Справа № 203/3890/24
У Х В А Л А

іменем України

21 серпня 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

при секретареві - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002085 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Миколаївської області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України; -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.4 ст.185 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України

Обвинувачений підтримав клопотання прокурора.

Суд, вислухавши думки учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до обвинувального акту від 30.07.2024 року по кримінальному провадженню № 0002085 від 14.06.2024, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні 13.06.2024 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.4 ст.185 КК України, тобто у закінченому замаху на таємне викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, вартість якого на момент вчинення кримінального правопорушення, становила 429,33 грн.

Частина 1 ст.2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Станом на 13.06.2024, час вчинення кримінального правопорушення, викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувало 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

09.08.2024року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі - Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Станом на 01.01.2024 року, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» становить 3028,00 грн.

Частина 7 ст.42 Закону України «Про правотворчу діяльність», у разі викладення структурного елемента нормативно-правового акта в новій редакції попередня його редакція втрачає чинність з дня набрання чинності новою редакцією цього структурного елемента.

Таким чином, з 09.08.2024 року дрібною крадіжкою вважається адміністративне правопорушення, якщо вартість викраденого майна становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто до 3028,00 грн., а отже суд вважає, що внаслідок прийняття Закону №3886-ІХ втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , оскільки розмір викраденого майна становив 429,33 грн.

Згідно зі ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Частина 3 ст.479-2 КПК України передбачає, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 , під час судового розгляду, проти закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України не заперечував.

Таким чином, суд робить висновок, що клопотання прокурора про закриття кримінального провадження є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

У зв`язку із закриття кримінального провадження, суд вважає за необхідне, скасувати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було обрано строком на 60 днів, тобто до 20.09.2024 року включно.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.284, 369, 371, 372, 376, 479-2 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені 14.06.2024 до ЄРДР за № 0002085 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.4 ст.185 КК України, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України,- закрити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - скасувати.

Негайно звільнити ОСОБА_4 , з-під варти у залі суду.

Ця ухвала в частині застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Речові докази: диск залишити в матеріалах кримінального провадження; навушники Bluetooth X-Digital HBS 300 чорні залишити за належністю магазину «Аврора».

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. В частині застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_5 Підберезний