяць він лікувався, виписалася нова повістка та видали новий бланк направлення на ВЛК. Після повторного проходження ВЛК із 15.09.2023 по 28.09.2023 особі був виданий новий висновок про придатність ОСОБА_4 до військової служби, з чим особа погодилася, оскільки незгоди із висновком районної ВЛК не виявляв. Після цього 03 жовтня 2023 року ОСОБА_4 була виписана повістка на відправку на 09 жовтня 2023 року на 04:00 год. Проте, 09.10.2023 року о 04:-00 год. ОСОБА_4 на відправку не з"явився, причин неявки до ІНФОРМАЦІЯ_5 не повідомив ні цього дня ні наступного, на зв`язок не виходив. Тоді матеріали про неприбуття ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_8 для відправки були передані у поліцію.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 повідомила, що ОСОБА_4 є її сином. Про те, що ОСОБА_4 проходив ВЛК та йому було видано повістку на відправку до військової частини їй відомо не було, син про це їй не розповідав. З`ясувалося це вже згодом, коли до них додому приїхала поліція у зв`язку із його розшуком. Зазначила, що син не проходив строкову службу в армії за станом здоров`я. Також він має виразку шлунку та хворі ноги.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показала, що працює лікарем ортопедом-травматологом у КНП Білопільської міської ради «Білопільська міська лікарня» і є заступником голови районної військово-лікарської комісії. Зазначив, що наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджене «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», яке визначає процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями. У даній справі він не приймав участь, висновки підписувала голова ВЛК ОСОБА_11 . Як лікар може пояснити, що із карток обстеження та медичного огляду ОСОБА_4 вбачається, що під час первинного огляду у особи було виявлено загострення хвороби, що вбачається із першого висновку, а потім він можливо пролікувався. Хронічна хвороба залишається на все життя та має стадії : загострення та ремісії. Загострення відбувається весною або восени. Загострення виразки відбувається у випадку коли хворий може порушити режим харчуваня, підняти тяжкості, із-за емоційного стану. Якщо особа не погоджувалася із другим висновком про її придатність, вона могла звернутися до обласної ВЛК для проходження повторного огляду.

Крім того, факт вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується письмовими матеріалами справи та речовими доказами, які були ретельно досліджені та проаналізовані судом під час судового розгляду у їх сукупності, а саме:

- копією розписки про отримання повістки ОСОБА_4 03.10.2023 року о 16-30 год., оригінал якої досліджено в судовому засіданні ( а.с. 68);

- журналом видачі повісток військовозобов" ІНФОРМАЦІЯ_9 , розпочатого 31.07.2023 року, у якому під номером № 187 міститься підпис ОСОБА_4 про отримання 03.10.2023 року повістки до ІНФОРМАЦІЯ_3 на відправку 09.10.2023 ( а.с. 67);

- книгою відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_3 , розпочатої 25.08.2023 року, у якій відсутня інформація про явку 09.10.2023 року ОСОБА_4 до РТЦК та СП для відправки до ВЧ НОМЕР_1 ( а.с.69-70);

- обліковою картою до військового квитка серії НОМЕР_2 , у якій наявний запис про те, що 01.04.2008 року ОСОБА_4 зараховано у запас та 23.09.2009 року Білопільським РВК Сумської області видано воєнний квиток ( а.с. 78 ).

- карткою обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , від 15.08.2023, у п. 10 якої міститься діагноз: виразкова хвороба 12 п. к-ки, виразкова деформація цибулини 12 п. к-ки, тимчасово непридатний до 15.09.2023 ( а.с. 73);

- листом головного лікаря КНП «Білопільська міська лікарня» ОСОБА_12 із якого встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , звертався в поліклінічне відділення до лікаря-терапевта, Д-з: хронічний гастродуоденіт в ст. загострення, та проходив стаціонарне лікування в терапевтичному відділенні, Д-з : хронічна виразкова хвороба 12-палої кишки стадія загострення з 21.09.2023 р. по 27.09.2023 року ( а.с. 81);

- карткою № 89-28.09.2023 обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , від 28.09.2023 року, у п. 10 якої міститься діагноз: хронічна виразкова хвороба 12 п. к-ки, ст. ремісії, виразкова деформація цибулини 12 п. к-ки. Дермоїдна кіста медіального шва орбіти зліва. Придатний до військової служби ( а.с. 72);

- довідкою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 від 28.09.2023 року за № 7, відповідно до якої ОСОБА_4 , 1983 р.н., визнаний придатним до військової служби ( а.с. 71);

- рапортом офіцера відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_13 від 10.10.2023 року на ім"я начальника першого відділення про неявку ОСОБА_4 09.10.2023 року на відправку до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби за мобілізацією ( а.с. 66);

- повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від начальника ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_14 до відділення поліції від 12.10.2023 року (а. с. 64-65);

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.10.2023 року щодо реєстрації кримінального провадження №0000551 за ст. 336 КК України за фактом ухилення від призову ОСОБА_4 на службу під час мобілізації ( а. с. 60).

Жоден із зазначених доказів сторона захисту не просила визнати неналежним чи недопустимим, тому у суду немає підстав не довіряти вказаним вище письмовим доказам, оскільки вони не викликають сумнівів щодо їх достовірності та в своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи. Вищевказані докази, які дослідженні у судовому засіданні, суд визнає належними та допустимими, оскільки вони отримані у порядку встановленому КПК України і мають значення у даному кримінальному провадженні.

Під час розгляду кримінального провадження суд забезпечив принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України.

Враховуючи викладене вище, допитавши обвинуваченого, свідків, дослідивши всі письмові матеріали та речові докази, надані стороною обвинувачення щодо обставин кримінального правопорушення, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку, за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ст. 336 КК України як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його особливості та обставини вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочину та після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та сприяння у розкритті злочину.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працюючий оператором АЗС ТОВ «Октан-престиж», за місцем проживання та за місцем роботи характеризується задовільно, проживає разом із матір`ю ОСОБА_9 , на утриманні неповнолітніх дітей не має ( а. с. 89-98).

Захисник ОСОБА_5 просив при призначенні покарання застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 положення ст. 69 КК України, тобто перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті 336, а саме до покарання у виді виправних робіт із відрахування 20 відсотків заробітку в дохід держави, враховуючи пом"якшуючі обставини, а також той факт, що обвинувачений офіційно працевлаштований та погоджується у таких спосіб нести покарання. Зазначив, що за місцем роботи ОСОБА_4 мав надію на отримання бронювання, оскільки АЗС відноситься до об`єктів критичної інфраструктури і його керівництво обіцяло їму бронювання, проте у подальшому останього так заброньовано і не було.

В даному випадку суд не може погодитися із думкою захисника щодо застосування до обвинуваченого положень ст.69 КК України, так як не знаходить підстав до її застосування враховуючи наступне.

За правилами ст.ст. 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Тобто, призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме виправленню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.

Такі вимоги кореспондуються з правовими позиціями, викладеними в Постанові Пленуму ВС України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003, а також приписами, зазначеними в ч.1 ст.1 КК України, ст.2 КПК України.

У п.8 постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст.69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній, - послатися на ч.1 ст.69 КК України. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях, зокрема й у справі «Довженко проти України» зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Суд зазначає, що ухилення від захисту Батьківщини в період воєнного стану під час військової агресії ворога свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого злочину, оскільки може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, що в умовах воєнного стану є неприпустимим.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України захист незалежності та територіальної цілісності держави набув особливого значення для кожного громадянина та має забезпечуватися всіма можливими засобами. Наслідки ухилення осіб від військової служби в цих умовах через призначене їм покарання мають досягати такої мети, яка зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. В іншому випадку це призведе до формулювання негативної думки інших військовослужбовців щодо своєї діяльності, матиме вплив на їх бойовий дух та мотивацію, а також жодним чином не сприятиме дотриманню мети та принципів призначення покарання.

В даному випадку обвинувачений хоча винним себе і визнав, в ході досудового розслідування не вживав жодних реальних і дієвих заходів для з`явлення до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження служби. Не висловив він такого бажання і під час судового розгляду справи. Таким чином, у кримінальному провадженні відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_4 намагався виправити наслідки вчиненого та вживав конкретні дії для цього, а тому для застосування ст. 69 КК України суд не знаходить пом`якшуючих підстав у їх сукупності, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ст. 336 КК України.

Крім того, в умовах воєнного стану наслідки ухилення від військової служби повинні через покарання досягати такої мети, яка зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, про що зазначено в ч.1 ст.1 та ч.2 ст.50 КК України.

Таким чином, враховуючи зазначені вище обставини, з урахуванням особи обвинуваченого, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд погоджується з думкою прокурора про можливість призначення обвинуваченому покарання в мінімальному розмірі в межах санкції статті закону України про кримінальну відповідальність відповідно до обвинувачення з реальним його відбуванням.

У ході досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХ ВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України і призначити йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_15 рахувати з моменту його затримання.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу відносно ОСОБА_6 не обирати.

Речові докази: - копію облікової картки до військового квітка серії НОМЕР_2 , копію розписки про отримання повістки ОСОБА_4 від 03.10.2023, копію аркушів книги відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_12 за 09.10.2023, копію аркушів видачі повісток військовозобов`язаним по ІНФОРМАЦІЯ_12 за 03.10.2023, копію довідки військово-лікарської комісії № 7, копію картки обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_4 від 15.08.2023, копію картки обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_4 від 28.09.2023 - залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000551.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя

Справа № 573/2038/24

Номер провадження 1-кп/573/23/24

В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

(резолютивна частина)

08 листопада 2024 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника : ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 17 жовтня 2023 за № 0000551 по обвинуваченню

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Сиромятниково Путивльського району Сумської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із неповною середньою освітою, неодруженого, працюючого оператором АЗС ТОВ «Октан-престиж», на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не особа з інвалідністю, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитись проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ч. 15 ст. 615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України і призначити йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_15 рахувати з моменту його затримання.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу відносно ОСОБА_6 не обирати.

Речові докази: - копію облікової картки до військового квітка серії НОМЕР_2 , копію розписки про отримання повістки ОСОБА_4 від 03.10.2023, копію аркушів книги відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_12 за 09.10.2023, копію аркушів видачі повісток військовозобов`язаним по ІНФОРМАЦІЯ_12 за 03.10.2023, копію довідки військово-лікарської комісії № 7, копію картки обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_4 від 15.08.2023, копію картки обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_4 від 28.09.2023 - залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000551.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст вироку вручити учасникам провадження негайно після проголошення його резолютивної частини.

Суддя