печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001850 від 22.07.2024, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старе, Бориспільського району, Київської області, українця, громадянина України, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 , підозрюваний ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням у кримінальному провадженні № 0001850 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 .

У клопотанні слідчий зазначає, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Задля дієвості цього провадження у органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, у виді запобіжного заходу, посилаючись на мету і підстави застосування такого запобіжного заходу слідчий просить застосувати ОСОБА_4 тримання під вартою строком на 60 днів без права внесення застави.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав подане клопотання, посилаючись на його обґрунтованість.

Захисник ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечувала, просила суд долучити до матеріалів справи медичні документи, які підтверджують перебування ОСОБА_4 на амбулаторному лікуванні, та зазначила, що докази зібрані органом досудового розслідування та покладені в основу пред`явленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не вказують на його причетність до вчинення, інкримінованих йому дій у формі нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби.

Підозрюваний ОСОБА_4 доводи захисника підтримав.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання та дослідивши докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Третім слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києвіза процесуального керівництва прокурорів Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіонуздійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001850 від 22.07.2024 за ч. 5 ст. 407 КК України.

Обставинами кримінального правопорушення є те, що будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією на особливий період солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, додержуватися військової дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою, не допускати негідних вчинків.

Також, ОСОБА_4 ставиться в провину, що він у порушення вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України діючи умисно, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби без дозволу відповідних командирів (начальників), 29.12.2023 не з?явився вчасно на службу без поважних причин до Національного клінічного центру « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що дислокується по АДРЕСА_2 , після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби та не вживаючи жодних заходів для з?явлення до Національного клінічного центру « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

20.09.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у нез`явленні військово службовця вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя дослідив долучені до матеріалів клопотання докази, а саме: матеріали службового розслідування; протоколи допиту свідків; медичну документацію, зібрану в ході досудового розслідування та долучені у судовому засіданні захисником ОСОБА_6 документи, з метою встановлення обставин нез`явлення ОСОБА_4 вчасно на службу та поважності причин такого.

Згідно довідки військово лікарської комісії КНП «Новомосковська центральна міська лікарня» Новомосковської міської ради від 24.11.2023 № 457 за підписом голови ВЛК ОСОБА_7 солдату військової служби за призивом ОСОБА_4 за наслідками медичного огляду ВЛК надано відпустку для лікування на 30 календарних днів.

Після закінчення відпустки, солдат ОСОБА_4 продовжив проходження військової служби та згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.12.2023 №369 отримав направлення на 29.12.2023 на проходження ВЛК у Національному військово - медичному клінічному центрі « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Прибувши, 29.12.2023 для проходження ВЛК хворим та з високою температурою був скерований до дому для лікування, після одужання мав прибути повторно на ВЛК.

У період з 30.12.2023 по 02.01.2024 ОСОБА_4 перебував на амбулаторному лікуванні, що підтверджується довідкою № 106, за підписом лікаря ЗПСМ ОСОБА_8 .

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 в той же день, 30.12.2023, повідомив лікаря при військовій частині НОМЕР_1 про перебування на амбулаторному лікуванні, та на підтвердження надіслав у месенджері «WhatsApp» копію виданої йому довідки. (переписку надав на огляд суду).

Після чого, період амбулаторного лікування було продовжено з 03.01.2024 по 07.01.2024, про що ОСОБА_4 повідомив лікаря при військовій частині НОМЕР_1 . Також, у ході телефонної розмови, повідомив безпосереднє керівництво про перебування на лікуванні.

Серед досліджених документів слідчим суддею не беруться до уваги відомості, що містяться в медичній документації, зібраній в ході досудового розслідування з метою встановлення обставин нез`явлення « ОСОБА_4 » вчасно на службу та поважності причин такого, через те, що вони містять зазначення анкетних даних іншої особи « ОСОБА_9 ».

Відповідно до ст. 84 КПК процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Документом, в свою чергу є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження (ст. 99 КПК).

Разом із цим, покладені в обґрунтування підозри документи такі як: лист начальника Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» від 29.01.2024 за № 545/1/4019, згідно якого « ОСОБА_9 » на стаціонарному обстеженні або лікуванні не перебував, за медичною допомогою не звертався, медично лікарську комісію не проходив - не містять інформації, яка б безпосередньо пов`язувала особу « ОСОБА_9 » з інкримінованими « ОСОБА_4 » діяннями у формі нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби.

Зважаючи на встановлені обставини серед досліджених доказів, покладених в основу пред`явленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, слідчий суддя визнає, що твердження сторони обвинувачення про причетність підозрюваного до вчинення, інкримінованих йому дій у формі нез`явлення вчасно на службу без поважних причинтривалістю понад три доби є передчасними, оскільки не доводяться тими доказами, які б вказували на наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що саме дана особа могла б скоїти злочин, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011.

Поряд із цим, необґрунтоване застосування до особи запобіжного заходу, що обмежує право на свободу, є порушенням ст. 29 Конституції України та п. 1 «с» ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Базові висновки стосовно презумпції свободи особи на її користь Європейський суд з прав людини зробив у справі «Вітольд Літва проти Польщі» 26629/95 від 04.04.2000 та у справі «Амбрушкевич проти Польщі» 38797/03 від 04.05.2006, де зазначив, що недостатньо, щоб позбавлення волі лише відповідало нормам національного права, а ще необхідно, щоб з огляду на обставини справи воно було необхідним.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченихст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що докази зібрані органом досудового розслідування та покладені в основу пред`явленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не вказують на його причетність до вчинення інкримінованих йому дій у формі нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, відтак це твердження не доводяться тими доказами, які б указували на наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що саме дана особа могла б скоїти злочин, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011, а тому застосування найсуворішого запобіжного заходу до нього є невиправданим.

Натомість, хоч положення ч. 8 ст. 176 КПК України й містять обмеження щодо можливості застосування іншого, не виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проте сила цієї норми не нівелює необхідності доведення доказами обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.

Враховуючи неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, який є найсуворішим запобіжним заходом, слідчий суддя виходячи за захистом основоположного права особи на свободу гарантованого ст. 29 Конституції України та п. 1 «с» ст. 5 Конвенції, реалізуючи зазначену правову позицію Європейський суд з прав людини, приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 178, 181, 184, 193, 194, 205, 206, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1