Дата документу 22.07.2024 Справа № 314/3231/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/3231/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/477/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 179 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою прокурора Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 червня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Щасливе Оріхівського району Запорізької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч.ч. 2, 4 ст. 246, ч. 1 ст. 263 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строком до 25 серпня 2024 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий СВ ВП №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у період часу з 22 год. до 5 год. наступного дня, в межах строку досудового розслідування.

За матеріалами провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч.ч. 2, 4 ст. 246, ч. 1 ст. 263 КК України, за наступних обставин.

8 грудня 2022 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000656 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч.ч. 2, 4 ст. 246, ч. 1 ст. 263 КК України (а.с. 9-14).

29 квітня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (а.с. 15-17).

14 червня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2, 4 ст. 246 КК України (а.с. 23-29).

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, разом з тим зазначив про недоведеність заявлених ризиків та недоведеність того, що до підозрюваного не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж домашній арешт.

В апеляційній скарзі прокурор вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою.

Вказує, що ризик переховування підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_7 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років та невідворотності покарання за їх вчинення, може залишити своє місце проживання і таким чином буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чим перешкоджатиме встановленню істини у справі.

Зазначає, що ОСОБА_7 зможе вплинути на обставини, які згідно зі ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а саме шляхом незаконного впливу на свідків, які являються мешканцями одного населеного пункту, шляхом погроз, вмовляння тощо, може схилити останніх давати неправдиві показання щодо обставин злочину, що являється ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом періодичного невиконання вимог слідчого про явку до органу досудового розслідування та суду.

Крім того, вказує, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час ніяким чином не обмежує можливість підозрюваного ОСОБА_7 працювати будівельником ТОВ «БФ БУДІНВЕСТАЛЬЯНС» та забезпечувати свою родину, разом з тим буде запобігати ризикам.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання слідчого, застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 22 год. до 5 год. наступного дня без дозволу слідчого, прокурора або суду, терміном на 60 днів.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу, разом з тим вказав, що докази порушення підозрюваним умов застосованого запобіжного заходу у сторони обвинувачення відсутні.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_8 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зазначив про недоведеність ризиків, оскільки підозрюваний з`являється до слідчого та до суду. Вказав, що досудове слідство завершено та кримінальне провадження вже скеровано до суду.

Підозрюваний ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, рішення слідчого судді просив залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Як вбачається з наданих матеріалів та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч.ч. 2, 4 ст. 246, ч. 1 ст. 263 КК України.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Разом з тим, врахувавши зазначені вище вимоги закону, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність даних, які б давали йому підстави обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обрані запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, встановивши як обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів, так і відсутність доказів, які б свідчили про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання можливим ризикам.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання прокурор не доведе обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На переконання колегії суддів, з урахуванням даних про особу підозрюваного та його процесуальної поведінки, прокурор не довів наявність обставин, які б свідчили про неможливість застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт.

Отже, за недоведеністю неможливості застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу, рішення слідчого судді було виваженим та прийнятим із дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, слідчий суддя взяв до уваги, що ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, працевлаштований та одружений.

Доводи прокурора щодо тяжкості вчинених підозрюваним кримінальних правопорушень, наявності обґрунтованої підозри, ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, жодним чином не впливають у даному випадку на обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відношенні ОСОБА_7 , оскільки така міра запобіжного заходу в силу існуючих обставин, що мали місце як під час розгляду клопотання слідчого, так і в суді апеляційної інстанції, не дають законних підстав для її застосування.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги в частині посилання на тяжкість злочину та суворість покарання, оскільки необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не може обґрунтовуватись виключно тяжкістю злочину та суворістю передбаченого за нього покарання, тому що домашній арешт є заходом забезпечення виконання особою процесуальних обов`язків, а не покаранням за вчинений злочин.

Доводи з приводу наявності ризику незаконного впливу на свідків з боку підозрюваного, є підтвердженим, разом з тим, оскаржуваною ухвалою покладено на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, серед яких є і обов`язок утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, а тому вказаний ризик є досить мінімальним.

Посилання прокурора на перешкоджання підозрюваним ОСОБА_7 кримінальному провадженню шляхом своїх неявок до органу досудового розслідування та суду, на переконання апеляційного суду, з урахуванням відсутності належних доказів, є лиш припущенням того, що може відбуватися в майбутньому.

Крім того, відомостей про те, що підозрюваний, після обрання у відношенні нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання: переховувався від органу досудового розслідування або суду; намагався знищити або приховати речі чи документи, що можуть бути використані як докази його вини; здійснював незаконний вплив на потерпілого чи свідків; перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином; вчинив інше кримінальне правопорушення - прокурором не надано.

В судовому засіданні апеляційної інстанції не надано даних на підтвердження порушення підозрюваним умов перебування під особистим зобов`язанням.

Колегія суддів також враховує фактичну поведінку підозрюваного після застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, який від органу досудового розслідування не переховувався, на виклики слідчого з`являвся, не чинив перешкод кримінальному провадженню, за викликом апеляційного суду самостійно з`явився до судового засідання для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування у відношенні нього більш суворого запобіжного заходу.

З огляду на зазначене, фактична поведінка підозрюваного на час розгляду апеляційної скарги свідчить, що заявлені в клопотанні слідчого ризики є мінімальними.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що підстави для застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в даному кримінальному провадженні в судовому засіданні свого об`єктивного підтвердження не знайшли, а прокурором не доведено неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 179, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 червня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч.ч. 2, 4 ст. 246, ч. 1 ст. 263 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строком до 25 серпня 2024 року включно, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4