ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року

м. Київ

справа № 686/16745/20

провадження № 51-620км24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:

головуюча ОСОБА_1 ,

судді: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

засуджений ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисник ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Хмельницького апеляційного суду від 07 грудня 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР)за № 0000157, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Томську російської федерації,проживає в АДРЕСА_1 ),

засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 368, ч. 2 ст. 369-2 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

І. Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Просить суд касаційної інстанції (далі - Суд) скасувати вирок апеляційного суду та закрити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Обґрунтовуючи свою вимогу, захисник стверджує, що вирок ґрунтується на припущеннях; належних доказів винуватості ОСОБА_6 немає; останній діяв у межах посадової інструкції. Апеляційний суд безпідставно відкинув доводи суду першої інстанції про те, що потерпілий ОСОБА_8 надав суду показання про незаконний вплив та тиск на нього з боку працівників поліції з метою спонукати ОСОБА_6 до вчинення незаконних дій та передачі йому грошових коштів.

Указує на порушення під час обшуку та освідування ОСОБА_6 , відсутність доручення слідчого на проведення негласних слідчих (розшукових) дій (далі - НСРД). Вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав недопустимими докази, які були отримані органом досудового слідства з істотними порушеннями прав обвинуваченого та внаслідок провокації злочину, проте апеляційний суд не надав цим доказам належної оцінки.

ІІ. Зміст судових рішень і встановлені судами обставини кримінального провадження

За вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької областівід 19 вересня 2022 року ОСОБА_6 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 368, ч. 2 ст. 369-2 КК України та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України за недоведеністю вчинення ним вказаних кримінальних правопорушень.

За вироком Хмельницького апеляційного суду від 07 грудня 2023 року апеляційну скаргу прокурора задоволено, вирок суду першої інстанції скасовано та ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді штрафу:за ч. 3 ст. 358 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України - у розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 51 000 грн; зач. 1 ст. 368 КК України - у розмірі 4000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 68 000 грн,з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, на строк 2 роки; за ч. 2 ст. 369-2 КК України - у розмірі 5000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 85 000 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 5000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 85 000 грн, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, на строк 2 роки.

ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він вчинив умисні дії, які виразились в підробленні офіційного документу з метою використання його іншою особою, за попередньою змовою групою осіб; крім того, працюючи на посаді заступника генерального директора державного підприємства «Хмельницький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації»(далі - ДП «Хмельцькстандартметрологія»), будучи службовою особою, яка наділена організаційно-розпорядчими функціями, одержав для себе неправомірну вигоду за вчинення в інтересах того, хто надав неправомірну вигоду, дії з використанням наданого йому службового становища; а також одержав неправомірну вигоду для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, за встановлених у вироку обставин.

Так, 06 квітня 2020 року фізична особа-підприємець (далі - ФОП) ОСОБА_8 з метою здійснення господарської діяльності із виготовлення та подальшого збуту антисептичних засобів для рук звернувся до заступника директора ДП «Хмельцькстандартметрологія» ОСОБА_6 для з`ясування переліку документів, які необхідні для зайняття вказаною господарською діяльністю, а також порядку та строків їх отримання. ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_8 про необхідність виготовлення офіційного документу - технічних умов на антисептичні засоби для рук ФОП ОСОБА_8 для проведення державних санітарно-епідеміологічних експертиз та видачі висновків, на що останній погодився.

Надалі ОСОБА_6 з метою підроблення офіційного документу та його подальшого використання ФОП ОСОБА_8 для проведення державних санітарно-епідеміологічних експертиз та видачі висновків щодо відповідності технічних умов вимогам діючого санітарного законодавства України, за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, у період з 06 по 15 квітня 2020 року за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, за допомогою комп`ютерного обладнання, незаконно виготовив офіційний документ - Технічні умови ТУ У 20.2--001:2020 на «Засоби для рук антисептичні, косметичні» ФОП ОСОБА_8 від 19 лютого 2020 року, у якому вказав неправдиві відомості щодо їх розроблення технологом ОСОБА_9 , та надав вказівку ОСОБА_8 , який діяв під контролем правоохоронних органів, виконати особистий підпис в документі за себе та за технолога ОСОБА_9 .

Крім того, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, всупереч інтересів служби, під час виконання своїх службових обов`язків, протягом квітня 2020 року поставив ФОП ОСОБА_8 вимогу надати йому неправомірну вигоду, а 15 квітня 2020 року близько 11:05, перебуваючи у власному автомобілі марки «MAZDA 626», д.н.з. НОМЕР_1 , та 14 травня 2020 року об 11:26, перебуваючи в адміністративному приміщенні ДП «Хмельцькстандартметрологія», отримав для себе від ОСОБА_8 неправомірну вигоду в сумі 20 000 грн, з яких 10 000 грн за складання та видачу Технічних умов ТУ У 20.2--001:2020 на «Засоби для рук антисептичні, косметичні» ФОП ОСОБА_8 ; та 10 000 грн за організацію розгляду та оформлення відповідних документів підпорядкованими працівниками за заявкою ФОП ОСОБА_8 щодо сертифікації продукції, що виготовляється серійно за ТУ У 20.2--001:2020 «Засоби для рук антисептичні, косметичні Технічні умови», а також за прийняття ним рішення щодо сертифікації за заявкою ФОП ОСОБА_8 та видачу надалі останньому ДП «Хмельцькстандартметрологія» сертифікату відповідності вимогам ТУ У 20.2--001:2020 продукції «Засоби для рук антисептичні косметичні».

Крім того, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, всупереч інтересів служби, під час виконання своїх службових обов`язків, протягом квітня 2020 року поставив ФОП ОСОБА_8 вимогу надати йому неправомірну вигоду в сумі 11 000 грн за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави. 15 квітня 2020 року близько 11:05, перебуваючи у власному автомобілі «MAZDA 626», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 отримав для себе від ОСОБА_8 частину неправомірної вигоди в сумі 5000 грн, з яких грошові кошти в сумі 2 471,04 грн було перераховано на рахунок Центру превентивної медицини Державного управління справами (далі - ДУС) за надання послуг по проведенню лабораторних досліджень та розгляд нормативно-технічної документації. 14 травня 2020 року об 11:26, перебуваючи в приміщенні ДП «Хмельцькстандартметрологія», ОСОБА_6 отримав для себе від ОСОБА_8 іншу частину неправомірної вигоди в сумі 6000 грн, а всього 8528,96 грн, за вплив на службових осіб Центру превентивної медицини ДУС - для проведення державних санітарно-епідеміологічних експертиз, та за вплив на службових осіб Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів - для видачі висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи щодо відповідності об`єкту експертизи «ТУ У 20.2--001:2020 «Засоби для рук антисептичні, косметичні Технічні умови», розробником яких є ФОП ОСОБА_8 , встановленим медичним критеріям безпеки та вимогам діючого санітарного законодавства України.

ІІІ. Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні засуджений і захисник підтримали подану касаційну скаргу, прокурор просила вирок апеляційного суду залишити без зміни.

IV. Мотиви Суду

IV.1. Вимоги закону, якими керується Суд

Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного була застосована належна правова процедура.

За правилами ст. 370КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У ч. 2 ст. 420 КПК України вказано, що вирок суду апеляційної інстанції повинен відповідати загальним вимогам до вироків. Крім того, у вироку суду апеляційної інстанції зазначаються зміст вироку суду першої інстанції, короткий зміст вимог апеляційної скарги, мотиви ухваленого рішення, рішення по суті вимог апеляційної скарги.

На думку Суду, суд апеляційної інстанції дотримався цих вимог закону.

Крім того, згідно з вимогами ст. 433 КПК України Суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник, крім іншого, вказує на неповноту судового розгляду і невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких надано у статтях 410, 411 КПК України. Надаючи власну оцінку доказам, захисник по суті заперечує достовірність окремих із них та правильність установлення фактичних обставин кримінального провадження, тоді як перевірку цих обставин відповідно до ст. 433 КПК України до повноважень Суду законом не віднесено.

З урахуванням меж перегляду Судом судових рішень та підстав для їх скасування або зміни, визначених у ч. 1 ст. 438 КПК України, Суд виходить з фактичних обставин кримінального провадження, установлених судом. Касаційний перегляд здійснено в частині перевірки доводів, викладених у касаційній скарзі, щодо посилань на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

IV.2. Щодо висновків суду про доведеність винуватості засудженого

Доводи у касаційній скарзі захисника про те, що наявними у провадженні доказами винуватості ОСОБА_6 не доведено, є необґрунтованими.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, висновок суду апеляційної інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів зроблено з дотриманням вимог ст. 23 КПК України на підставі об`єктивного з`ясування обставин, підтверджених доказами, які було ретельно досліджено і перевірено під час судового розгляду.

Як установив суд апеляційної інстанції, показання обвинуваченого про те, що злочину він не вчиняв, а діяв у межах посадової інструкції, при цьому мала місце провокація з боку правоохоронних органів, повністю спростовуються сукупністю наявних у провадженні доказів, зібраних органами досудового розслідування.

Так, суд апеляційної інстанції у вироку обґрунтовано вказав, що особу неможливо провокувати на вчинення законних дій, передбачених посадовою інструкцією. Водночас заперечення ОСОБА_6 щодо пред`явленого обвинуваченого повністю спростовуються сукупністю наявних у провадженні доказів, зібраних органами досудового розслідування, зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_8 , наданими у судовому засіданні суду першої інстанції 11 січня 2021 року; даними протоколів слідчих дій, у тому числі обшуку, освідування; протоколів про хід та результати НСРД - контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту; про результати проведення НСРД - аудіо-, відеоконтролю особи; висновку експерта та іншими доказами, які узгоджуються між собою, є належними, допустимими і достатніми та доводять винуватість ОСОБА_6 поза розумним сумнівом.

IV.3. Щодо доводів про провокацію злочину

З матеріалів провадження вбачається, що суд апеляційної інстанції належно перевірив доводи обвинуваченого та його захисника про вчинення провокації злочину та з наведенням відповідних мотивів, з якими погоджується й Суд, дійшов обґрунтованого висновку, що такий факт не знайшов свого підтвердження.

Так, для визначення провокації злочину Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ)встановив, зокрема, такі критерії: чи були дії правоохоронних органів активними; чи мало місце з їх боку спонукання особи до вчинення злочину, наприклад, прояв ініціативи у контактах з особою, повторні пропозиції, незважаючи на початкову відмову особи, наполегливі нагадування, підвищення ціни вище середньої; чи був би вчинений злочин без втручання правоохоронних органів.

Відповідно до встановлених обставин суд апеляційної інстанції не знайшов будь-яких прихованих мотивів у ОСОБА_8 провокувати ОСОБА_6 на отримання неправомірної вигоди з метою подальшого викриття його правоохоронним органом.

З матеріалів провадження вбачається, що суд апеляційноїінстанції належним чином дослідив питання, чи не створили правоохоронні органи штучно ситуації з метою спонукати ОСОБА_6 до вчинення злочину. Апеляційний суд установив, що це кримінальне провадження було відкрито не за матеріалами правоохоронних органів, а за заявою потерпілого ОСОБА_8 07 квітня 2020 року, який 06 квітня цього року звернувся до ОСОБА_6 для з`ясування переліку документів, які необхідні для зайняття господарською діяльністю - виготовленням антисептика, порядку та строків оформлення правовстановлюючих документів, технічних умов та сертифіката на продукцію. Таке оформлення фактично проводилося ОСОБА_6 без особистої участі ОСОБА_8 , без надання ним вихідних даних, зразків сировини для отримання технічних умов на продукцію, без офіційної оплати особисто ОСОБА_8 в касу або в банківські установи послуг та документів, виданих ДП «Хмельцькстандартметрологія», Центром превентивної медицини державних санітарно-епідеміологічних експертиз ДУС, Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів.

Саме заява ОСОБА_8 та надані ним відомості були покладені в основу обґрунтування клопотань слідчого про надання дозволу на проведення НСРД та відповідних ухвал слідчого судді. Правоохоронні органи лише пасивно «приєдналися» до злочину, який обвинувачений розпочав учиняти без будь-якої участі з їхнього боку.

Апеляційний суд дослідив зміст розмов ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , отриманих в результаті НСРД, де вони фактично обговорюють суми грошей, які слід поетапно передавати ОСОБА_6 за вчинення ним конкретних дій, та дійшов висновку, що обвинувачений протягом квітня-травня 2020 року спілкувався з ОСОБА_8 по телефону та при особистих зустрічах саме з метою отримати неправомірну вигоду для себе, як за вчинення дій ним особисто, так і за вплив на інших осіб, які мали діяти в інтересах ОСОБА_8 , з метою прискорення процесу оформлення, усунення перешкод для отримання ним кінцевого сертифікату на продукцію.

При цьому у розмовах між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 не йшлося про виготовлення технічних умов на антисептик для ОСОБА_8 безпосередньо ОСОБА_6 як спеціалістом-технологом ДП «Хмельцькстандартметрологія», який може виконати таку роботу, тому версія сторони захисту про те, що ОСОБА_6 діяв у межах його службових повноважень, передбачених посадовою інструкцією, є неспроможною, адже посадовою інструкцієюне передбачено отримання ним безпосередньо грошових коштів від замовників, в тому числі і за вплив на інших осіб, що мали діяти в інтересах ОСОБА_8 .

Зі змісту розмов апеляційний суд установив, що ініціативу у телефонних розмовах та при особистих зустрічах проявляв саме ОСОБА_6 . Він повідомляв ОСОБА_8 місце та час зустрічей, відповідав на питання ОСОБА_8 про його подальші дії, отримував гроші та вказував конкретні суми грошей, які йому належить передати наступного разу за вчинення певних дій для досягнення їх спільної домовленості. 14 травня 2020 року ОСОБА_6 зустрів ОСОБА_8 на вулиці, провів у приміщення установи за місцем своєї роботи, дав вказівки поставити підписи на технічних умовах, у тому числі і за технолога ОСОБА_10 , та отримав від ОСОБА_8 гроші за вплив на інших посадових осіб державних установ з метою отримання ОСОБА_8 сертифікату відповідності продукції.

Аналізуючи зміст відеозаписів та протоколів з фіксацією цих розмов, апеляційний суд не знайшов підстав вважати, що з боку ОСОБА_8 здійснюється надмірний тиск, погрози, наполегливе спонукання, звернення до почуття жалю або надмірна ініціатива в контактах з ОСОБА_6 , які б свідчили про ознаки провокації.

Тому Суд погоджується з думкою апеляційного суду про те, що у цьому провадженні відсутня провокації злочину за критеріями, визначеними ЄСПЛ.

IV.4. Щодо зміни показань в суді потерпілим ОСОБА_8 .

З матеріалів провадження вбачається, що, будучи допитаним як потерпілий у судовому засіданнісуду першої інстанції 11 січня 2021 року, ОСОБА_8 повідомив суду обставини спілкування та зустрічей з ОСОБА_6 , передачі йому неправомірної вигоди, тобто давав показання, що викривають ОСОБА_6 . Водночас 29 квітня 2021 року ОСОБА_8 направив до суду письмову заяву, в якій вказав, що всі дії за його участю, які зафільмовані і запротокольовані в матеріалах цього кримінального провадження, він вимушений був робити на вимогу і під тиском співробітників поліції, які змусили його до цього під страхом позбавлення житла. Такі ж свідчення він надав суду під час повторного допиту 22 липня 2021 року, пояснивши зміну показань поганим самопочуттям після мікроінсульту.

Суд першої інстанціївідкинув показання ОСОБА_8 , надані суду 11 січня 2021 року, та надав перевагу останнім його показанням про провокацію злочину.

Однак апеляційний суд визнав такі висновки суду необґрунтованими, показання потерпілого про хибні свідчення з причин перенесеного ним мікроінсульту - такими, що об`єктивно нічим не підтверджуються і не доводять нездатність потерпілого сприймати події та давати показання суду.

Апеляційний суд також виходив із того, що матеріали провадження не містять будь яких даних на підтвердження незаконного впливу на ОСОБА_8 з боку правоохоронців, його звернень до ДБР, скарг, конкретних даних для ідентифікації осіб, які за версією потерпілого чинили на нього тиск, їх мобільних телефонних номерів та відомостей на підтвердження їх місця роботи.

Так, 11 січня 2021 року ОСОБА_8 давав суду показання під присягою, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, ці показання узгоджуються з іншими дослідженими апеляційним судом доказами і не викликають об`єктивного сумніву. Зміну показань потерпілим в суді 22 липня 2021 року апеляційний суд вважав обумовленою бажанням підтримати обвинуваченого та інших працівників ДП «Хмельцькстандартметрологія», які зазнали кримінального переслідування, про що потерпілий повідомляв в суді першої інстанції та в його письмовій заяві до суду.

IV.5. Щодо допустимості доказів

Заперечення сторони захисту стосовно допустимості результатів НСРД та інших доказів були предметом ретельної перевірки суду апеляційної інстанції, який у вироку навів детальні мотиви на спростування доводів сторони захисту щодо кожного доказу.

Зокрема, апеляційний суд дослідив протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07 квітня 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_8 заявив про вимагання ОСОБА_6 неправомірної вигоди за виготовлення документів на продукцію.

Апеляційний суд установив, що протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення складений за участю потерпілого ОСОБА_8 та їм підписаний, містить всі відомості та необхідні реквізити, у тому числі дату прийняття зави потерпілого, відомості про посадову особу, яка прийняла заяву, місце її складання, попередження ОСОБА_8 про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, ознаки злочину, який на думку заявника вчинив ОСОБА_6 . З цього протоколу також вбачається, що заява від потерпілого ОСОБА_8 була прийнята працівником поліції ОСОБА_11 , передана керівництву НП України в Хмельницькій області та в той же день зареєстрована в ЄРДР та в Департаменті стратегічних розслідувань, що підтверджується відповідними штампами з датами реєстрації заяви.

Порушень при прийнятті та реєстрації заяви потерпілого ОСОБА_8 про злочин апеляційний суд не виявив.

Також апеляційний суд дійшов висновку, що НСРД у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 проводилися уповноваженими особами, визначеними з додержанням вимог закону, - представниками управління стратегічних розслідувань у Хмельницькій області, які отримали свої повноваження на підставі доручення від 10 квітня 2020 року № 1033/121/24-2020, виданого заступником начальника відділу СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_12 , який входив до групи слідчих у цьому кримінальному провадженні, тобто на законних підставах відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 40 та ч. 6 ст. 246 КПК України.

Крім того, апеляційний суд визнав неспроможними висновки суду першої інстанції про недопустимість доказів, зібраних внаслідок НСРД на підставі постанови процесуального прокурора від 08 травня 2020 року, якою було постановлено провести у період часу з 14 квітня 2020 року упродовж 30 діб контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, тобто передачі ОСОБА_8 . ОСОБА_6 25 000 грн імітаційними та справжніми купюрами. Апеляційний суд вважав явною опискою в цій постанові початок строку проведення спеціального слідчого експерименту з 14 квітня 2020 року, оскільки це вбачається з дати складання самого процесуального документу та його мотивувальної частини, якою була обґрунтована необхідність проведення слідчих дій з не з 14 квітня, а з 09 травня 2020 року протягом 30 діб. До того ж матеріали провадження містять аналогічну постанову прокурора - процесуального керівника від 14 квітня 2020 року (т. 2, а.п. 138) про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту в період часу з 14 квітня 2020 року упродовж 30 діб.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова прокурора від 08 травня 2020 рокупро проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту винесена відповідно до положень ст. 271 КПК України та містить в собі всі загальні відомості, передбачені ст. 251 КПК України для проведення цієї НСРД, є законною, а тому підстав вважати, що прокурором допущено порушення вимог КПК України, внаслідок чого докази, отримані на підставі цієї постанови, мають бути визнані недопустимими, як це зазначив у вироку суд першої інстанції, немає.

Що стосується висновків суду першої інстанції про порушення вимог закону при проведенні обшуку та освідування ОСОБА_6 , проведених 14 травня 2020 року в кабінеті останнього в приміщенні ДП «Хмельцькстандартметрологія» на вул. Свободи, 7 ум. Хмельницькому, то апеляційний суд обґрунтовано визнав їх неспроможними.

Так, сторона захисту надала суду першої інстанції дані, відповідно до яких поняті ОСОБА_13 і ОСОБА_14 у часпроведення обшуку та освідування, вказаний у протоколах, перебували не в кабінеті ОСОБА_6 на АДРЕСА_2 .

На підставі цих даних суд першої інстанції зробив висновок про порушення органом досудового розслідування вимог ч. 7 ст. 223 КПК України, адже обшук і освідування проведено без понятих, та визнав протоколи цих слідчих дій недопустимими доказами.

Водночас суд апеляційної інстанції встановив, що присутність понятих в ході цих слідчих дій 14 травня 2020 року з 11:40 до 13:55 на місці їх проведення в службовому кабінеті ОСОБА_6 зафіксована на відеозаписі, дослідженому судами, і є очевидною. Обставини, зафіксовані слідчим під час проведення цих слідчих дій, посвідчені підписами цих двох понятих без зауважень з боку інших учасників кримінального провадження, в тому числі і сторони захисту.

Отже, підстав для визнання недопустимими доказами протоколів обшуку та освідування ОСОБА_6 від 14 травня 2020 року за наведених обставин апеляційний суд не встановив.

Суд погоджується з мотивами, викладеними у вироку апеляційного суду, на підставі яких доводи сторони захисту про недопустимість доказів були відхилені, і не бачить підстав для визнання протоколів НСРД та інших доказів недопустимими.

V. Висновки Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як із тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і з тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Зазначені приписи суд апеляційної інстанції виконав у повному обсязі.

Вирок апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 374, 420 КПК України.

На думку Суду, судом апеляційної інстанцій правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, розгляд провадження стосовно ОСОБА_6 в апеляційному суді проведено повно та об`єктивно, порушення принципу змагальності сторін і свободи в поданні ними своїх доказів не виявлено.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК Україниістотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Проте даних, які б свідчили, що суд допустив такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення та були б безумовними підставами для його скасування, або неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, не встановлено.

З огляду на викладене, в касаційній скарзі захисника не наведено доводів, які б спростовували правильність висновків суду щодо доведеності винуватості засудженого сукупністю належних і допустимих доказів та правильності кваліфікації його дій.

Отже, підстав для задоволення касаційної скарги не вбачається.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргузахисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Хмельницького апеляційного суду від 07 грудня 2023 року стосовно ОСОБА_6 залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3