Провадження №1-кп/522/726/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд, на підставі обвинувального акту, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000152 від 18 липня 2023 року, у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеса, громадянки України, незаміжньої, працюючої прибиральницею в ІНФОРМАЦІЯ_2 , має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

16.05.2023 року приблизно 20 годині 45 хвилин, у ОСОБА_3 , яка перебувала за адресою: АДРЕСА_2 , де внаслідок раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_6 , з якою у неї стався конфлікт, виник протиправний намір щодо спричинення тілесних ушкоджень останній.

16.05.2023 року приблизно о 20 годині 50 хвилин, ОСОБА_3 , яка перебувала за адресою: АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту, внаслідок раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_6 , схопила останню рукою за шию та нанесла пошкодження у вигляді подряпин. Після чого, ОСОБА_6 відірвала руки ОСОБА_3 від своєї шиї, але остання не зупинялась та нанесла ОСОБА_6 удар кулаком руки в область голови. В цей час, ОСОБА_6 знову відштовхнула ОСОБА_3 від себе, але ОСОБА_3 відразу нанесла удар кулаком руки в область нижньої губи потерпілої. В подальшому, ОСОБА_3 схопила ОСОБА_6 за волосся та прижавши потерпілу до стіни, ударила останню головою о стіну.

Встановлено, що у ОСОБА_6 виявлені наступні тілесні ушкодження: крововилив та садно слизової оболонки нижньої губи, садна шиї, синці та садно правого передпліччя. Зазначені ушкодження, як кожне окремо, так і в сукупності мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5 Правил судовомедичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії Легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 винною у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала, пояснивши суду, що обставини викладені в обвинувальному акті не відповідають дійсності. В той день, обвинувачена перебувала разом з подругою ОСОБА_7 в палісаднику та пили пиво, після чого вийшли во двір та побачили ОСОБА_8 та її подругу, які не зачинили ворота. ОСОБА_7 почала лаятись на ОСОБА_8 та її подругу, розпочався словесний конфлікт. ОСОБА_8 разом з подругою зайшли в під`їзд, після чого коли вийшли знов не зачинили ворота, чим провокували конфлікт, розуміючи, що обвинувачена та її подруга ОСОБА_7 напідпитку. Учасники конфлікту розпочали друг друга ображати нецензурною лайкою та після грубого висловлювання в бік обвинуваченої, остання штовхнула ОСОБА_8 та розпочалась бійка. Обвинувачена повідомила, що не пам`ятає, щоб вона била в обличчя Чаурі, до обвинуваченої підбігла донька, яка почала їх розбороняти. ОСОБА_3 зазначила, що не заперечує проти нанесення тілесних ушкоджень, вона визнає бійку, яка сталась та підвередила, що вона розбила губу та нанесла подряпини.

Незважаючи на не визнання обвинуваченою своєї вини в пред`явленому їй обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, її вина у вищезазначеному протиправному діянні повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які досліджено судом.

Так, вина обвинуваченої ОСОБА_3 підтверджується дослідженими судом письмовими доказами:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.05.2023 року від ОСОБА_6 про прийняття міри до сусідки та її подруги, котрі виражались нецензурною лайкою в бік заявниці та кидались у бійку 16.05.2023 року о 20:50 год. за адресою: АДРЕСА_2 ;

- висновком експерта №1056 від 25.07.2023 року, відповідно якого у ОСОБА_6 виявлені наступні тілесні ушкодження: крововилив та садно слизової оболонки нижньої губи, садна шиї, синці та садно правого передпліччя. Вказані ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях ушкоджень не відобразилися. Такими тупими предметами могли бути руки. В механізмі виникнення ушкоджень могли мати місце удари, стиснення, тертя. Враховуючі морфологічні особливості ушкоджень (крововилив темно-червоного кольору, синці - блідо-синюшного кольору з багровим відтінком, садна - під жовтуватими нашаруваннями та під бурими кірками на рівні шкіри) слід вважати, що вони виникли приблизно за 12-24 години до початку проведення обстеження, тобто могли бути спричинені 16.05.2023 р. Вказані ушкодження не були небезпечними для життя в момент заподіяння. Крововилив та садно слизової оболонки нижньої губи, садна шиї, синці та садно правого передпліччя, як кожне окремо, так і в сукупності мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом N? 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 28.09.2023 року за участю потерпілої ОСОБА_6 , де остання розповіла та показала, як саме їй було нанесено тілесні ушкодження.

Також вина ОСОБА_3 підтверджується показами допитаних судом потерпілої ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Так, потерпіла ОСОБА_6 дала покази про те, що в минулому є сусідкою обвинуваченої. 16.05.2023 року вона поверталася з роботи з подругою ОСОБА_13 , далі вони замовили їжу. ОСОБА_13 забирала доставку та зателефонувала потерпілій, оскільки злякалась собаку. ОСОБА_6 пояснила, що стояла біля під`їзду, там сиділи ОСОБА_14 з подругою та розпивали спиртні напої, ОСОБА_14 з подругою почали ображати потерпілу. Після того, як вийшла ОСОБА_15 , ОСОБА_6 з подругою ОСОБА_13 пішли до під`їзду, в той час підбігла ОСОБА_14 та схопила за шию, вдарила по голові, потім вдарила по губі, губа лопнула, пішла кров. Потерпіла зазначила, що ОСОБА_13 не могла розняти бійку. Також до цього вийшла пані ОСОБА_16 , яка обурено кричала на ОСОБА_14 запитуючи «Що вона робить ОСОБА_17 ». Після того, як потерпіла вирвалась від ОСОБА_14 , остання схопила ОСОБА_8 та штовхнула, а потерпіла вдарилась головою та рукою. Далі, було викликано поліцію та швидку допомогу, потерпіла зазначила, що після бійки в неї кружилась голова, доки чекали, ОСОБА_14 ображала ОСОБА_8 через те, що вона орендує квартиру та розмовляє українською мовою. Коли приїхала швидка допомога, ОСОБА_8 відмовилась від госпіталізації, оскільки очікувала поліцію та в подальшому самостійно в приватному порядку зафіксувала ушкодження, оскільки подію до ЄРДР не було внесено та направлення не надавали, повторно проходила медичну експертизу після внесення відомостей до ЄРДР. Потерпіла особа також зазначила, що обвинувачена не вибачилась та не відшкодувала матеріальні збитки, жодної ініціативи не проявляла. На думку потерпілої особи, ОСОБА_14 накинулась на неї у зв`язку з тим, що вона не зачинила під`їзд та у зв`язку з вживанням алкогольних напоїв ОСОБА_3 , до цієї події конфліктних ситуацій між сторонами не було. Вищевказані події відбувались за адресою: АДРЕСА_2 .

Свідок ОСОБА_9 дала покази про те, що вона з потерпілою поверталися додому до ОСОБА_6 Подзвонив кур`єр та свідок спустилась забрати їжу. На зворотному путі свідок побачила собаку, яка раніше на неї кидалась у зв`язку з чим, вона боялась її. Свідок подзвонила ОСОБА_6 , щоб вона зустріла. ОСОБА_18 відкрила двері під`їзду та свідок почула крики, щоб зачинили двері, оскільки собака може забігти, також звернення було з використанням нецензурною лексики. Жінки в дворі почали кричати на свідка та ОСОБА_6 у зв`язку з тим, що потерпіла говорила на українській мові. ОСОБА_14 підійшла до ОСОБА_8 та схватила за руку та почала дряпати шию, вдарила кулаком в губу та вдарила головою в стінку. Свідок відкинула їжу та намагалась розняти бійку. До неї підбігла інша жінка та почала заламувати руки, щоб свідок не змогла зупинити бійку. Після чого, до місця події вийшли інші люди та викликали швидку допомогу та поліцію.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні дала покази суду про те, що вона є сестрою ОСОБА_14 та зі слів їй відомо, що стався конфлікт через собаку, а також те, що ОСОБА_14 розбила Чаура губу, саму бійку свідок не бачила.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні дала покази суду про те, що раніше проживала за адресою: АДРЕСА_3 . З ОСОБА_14 перебуває в гарних добросусідських відносинах. Потерпілу ОСОБА_8 бачила але не знайома. В вечір події свідок була дома, вікна виходять на арку, почула крики, після чого вийшла на вулицю та бачила ОСОБА_14 з подругою, які були в нетверезому стані, бачила собаку «Хаскі». Подруга ОСОБА_8 вийшла за доставкою їжі та подруга ОСОБА_14 нецензурною лайкою крикнула, щоб зачинили ворота, щоб не вийшла собака. Чаура стояла в під`їзді на вході та зробила зауваження ОСОБА_14 та її подрузі, щоб вони не виражались нецензурною лайкою. Подруга ОСОБА_14 нецензурно виражалась та підбурювала, щоб ОСОБА_14 розібралась з ОСОБА_8 . ОСОБА_14 підійшла дуже агресивно до під`їзду та ОСОБА_8 зупинила її рукою, після чого ОСОБА_14 вдарила Чауру кулаком в обличчя, взяла за волосся та била білля стіни. Свідок намагалась відтягнути ОСОБА_14 , після чого вийшли на двір родичі ОСОБА_14 , сестра, донька, мати. ОСОБА_8 викликала швидку допомогу та поліцію. Свідок повідомила, що у ОСОБА_8 була розбита губа, пошкоджена шия, щось було з вухом. Швидка зупинила кровотечу, після чого приїхала поліція та всіх забрали до відділу поліції. Свідок вважає, що ОСОБА_14 била навмисно з причин конфлікту та перебуванням в стані алкогольного сп`яніння. Свідок повідомила, що проживала за тією адресою 5 років та конфліктів з ОСОБА_14 чи іншими сусідами не мала.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні дала покази суду про те, що вона є донькою обвинуваченої. ОСОБА_19 почала конфліктувати з сусідкою та остання позвала обвинувачену. ОСОБА_3 штовхнула ОСОБА_18 в плече та розпочалась бійка, вони тягали друг друга за волосся, після чого їх розняв хтось з сусідів та вона відвела маму в інший бік двору та покликала тітку ОСОБА_20 , яка й продовжила спілкування з ОСОБА_18 , однак ОСОБА_18 продовжувала кричати. Свідок повідомила, що була на вулиці у дворі та бачила, що конфлікт стався через незакриті ворота та собаку. Свідок повідомила, знаходилась від події приблизно в 9-10 метрах, з ушкоджень на ОСОБА_8 бачила розбиту губу та подряпини на шиї. Свідок зазначила, що коли мати сварилась з ОСОБА_8 , вона розмовляла по телефону, оскільки звикла для таких ситуацій, та лише після того, як мати штовхнула ОСОБА_8 закінчила телефону розмову та крикнула до матері, щоб вона заспокоїлась.

Також, вина ОСОБА_3 підтверджується наступними документами, які містять інформацію, яка підтверджує фактичні дані про наявність обставин, що мають значення для цього кримінального провадження та які доведені обвинуваченням. При цьому враховує, що досліджені і наведені рапорти співробітників поліції та витяги з ЄРДР, надані прокурором в підтвердження вини обвинуваченого, є документами та не є процесуальним джерелом доказів в розумінні вимог КПК України, зокрема, ст. 84 КПК України, однак ці документи судом враховуються в сукупності з іншими дослідженими доказами.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні за №0000152, згідно якого 17.07.20023 року до чергової частини відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області надійшла ухвала слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_21 щодо внесення відомостей до ЄРДР по заяві ОСОБА_6 про те, що 16.05.2023 року приблизно о 20:50 години за адресою: АДРЕСА_2 , особа нанесла їй тілесні ушкодження в область тулуба.

Рапортом від 17.07.2023 року, відповідно до якого 17.07.2023 отримано заяву та зареєстровано ЄО №7317 від 17.07.2023, фабула ЄО 17.07.2023 о 19:25 надійшла заява до РУ про те, що 16.05.2023 о 20:50 за адресою: АДРЕСА_4 , заява ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_4 , яка просить притягнути до відповідальності ОСОБА_22 , яка в ході конфлікту спричинила їй тілесні ушкодження.

Постановою прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_23 від 02.08.2023 року про скасування постанови про дізнавача про закриття кримінального провадження.

Всі перелічені джерела інформації суд оцінює за правилами документа (ст. 99 КПК України), а відомості, що вони містять, визнає належними та допустимими. Враховуючи цілковиту узгодженість між собою вказаних доказів за змістом, їх єдність та взаємозв`язок за часом та характером подій, суд визнає наведені та проаналізовані вище документовані дані про злочинну діяльність ОСОБА_3 , направлену на умисне легке тілесне ушкодження, а тому кладе в основу обвинувального вироку.

Таким чином, вина ОСОБА_3 у скоєнні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України підтверджується письмовими доказами, а також показами потерпілої та свідків, допитаних судом.

Допитані свідки були попередженні про кримінальну відповідальність та давали покази безпосередньо перед судом під присягою та підписали її. Судом встановлено, що більшість свідків були присутні на місці події та були її безпосередніми очевидцями, одразу як вона сталась. Покази свідків є послідовними, не містять істотних протирічь, узгоджуються між собою та матеріалами провадження у сукупності.

Таким чином, аналіз вищезазначених доказів дає підстави суду дійти висновку, що кожний доказ є належним, допустимим та достовірним. У сукупності усі вищезазначені докази є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про те, що ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України за ознаками: умисне легке тілесне ушкодження.

Отже, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні нею кримінального правопорушення, та, діючи згідно ст. 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачена ОСОБА_3 вчинила умисне кримінальне правопорушення проти здоров`я особи, яке у відповідності до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків.

ОСОБА_3 громадянка України, працює прибиральницею в ІНФОРМАЦІЯ_2 , має на утриманні одну неповнолітню дитину.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , судом не встановлено.

ОСОБА_3 не є особою з інвалідністю першої або другої групи, вагітною жінкою, особою, які досягла пенсійного віку, а також військовослужбовцем строкової служби.

Пунктом 3 частини 1 статті 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

З урахуванням вищенаведеного, керуючись вимогами виваженості та справедливості, з метою виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченої можливе за умови призначення покарання у вигляді громадських робіт, оскільки судом не встановлено щирого каяття обвинуваченої, ОСОБА_3 не принесено вибачення потерпілій особі та не здійснено жодних дій для встановлення її повного усвідомлення у скоєному кримінальному проступку. На підставі вищезазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Крім того, дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Питання про речові докази, процесуальні витрати та цивільних позов, суд вирішує в порядку ст.100, 124, 129 КПК України.

Судові витрати по кримінальному провадженню відповідно обвинувального акту відсутні та потерпілою особою до стягнення не заявлено.

Розглядаючи цивільний позов поданий представником потерпілої ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_24 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 31270,95 грн. та моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн., суд виходить дійшов наступного.

Майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 129 КПК України суд, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Частиною 5 ст. 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно мотивувальної частини заявленого цивільного позову в обґрунтування матеріальної шкоди зазначено, що вартість лікування становила 1085,95 грн., що підтверджується квитанцією про сплату №00921998 від 19.05.2023 року, що судом визнається належним доказом матеріальної шкоди, а тому цивільний позов в зазначеній частині підлягає задоволенню.

Також цивільним позивачем зазначено про відшкодування матеріальної шкоди за проведення судово-медичного обстеження у розмірі 658,00 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 29500,00 грн. Вирішуючи заявлені вимоги в цій частини матеріальної шкоди, суд відмовляє у задоволенні з огляну на наступне.

Вирішення відшкодування (компенсація) шкоди у кримінальному провадженні визначені главою 9 КПК України, разом з тим відповідно приписів главі 8 КПК України визначено процесуальні витрати.

Види процесуальних витрат визначенні ст. 118 КПК України, зокрема відповідно п.п. 1, 3 ч. 1 зазначеної статті, процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу; витрат, пов`язаних із залученням спеціалістів та експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 КПК України, суд за клопотанням осіб має право визначити грошовий розмір процесуальних витрат, які повинні бути їм компенсовані.

З аналізу зазначених норм суд дійшов до висновку, що заявлене відшкодування витрат на проведення судово-медичного обстеження та витрат на правничу допомогу не є матеріальної шкодою в розумінні гл. 9 КПК України, а отже адвокатом обраний не вірний спосіб захисту прав цивільного позивача.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має навести в рішенні відповідні мотиви.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд, з огляду на фактичні обставини справи, характер, глибину моральних страждань та переживань потерпілого, керуючись вимогами розумності, виваженості та справедливості, оцінює завдану моральну шкоду потерпілому в розмірі 3000,00 гривень та саме така сума відшкодування моральних страждань потерпілого за переконанням суду є достатньою для розумного задоволення потреб потерпілої і не буде становити надмірного тягаря для винної.

Визначаючи розмір відшкодування потерпілому понесеної ним моральної шкоди саме у такій сумі, суд виходить з того, що визначаючи розмір відшкодування, слід керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності та розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення, про що також зазначила Велика Палата Верховного Суду у справі № 752/17832/14-ц від 15.12.2020 року.

Відтак, зазначений розмір задоволених судом позовних вимог, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілого, з іншого.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 110, 124, 129, 349, 368, 373-374, 376, 392-395, КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у вигляді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 - не обиралась.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов поданий представником потерпілої ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_24 , до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_5 ) відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в розмірі 4085,95 грн. (чотири тисячі вісімдесят п`ять гривень 95 копійок), що складається з 1085,95 грн. матеріальної шкоди, 3000 грн. моральної шкоди.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1