Справа № 309/3000/23
Провадження № 1-кп/309/184/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2024 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі головуючого: ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст в режимі відео конференції кримінальне провадження 5000028 від 07.03.2024 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іза Хустського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою загальною освітою, неодруженого, раніше судимого за вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 11.07.2023 року, за ст.185 ч.4 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи у стійких дружніх стосунках із потерпілою ОСОБА_6 , шляхом обману та зловживання її довірою, із корисливих мотивів, повторно, із використанням мобільних терміналів та соціальної мережі «Instagram», під приводом подальших відносин, виманив у останньої фотографії та відеозаписи інтимного характеру. Після цього, ОСОБА_5 , не припиняючи свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння майном потерпілої, шляхом обману, вигадав та повідомив потерпілій неправдиву інформацію про втрату його мобільного телефону, при чому невідомі особи, у яких опинився телефон, можуть висвітлити зазначені особисті фотографії потерпілої та відеозаписи інтимного характеру за її участю, які зберігалися в пам`яті його телефону та зазначив, що невідомі вимагають від нього грошову компенсацію за уникнення розголосу та поширення зазначених світлин.

Реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння майном потерпілої ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_5 починаючи із 24 січня 2023 року по 23 лютого 2023 року, шляхом обману, із корисливих мотивів, повторно, із використанням мобільних терміналів та соціальної мережі «Instagram», виманив від потерпілої ОСОБА_6 грошові кошти, використовуючи банківську картку, яка йому не належить, а саме № НОМЕР_1 банківська картка «Ощадбанк», зареєстровану на ОСОБА_7 .

Потерпіла ОСОБА_6 , побоюючись висвітлення компрометуючих її фотознімків та відеозаписів інтимного характеру, з своїх банківських карт КБ «Приват Банк» № НОМЕР_2 та «Альфабанк» № НОМЕР_3 , здійснила наступні перерахунки грошових коштів на банківську картку № НОМЕР_1 , що перебувала у користуванні ОСОБА_5 , а саме: 26.01.2023 р. грошові кошти у сумі 3919.60 гривень; 27.01.2023 р. грошові кошти у сумі 5000 гривень; 29.01.2023 р. грошові кошти у сумі 8000 гривень; 31.01.2023 р. грошові кошти у сумі 9095 гривень; 16.02.2023 р. грошові кошти у сумі 6065 гривень; 19.02.2023 р. грошові кошти у сумі 3919, 60 гривень; 20.02.2023 р. грошові кошти у сумі 3015, 08 гривень; 23.02.2023 р. грошові кошти у сумі 1507, 54 гривень.

Таким чином, своїми злочинними діями, спрямованими на заволодіння майном потерпілої, ОСОБА_5 у банкоматах «КомінвестБанк» в АДРЕСА_2 та «ОщадБанк» в АДРЕСА_2 отримав грошові кошти ОСОБА_6 на загальну суму 41 602, 22 гривень, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

За вказане кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_5 передбачена кримінальна відповідальність за ст.190 ч.2 КК України.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення зазначеного в обвинувальному акті за ч.2 ст.190 КК України визнав у повному обсязі. В своїх поясненнях ОСОБА_5 не заперечував факту вчинення ним заволодіння грошовими коштами потерпілої ОСОБА_6 за обставин встановлених у кримінальному провадженні в період з 24 січня по 23 лютого 2024 року. Доповнити свої показання та зібрані у справі докази йому нічим, тому він визнає всі обставини за яких він вчинив дане кримінальне правопорушення. В теперішній час він зрозумів неправомірність своєї поведінки та усвідомив негативні наслідки своїх дій. Вибачається за свій вчинок і обіцяє, що в майбутньому подібних вчинків не допустить. В судових дебатах та в останньому слові обвинувачений ОСОБА_5 погодився з призначенням йому покарання за вчинений злочин яке запропонувала його захисник ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Під час судового розгляду справи потерпіла ОСОБА_6 підтвердила факт вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення щодо неї. Вона дійсно через свої довірливі відносини, що склалися між нею з обвинуваченим, з метою в подальшому налагодити свої близькі стосунки пересилала йому фото інтимного характеру, тому що не думала що їх обвинувачений може розповсюджувати через соціальні мережі. Тому вона на його прохання, намагаючись запобігти розголосу їхнього спілкування пересилала зі своїх карткових рахунків грошові кошти на картковий рахунок, який їй надавав обвинувачений ОСОБА_5 . Загальна сума перерахованих нею коштів становила суму 41602.22 грн. Подальший розгляд справи та її завершення потерпіла просила проводити без її участі. Претензій до обвинуваченого не має та цивільного позову не заявляє.

Таким чином, судом встановлено, що своїми умисними діями ОСОБА_5 шляхом обману та зловживанням довірою потерпілої ОСОБА_6 , із корисливих мотивів, повторно, із використанням мобільних терміналів та соціальної мережі «Instagram», під приводом подальших відносин, виманив у останньої фотографії та відеозаписи інтимного характеру, та в подальшому шантажуючи потерпілу їх розповсюдженням, в період з 24 січня по 23 лютого 2024 року, шляхом перерахунків з банківських карток потерпілої, отримав шахрайським шляхом від ОСОБА_6 кошти на загальну суму 41602.22 грн., чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.190 КК України, за кваліфікуючими ознаками, заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

За даними обліку УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_5 значиться судимим за вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 11.07.2023 року, за ст.185 ч.4 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі. За вказаним вироком ОСОБА_5 знаходиться під вартою та відбуває покарання із зарахуванням йому строку перебування під вартою з 06 квітня 2023 року.

По місцю постійного проживання обвинувачений ОСОБА_8 характеризуються посередньо.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує обставини, які його пом`якшують підсудний свою вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, сприяв у розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

З врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину та беручи до уваги особу обвинуваченого, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд відповідно до ст.65 КК України приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 неможливе без ізоляції його від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, в межах передбачених санкцією ст.190 ч.2 КК України, яке буде достатнім для його виправлення та перевиховання.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Хустського районного суду від 11.07.2023 року за ст.185 ч.4 КК України до п`ятьох років позбавлення волі. Тому, при призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні слід виходити з положень визначених ст.70 ч.4 КК України, частково приєднавши до покарання за новим вироком частину не відбутого покарання за попереднім вироком.

Запобіжний захід в межах даного кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.

Цивільного позову у кримінальному провадженні не заявлено, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Питання речових доказів слід вирішувати у відповідності до вимог передбачених в ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.368,370,374,615 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_5 за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.4 КК України до призначеного покарання засудженому ОСОБА_5 , приєднати частково не відбуту частину покарання за вироком Хустського районного суду від 11 липня 2023 року за ст.185 ч.4 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.

Остаточно визначити ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні до відбуття покарання у виді шести років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 за цим вироком рахувати з моменту його затримання, з 06 квітня 2023 року.

Речові докази у справі зазначені в постановах слідчого від 08.08.2023 р. від 10.03.2023 р., а саме :

- мобільний телефон марки «SAMSUNG A31» - залишити в користуванні власника ОСОБА_6 ;

- мобільний телефон марки «REDMI» - залишити в користуванні свідка ОСОБА_9 ;

- банківську картку «ОЩАДБАНК» № НОМЕР_1 залишити в користуванні свідка ОСОБА_7 .

На вирок може бути подано апеляцію протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд Закарпатської області. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно надіслати засудженому, вручити прокурору, захиснику та надіслати до установи виконання покарань де перебуває засуджений ОСОБА_5 .

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_1