Справа № 487/7342/23
Провадження № 1-кп/487/426/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2024 м.Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0003315 від 22.08.2019 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України визнається таким, що не має судимості, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, за таких обставин.

Так, у 2018 році, точної дати та часу під час проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, між потерпілим ОСОБА_6 та ТОВ "LIG", засновниками якого є ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , було укладено усний договір щодо продажу дизельного палива без чітких строків виплати грошових коштів за придбане пальне. Таким чином, з того часу між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , ОСОБА_7 і ОСОБА_9 виникли цивільно-правові відносини.

У ході своєї діяльності, розпочинаючи із 25.02.2019 року, у потерпілого ОСОБА_6 виникла заборгованість перед зазначеними вище особами за придбане дизельне паливо на загальну суму 344 469 гривень.

В подальшому, в невстановлений під час досудового розслідування час ОСОБА_8 вступив у злочинну змову із ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , а також з ОСОБА_5 та ОСОБА_10 щодо примушування потерпілого до виконання виниклих цивільно-правових зобов`язань та позбавленні волі потерпілого з метою спонукання останнього до сплати боргу у сумі 344 469 грн.

З метою реалізації вищезазначеного спільного злочинного плану, 14.03.2019 року близько 12:00 год, ОСОБА_8 , знаходячись біля авторинку, розташованого по АДРЕСА_2 , зустрівся з потерпілим ОСОБА_6 та у ході розмови повідомив йому про необхідність переносу зустрічі на 19:00 год за адресою: АДРЕСА_3 . На що потерпілий погодився та вирушив до вказаного місця на автомобілі PEUGEOT PARTNER, д/н НОМЕР_1 .

Після цього ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 про призначену ним зустріч та запропонував останнім прибути у вказаний час, у вказане місце.

Цього ж дня, близько 19:00 год ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 на транспортному засобі марки Тoyota Land Cruizer, д/н НОМЕР_2 , чорного кольору прибули на вулицю Рюміна в місті Миколаєві та зустрілись з потерпілим ОСОБА_6 , де почали вказувати потерпілому на необхідність виконання цивільно-правових зобов`язань та передачі їм вищевказаної суми грошових коштів. В цей час, діючи за попередньою домовленістю, на вказане місце на автомобілі Mitsubishi Pajero Sport, д/н НОМЕР_3 прибув ОСОБА_7 разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_10 .

Реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на примушування потерпілого до виконання цивільно-правових зобов`язань та позбавлення волі останнього, діючи з корисливим мотивом, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 підійшли до потерпілого ОСОБА_6 та, взявши його під руки, проти його волі повели останнього в неосвітлене місце, біля багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_4 , де, вказуючи на необхідність сплати зазначеної суми боргу, почали наносити йому руками та ногами удари в область голови та тулубу. Далі, продовжуючи злочині дії, спрямовані на реалізацію спільного умислу щодо примушення потерпілого до виконання цивільно-правових обов`язків, ОСОБА_10 взяв у руки предмет, схожий на ніж, та почав погрожувати потерпілому вбивством. Після чого потерпілий, усвідомлюючи реальність вказаних погроз, не маючи можливості передати негайно зазначені грошові кошти, запропонував віддати вказану суму боргу частинами.

Незважаючи на це, з метою негайного отримання зазначених грошових коштів, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 силоміць примусили сісти потерпілого на заднє сидіння автомобіля Тoyota Land Cruizer, д/н НОМЕР_2 , при цьому самі також сіли на заднє сидіння вказаного автомобіля з метою перешкодити потерпілому вільно пересуватися та подолання його опору у разі його виникнення.

Після цього на вказаному автомобілі під керуванням ОСОБА_9 повезли потерпілого на АЗС ТОВ "LIG", розташовану за адресою: АДРЕСА_5 , де їх очікував ОСОБА_11 .

Прибувши через деякий час на територію АЗС ТОВ "LIG", ОСОБА_5 та ОСОБА_10 силоміць вивели потерпілого з автомобіля та, взявши останнього під руки, направились до літнього навісу, розташованого на території вказаної АЗС.

В цей час до вказаної АЗС прибули ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які також почали вказувати потерпілому на необхідність виконання своїх цивільно-правових зобов`язань.

Перебуваючи у вказаному місці, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , реалізуючи спільний злочинний умисел, почали по черзі наносити потерпілому ОСОБА_6 численні удари руками та ногами. Крім цього, ОСОБА_10 , з метою заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, узяв молоток та наніс ОСОБА_6 не менше 10 ударів в область голови та тулубу, від яких останній втратив свідомість. У ході застосування до потерпілого фізичного насильства, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 неодноразово наголошували на необхідності негайної сплати суму боргу.

В результаті вказаних дій потерпілому ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді садин та підшкіряних гематом в області чола зліва, тім`яно-потиличної області справа, верхній та нижніх кінцівок, поперекової області, які, відповідно до висновку судово-медичної експертизи, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В подальшому, перебуваючи у вказаному місці у вказаний час, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_6 негайно виконати свої зобов`язання, прийняли рішення про подальше його утримання.

Продовжуючи реалізацію свого спільного злочинного наміру, спрямованого на примушування потерпілого до виконання цивільно-правових зобов`язань та позбавлення його волі, ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 силоміць, всупереч волі потерпілого ОСОБА_6 , одягнувши йому на голову поліетиленовий пакет, посадили його до автомобіля Volkswagen Transporter, д/н НОМЕР_4 , яким користується ОСОБА_11 , та перевезли до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_6 , щодо використання якого домовився ОСОБА_11 , де в подальшому пристебнули кайданками до батареї опалення та силоміць утримували під наглядом до 16.03.2019 року.

Крім того, у період часу з 14.03.2019 по 15.03.2019 ОСОБА_11 знаходився за адресою: АДРЕСА_6 , де утримувався потерпілий ОСОБА_6 , та спостерігав за останнім, щоб потерпілий не зміг залишити вказане домоволодіння.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 146 КК України, як незаконне позбавлення волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб, із корисливих мотивів, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань, здійснюване протягом тривалого часу.

В судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокатом ОСОБА_4 заявлено клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 146 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення зазначеного клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засдіанні підтримав заявлене клопотання та просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Потерпілий ОСОБА_6 , повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно зі ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-2, катування, передбаченого частиною третьою статті 127, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 цього Кодексу.

Отже, вказаною нормою встановлено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК визначено, що якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, за змістом статей 284-288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, відшкодування шкоди потерпілому, як обов`язкових умов такого звільнення, кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Великою Палатою Верховного суду у постанові від 02.02.2023 (справа №735/1121/20, провадження №13-26кс22) сформульовано висновок щодо застосування норми права, зокрема положень статті 49 КК України, відповідно до якого, у разі ухилення від досудового розслідування або суду, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення.

Крім того, як зазначено в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 05.04.2021 у справі №328/1109/19 щодо застосування ч. 2 ст. 49 КК України, "для застосування зазначеної норми обов`язково має бути підтверджено факт ухилення особи від досудового слідства або суду, що є обставиною, яка виключає благополучне закінчення строків давності, і зупиняє диференційований строк, передбачений ч. 1 ст. 49 КК (у редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року). При цьому час, який минув із дня вчинення кримінального правопорушення до дня, коли особа почала ухилятися від слідства або суду, не втрачає свого значення, а зберігається і зараховується до загального строку давності, що продовжує спливати. Тобто, у цьому випадку закон передбачає загальний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які ухиляються від слідства чи суду оскільки факт свідомого ухилення особи від відповідальності свідчить про те, що вона все ще є суспільно небезпечною, тож це зумовлює необхідність більш суворого підходу до неї при вирішенні питання про давність притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до усталеної судової практики під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, що змушує правоохоронні органи вживати заходи, спрямовані на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку."

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК.

Згідно зі ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України, відноситься до нетяжких злочинів і строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за правилами п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України становить п`ять років.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, події кримінального правопорушення відбувались в період з 14.03.2019 по 16.03.2019, тобто на час розгляду кримінального провадження судом минуло п`ять років.

28.03.2019 слідчим було складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, яке не було вручено ОСОБА_5 у зв`язку з відсутністю останнього за місцем мешкання.

13 квітня 2019 року постановою слідчого ОСОБА_5 оголошено в розшук через те, що його місцезнаходження невідоме.

Також постановою слідчого від 19.04.2019 досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001045 від 16.03.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 355 КК України, відновлено, оскільки 19.04.2019 підозрювані ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 прибули до Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області.

Крім того, постановою слідчого від 19.04.2019 досудове розслідування відносно підозрюваних ОСОБА_5 та ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0001045 від 16.03.2019 за ознаками кримніального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, зупинено, а розшук підозрюваних ОСОБА_5 та ОСОБА_10 продовжено.

Постановою прокурора від 22.08.2019 виділено матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001045 від 16.03.2019 за ознаками кримніального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 355 КК України, відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_10

22.08.2019 слідчим зупинено досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003315 від 22.08.2019 у зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та його місцезнаходження невідоме.

30.08.2023 підозрюваний ОСОБА_5 самостійно прибув до Заводського районного суду м. Миколаєва, тобто його місцезнаходження було фактично встановлено, а тому слідчий постановою від 30.08.2023 відновив досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003315 від 22.08.2019.

30.08.2023 ОСОБА_5 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Суд вважає, що проміжок часу з 13.04.2019 по 30.08.2023 не може свідчити про ухилення ОСОБА_5 від слідства, оскільки в цей період останній не був належним чином повідомлений про підозру, тобто йому не було відомо про свій процесуальний статус і обов`язок прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, перебувати в межах їх досяжності.

Таким чином, на момент розгляду кримінального провадження минув строк давності, визначений в п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Обвинуваченим та його захисником в судовому засіданні заявлено відповідне клопотання, судом з`ясовано думку сторін кримінального провадження щодо його закриття, а обвинуваченому роз`яснені суть обвинувачення і підстави звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження і на продовження розгляду справи в загальному порядку. Обвинувачений погодився на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України.

За таких обставин, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 146 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження - закриттю.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 слід залишити без розгляду, роз`яснивши потерпілому, що він має право пред`явити цивільний позов в порядку цивільного судочинства.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні в розмірі 172 822,28 грн слід віднести на рахунок держави.

Запобіжний захід у вигляді застави, який застосований до ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 30.08.2023, припиняє свою дію, відповідно до ст. 203 КПК України, у зв`язку із закриттям кримінального провадження.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України застава в розмірі 53 680 грн повертається ОСОБА_12 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 174, 182, 203, 284-288, 370-372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_4 задовольнити.

ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України, закрити у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що він має право пред`явити цивільний позов в порядку цивільного судочинства.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні в розмірі 172 822,28 грн віднести на рахунок держави.

Припинити дію запобіжного заходу у вигляді застави, який був застосований до ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 30.08.2023.

Заставу в розмірі 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн, внесену ОСОБА_12 за квитанцією №66879451 від 30.08.2023, повернути ОСОБА_12 .

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 29.07.2024 року.

Суддя ОСОБА_1