Справа № 215/7041/24
УХВАЛА
08 листопада 2024 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
06.11.2024 з Дніпропетровської обласної прокуратури до суду надійшов обвинувальний акт щодо обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ..
Ухвалою від 07.11.2024 по даному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.
06.11.2024 до суду надійшло письмове клопотання прокурора про продовження строку покладених обов`язків на обвинуваченого ОСОБА_4 на два місяці. Клопотання обґрунтоване тим, що на даний час не втратили своєї актуальності та не зменшились ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, які обґрунтовуються обставинами кримінального провадження, а саме: ОСОБА_4 може переховуватися від суду, що підтверджується його репутацією, оскільки він на підставі вагомих доказів обвинувачується у вчиненні умисних тяжких злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. Також обвинувачений ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки судовий розгляд ще не розпочато; незаконно впливати на інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні, так як будучи обізнаним у доказах, що наявні в матеріалах кримінального провадження, своїми порадами чи вказівками може допомогти особам, яких органами досудового розслідування ще не встановлено та до кримінальної відповідальності не притягнуто (у т.ч. джерела придбання наркотичних засобів, особливо небезпечних наркотичних засобів, психотропних речовин), ухилитися від притягнення до кримінальної відповідальності, а також шляхом морального, фізичного тиску, обіцянками надання майнової винагороди може схилити інших обвинувачених до надання неправдивих показань в частині його участі та ролі у злочинній діяльності, що призведе до можливості отримання ОСОБА_4 більш м`якого покарання; обвинувачений може вчинити інше (аналогічне) кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, оскільки ніде не працевлаштований, постійного законного джерела прибутку не має, тому є підстави вважати, що останній існує виключно за рахунок грошових коштів, отриманих злочинним шляхом від незаконного збуту наркотичних засобів, особливо небезпечних наркотичних засобів, психотропних речовин, а також достовірно обізнаний про форми та методи викриття та документування злочинної діяльності, має навички ретельного маскування своєї злочинної діяльності, конспірації та усвідомлює, що на даний час документування способу його життя, злочинної діяльності органами досудового розслідування припинено. З огляду на вказане, застосування до ОСОБА_4 інших запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам.
У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав подане ним клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку покладених на нього обов`язків.
Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти клопотання прокурора.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 підтримав позицію свого підзахисного.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до частин 1, 2 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з ч.4 ст.202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
За приписом ч.7 ст.194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 12.06.2024 щодо підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави у розмірі 242240,00 грн., до 10.08.2024 включно.
05.08.2024 підозрюваний ОСОБА_4 звільнений з-під варти у зв`язку із внесенням застави.
Тому, в силу ч. 4 ст. 202 КПК України, з 05.08.2024 обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
02.10.2024 ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_4 продовжено строк покладених на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, до 11.11.2024.
04.11.2024 ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України та обвинувальний акт скеровано до суду.
Ухвалою від 07.11.2024 призначено проведення підготовчого судового засідання.
Положеннями статті 177 КПК України, визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно зі ст.178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків у місці її постійного проживання, у тому числі наявність у неї родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Наведені у обвинувальному акті обставини свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.
При вирішенні питання про продовження строку дії обов`язків, судом надано оцінку наступним обставинам: наявності обґрунтованої підозри про вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень та тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків та його репутацію; майновий стан та відсутність судимостей, а також підтвердження ризику продовження протиправної поведінки.
Надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що з боку обвинуваченого ОСОБА_4 існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Оцінюючи наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, суд враховує реальну можливість здійснення незаконного впливу обвинуваченого на інших обвинувачених, які ще не допитані судом; можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також враховує високу імовірність ухилення обвинуваченого від суду та вчинення ним нових злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
Ці факти встановлені ухвалами слідчого судді при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовженні строку покладених обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, але дані ризики на даний час не відпали і не зменшились.
Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним злочину, та унеможливить настання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
За практикою Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Із урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, суд вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.
На цьому етапі кримінального провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, остаточної правовій кваліфікації інкримінованого кримінального правопорушення тощо.
Отже, суд, враховуючи вищенаведені обставини, а також те, що розгляд справи щодо обвинуваченого не розпочато, не проведено судове слідство, вважає, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді продовження строку покладених на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_4 процесуальних обов`язків та зможе забезпечити запобігання існуючим ризикам і виконання завдань кримінального провадження, а тому доводи прокурора про доцільність продовження відносно обвинуваченого строку покладених на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України є обґрунтованими.
Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки передбачені ч. 5 та ч. 6 цієї статті можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності, цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України.
Враховуючи обставини, викладені в обвинувальному акті та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , тяжкість кримінального правопорушення, у вчинені якого обвинувачується останній, наявність ймовірності настання ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, суд дійшов висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 , клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити строк дії обов`язків.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 193, 194, 196, 199, 331 КПК України, суд
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити до 06 січня 2025 року строк дії наступних покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків:
- не відлучатися із місця постійного проживання та /або перебування;
- повідомляти суд про зміну місця свого перебуавння;
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- утримуватися від спілкування з іншими обвинуваченими та свідками в даному кримінальному провадженні,за винятком їх участі в процесуальних діях.
У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя