ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2897/24 Справа № 209/1008/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 липня 2024 року стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Світловодськ Кіровоградської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у провадженні за поданням начальника Дніпровського районного відділу м. Кам`янське філії Державної установи Центр пробації у Дніпропетровській області про затримання та направлення до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі,

за участю:

прокурора ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 липня 2024 року задоволено подання начальника Дніпровського районного відділу м. Кам`янське філії Державної установи Центр пробації у Дніпропетровській області про затримання та направлення ОСОБА_6 , засудженого 26 лютого 2024 року вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 164, ст. 71 КК до 2 років 1 місяця обмеження волі до місця відбування призначеного покарання в порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_6 не виїхав до місця відбування покарання без поважних причин, документів, які підтверджують поважність причин неявки до виправного центру не має та не надав, на стаціонарному чи амбулаторному лікуванні не перебував, що є підставою для направлення останнього до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі у відповідності до вимог ч. 4 ст. 57 КВК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду скасувати та направити матеріали до суду першої інстанції для нового розгляду.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що він не був повідомлений належним чином про місце та час розгляду клопотання ні органом пробації, ні судом першої інстанції, чим порушено його право на захист. Крім того його не було забезпечено проїзними квитками до місця відбування покарання, хоча згідно з ч. 1 ст. 57 КВК особи, засуджені до обмеження волі, прямують за рахунок держави до місця відбування покарання самостійно.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні засуджений підтримав свою апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, вважаючи її безпідставною, ухвалу суду першої інстанції просив залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Мотиви суду.

Згідно зі ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За положеннями частини першої, п`ятої статті 539 КПК питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

У судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор.

Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 370 КПК встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції не були дотримані належним чином, а доводи апеляційної скарги про порушення права засудженого на захист є слушними, з огляду на таке.

Право на захист є невід`ємною складовою права на справедливий суд (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 21 КПК України). Право на захист закріплено ст. 63 Конституції України, а забезпечення цього права є однією з основних засад судочинства в Україні (ст. 129 Основного Закону, ст. 7 КПК).

Як слідує з матеріалів провадження начальник Дніпровського районного відділу м. Кам`янське філії Державної установи Центр пробації у Дніпропетровській області звернувся до суду першої інстанції на підставі ст. 57 КВК України з поданням про затримання та направлення ОСОБА_6 , засудженого 26 лютого 2024 року вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 164, ст. 71 КК до 2 років 1 місяця обмеження волі до місця відбування призначеного покарання в порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі.

Вказане подання з матеріалами, якими воно обґрунтовується, надійшло до суду першої інстанції 22 липня 2024 року. В цей же день судом направлено письмове повідомлення про виклик до органу пробації, прокурору, засудженому.

24 липня 2024 року відбулося судове засідання з розгляду вказаних матеріалів стосовно засудженого за відсутності учасників, за результатами якого суд першої інстанції постановив ухвалу про задоволення подання. При цьому суд зазначив в ухвалі, що учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату слухання були повідомлені належним чином.

Разом з тим, жодних відомостей в підтвердження того, що учасники справи були повідомлені належним чином, матеріали справи не містять. Натомість в матеріалах справи є лише письмове повідомлення про виклик в судове засідання від 22 липня 2024 року, однак доказів про його отримання засудженим немає. Судове засідання відбулося через два дні, після направлення повідомлення про виклик, що ставить під сумнів можливість його отримання засудженим поштою за домашньою адресою протягом такого короткого проміжку часу.

За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції не пересвідчився щодо дійсності повідомлення засудженого про судове засідання належним чином з метою недопущення порушення права на захист останнього та передчасно розглянув матеріали подання органу пробації за його відсутності.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив порушення права засудженого на захист, оскільки не забезпечив реалізації ним права на участь в судовому засіданні згідно з вимогами КПК під час розгляду його справи, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими та не можуть бути залишені поза увагою апеляційного суду.

Враховуючи, що допущене порушення вимог кримінального процесуального закону є істотним, тому ухвала суду підлягає безумовному скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, при якому з дотриманням прав засудженого відповідно до чинного законодавства України слід прийняти законне та обґрунтоване рішення.

З огляду на те, що ухвала суду першої інстанції скасована з підстав істотного порушення кримінального процесуального закону, апеляційний суд не входить в обговорення інших доводів апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги засудженого, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись статтями 81, 404, 405, 407, 539 КПК, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 липня 2024 року про задоволення подання начальника Дніпровського районного відділу м. Кам`янське філії Державної установи Центр пробації у Дніпропетровській області про затримання та направлення засудженого ОСОБА_6 до місця відбування призначеного покарання в порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________________ ______________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4