У Х В А Л А

"05" серпня 2024 р. Справа153/131/24

Провадження1-кп/153/7/24-к

Ямпільський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

за участю прокурора Вінницької окружної прокуратури

Вінницької області ОСОБА_3

представника потерпілого - ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_7

захисника обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - ОСОБА_8

представника власників майна ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні Ямпільського районного суду Вінницької області в режимі відеоконференції клопотання ОСОБА_9 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000076 від 24 лютого 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.209 КК України, ч.3 ст.240 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_9 звернувся до суду із вказаним клопотанням. Свої вимоги мотивує наступним: 07 грудня 2023 року в ході досудового розслідування в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000076 від 24 лютого 2023 року ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_12 у справі №127/37962/23, було накладено арешт на його майно, яке належить на йому праві приватної власності, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , що за адресою: АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_3 , що за адресою: АДРЕСА_2 . Вважає, що задовільняючи клопотання про накладення арешту майна, слідчий суддя необґрунтовано врахував наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, що арешт майна необхідний для забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов). Так, в рамках вказаної справи Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області було заявлено цивільний позов про відшкодування шкоди, однак відповідачами за позовом являються ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . При цьому, ОСОБА_9 не являється відповідачем за вказаним позовом, вимоги щодо відшкодування шкоди до останнього відсутні. Більш того, станом на дату звернення з даним клопотанням правочин щодо набуття права власності ОСОБА_9 на вказане майно є дійсним, ніким не скасований. На момент вчинення правочину майно не перебувало під арештом чи забороною його відчуження.

Звертає увагу суду, що ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07.11.2023 у справі №127/30608/23 було відмовлено у задоволенні клопотання про накладення арешту на вищезазначене нерухоме майно. Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчий суддя дійшов до висновків, що правові підстави для накладення арешту на майно відсутні, а саме: як вбачається з матеріалів справи, а саме інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав №352969704 від 03.11.2023, №352970044 від 03.112023, №352970224 від 03.11.2023, а також реєстраційної картки на транспорний засіб «KIA SPORTAGE», VIN номер НОМЕР_1 , рік випуску 2021, д.н.з. НОМЕР_2 , зазначені у клопотанні об`єкти нерухомого майна та автомобіль (квартира, загальною площею 54 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_4 , квартира, загальною площею 30,3 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_5 , житловий будинок, загальною площею 32,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_6 , автомобіль марки та моделі «KIA SPORTAGE», VIN номер НОМЕР_1 , рік випуску 2021, д.н.з. НОМЕР_2 ) належать ОСОБА_10 , а не підозрюваній.

При розгляді клопотання про арешт майна належного ОСОБА_9 останній або його представник не були присутні, тому вважає, що арештовувати вищевказане майно, яке належить ОСОБА_9 на праві приватної власності у слідчого судді не було відповідних правових підстав. Підозрюваним в рамках кримінального провадження №0000076 являлись ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Станом на дату звернення до суду з даним клопотанням ОСОБА_9 , не повідомлено про підозру, будь-якого статусу в рамках зазначеного кримінального провадження останній не мав. Будь-яких доказів причетності ОСОБА_9 до зазначеного кримінального правопорушення немає, також не зазначено, яким чином належне на праві приватної власності майно іншої особи, може бути необхідне для забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. З урахуванням вищевикладеного, просить суд скасувати арешт з майна та заборону вчинення суб`єктами державної реєстрації, в тому числі державним чи приватним нотаріусам будь яких реєстраційних дій майна, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , а саме з: квартири 34, загальною площею 50,3 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_2 ; квартири 1, загальною площею 54 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_2 , які накладені згідно ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінниця області від 07.12.2023 у справі № 127/37962/23.

Представник власника майна ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_11 діючи на підставі ордеру серії АВ №1130067 в судовому засіданні клопотання про скасування арешту з майна підтримав в повному обсязі.

Прокурор Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання ОСОБА_9 про скасування арешту з майна. Вказав, що ухвала слідчого судді, якою було накладено арешт на майно, власником майна не було оскаржено в ході досудового розслідування. Арешт накладено на майно, яке належало підозрюваній (обвинуваченій) ОСОБА_6 , однак в період перебування клопотання про арешт майна в провадженні слідчого судді, ОСОБА_6 відчужила сину та чоловіку. Просив суд відкласти розгляд справи та надати йому можливість долучити до матеріалів скаргиінформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з метою підтвердження належності майна ОСОБА_6 станом на день звернення слідчого з клопотанням про арешт майна до слідчого судді. Окрім цього, зазначив, що представник власника майна ОСОБА_11 не довів, що у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, в подальшому відпала потреба. Вважає, що жодних підстав для скасування арешту майна немає.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що при вирішенні клопотання про скасування арешту майна покладається на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні вказав, що не заперечує проти задоволення клопотань про скасування арешту майна.

Обвинувачена ОСОБА_6 в судовому засіданні вказала, що при вирішенні клопотання про скасування арешту майна покладається на розсуд суду.

Захисник обвинувачених ОСОБА_8 в судовому засіданні вказав, що не заперечує проти задоволення клопотань про скасування арешту майна.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали подані до клопотання про скасування арешту майна, встановив наступне:

13 червня 2024 року за вх.№3853 представник власника майна ОСОБА_11 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна. З часу подання даного клопотання було проведено два судові засідання 14 червня 2024 року та 22 липня 2024 року, а тому в прокурора було достатньо часу для надання суду доказів щодо спростування доводів представника власника майна. З метою дотримання розумних строків прийняття окремих процесуальних рішень, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду клопотання про скасування арешту майна.

Зі змісту ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області справа №127/37962/23 від 07 грудня 2023 року вбачається, що в рамках кримінального провадження №0000076 від 24.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.240 КК України було накладено арешт шляхом заборони вчинення суб`єктами державної реєстрації у тому числі державним чи приватним нотаріусам будь-яких реєстраційних дій щодо майна, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , а саме на: квартиру АДРЕСА_1 , що за адресою: АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_7 , загальною площею 54 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування даної ухвали слідчим суддею вказано, що після набуття статусу підозрюваного, станом на 29.09.2023 за ОСОБА_6 було зареєстровано право власності на наступні об`єкти рухомого та нерухомого майна: квартира АДРЕСА_3 , що за адресою: АДРЕСА_2 ; квартира АДРЕСА_8 , загальною площею 50,3 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_2 ; житловий будинок, загальною площею 32,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_9 ; автомобіль KIA SPORTAGE, VIN номер НОМЕР_1 , рік випуску 2021, д.н.з. НОМЕР_2 .

29 вересня 2023 року до Вінницького міського суду було звернено з клопотанням про арешт вищевказаного майна, однак, розгляд цього клопотання відбувся 10 листопад 2023 року та в період визначення дати судового засідання ОСОБА_6 здійснено перереєстрацію зазначених об`єктів нерухомості на користь осіб, які з нею перебувають у родинних зв`язках. Враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, докази, які наявні в матеріалах клопотання в їх сукупності, а також те, що арешт вказаного майна необхідний для забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), клопотання про арешт майна було задоволено (т.2, а.с.181-183).

Зі змісту ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07 листопад 2023 року у кримінальному провадженні №0000076 від 24.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.240 КК України, вбачається, що в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на квартиру, загальною площею 54 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_4 ; квартиру, загальною площею 30,3 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_5 ; житловий будинок, загальною площею 32,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_6 та автомобіль марки та моделі «KIA SPORTAGE», VIN номер НОМЕР_1 , рік випуску 2021, д.н.з. НОМЕР_2 слідчим суддею було відмовлено (т.2, а.с.184-186).

З інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №368755351 від 06 березня 2024 року, №368757470 від 06 березня 2024 року встановлено, що квартира, загальною площею 54 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_4 , квартира, загальною площею 30,3 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_5 , належить ОСОБА_9 на підставі договорів дарування від 04 жовтня 2023 року. З інформації про державну реєстрацію обтяжень №53138461, 3 53138733 встановлено, що арешт нерухомого майна накладено 27 грудня 2023 року на підстав ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 07 грудня 2023 року (т.2, а.с.187-189).

Зі змісту дослідженої ухвали слідчого судді від 07 грудня 2023 року вбачається, що при розгляді питання про арешт майна належного ОСОБА_9 останній або його представник не були присутні.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України власник майна, які не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Необхідність скасування накладення арешту майна можуть обумовити такі обставини:

відшкодування підозрюваним, обвинуваченим завданої ним шкоди, з метою забезпечення відшкодування якої був накладений арешт; зміна кваліфікації дій підозрюваного,

обвинуваченого на статтю Кримінального кодексу, санкція якої не передбачає додаткового виду покарання у вигляді конфіскації майна, якщо арешт майна був накладений саме з метою її забезпечення;

помилкове накладення арешту на майно осіб, які не мають статусу підозрюваного або обвинуваченого та не несуть за законом матеріальну відповідальність за їх дії.

Так, обвинуваченими в рамках кримінального провадження №0000076 від 24.02.2023 року, являються ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . В рамках вказаної справи Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області було заявлено цивільний позов про відшкодування шкоди, однак відповідачами за позовом являються ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

ОСОБА_9 не повідомлено про підозру, будь якого статусу в рамках зазначеного кримінального провадження останній не має. Цивільний позов про відшкодування шкоди з ОСОБА_9 не заявлено.

Відповідно до абз.2 п.2.6. Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст.291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

З огляду на наведене правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.

Отже, арешт ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07 грудня 2023 року на нерухоме майно ОСОБА_9 накладено необґрунтовано, оскільки арешт накладено на майно особи, яка, не має статусу підозрюваного або обвинуваченого та не несе за законом матеріальну відповідальність за дії таких осіб.

Крім того, відповідно до п.2 ч.3. ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Отже, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий зазначає у своєму клопотанні.

Разом з тим, згідно зі ст.ст.7,16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Окрім цього, стороною обвинувачення під час розгляду клопотання, не доведено, що вказане нерухоме майно одержано внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, призначалося (використовувалося) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, було предметом кримінального правопорушення, було підшукане, виготовлене, пристосоване або використане як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про скасування арешту майна ОСОБА_9 , оскільки під час розгляду клопотання встановлено, що арешт на його майно накладено необґрунтовано.

При розгляді клопотання про скасування арешту стороною обвинувачення не доведено наявність будь-яких фактичних даних (доказів), відповідно до яких є необхідність у збереженні накладеного арешту на нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , а також дієвості мети такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання, а саме скасування арешту з нерухомого майна належного ОСОБА_9 .

Керуючись ст.ст.167, 170, 174, 369, 372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_9 про скасування арешту майна задоволити частково.

Скасувати арешт з майна, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_9 , а саме з квартири АДРЕСА_10 , загальною площею 50, 3 кв.м. та з квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 54 кв.м., який накладено згідно ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07 грудня 2023 року у справі №127/37962/23.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає і вступає в законну силу з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складено 06 серпня 2024 року.

Суддя : ОСОБА_1