Житомирський апеляційний суд
Справа №274/1709/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/630/24
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали кримінального провадження №274/1709/24 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 березня 2024 року, якою залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання. Вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, постановленою без повного та всебічного дослідження обставин справи. Зазначає, що представник адміністрації установи надав суду неправдиві відомості щодо нього, оскільки за час відбування покарання він порушень не допускав, має три заохочення, а також був залучений до праці. Вказує, що судом не враховано, що він червонодеревник за фахом, має 60 років, тобто є особою похилого віку, учасник II категорії на ЧАЕС, за період відбування покарання зробив багато виробів з дерева для установи.

В ухвалі суду зазначено, що засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Дарницького районного суду м. Києва від 23 листопада 2021 року за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком 4 роки.

Відмовляючи у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 , суд першої інстанції виходив з того, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, оскільки він не працевлаштований та за весь період відбування покарання має всього одне заохочення, а тому суд першої інстанції дійшов висновку, що підстав для звільнення засуджений від відбування покарання умовно-достроково не має.

Засуджений ОСОБА_7 , будучи повідомлений про час та місце судового розгляду, клопотання про участь в судовому засіданні не надав.

Враховуючи думку прокурора, те, що участь засудженого ОСОБА_7 не є обов`язковою, а також відсутність від нього заяви про відкладення розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість провадити апеляційний розгляд без його участі.

Заслухавши доповідача, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи рішення про залишення без задоволення заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд першої інстанції діяв у відповідності до положень ст. 81 КК України та ст.ст. 537, 539 КПК України, відповідним чином мотивувавши свої висновки.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 засуджений вироком Дарницького районного суду м. Києва від 23 листопада 2021 року за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання: 21.05.2021 року. Кінець строку: 21.05.2025 року.

Засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі перебуває з 24.05.2021 року в ДУ «Київський слідчий ізолятор». З 09.07.2022 року засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання в ДУ "Райківська виправна колонія (№ 73)".

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Наведене є обов`язковою передумовою для умовно-дострокового звільнення, поряд із передбаченими у ч.3 ст.81 КК України строками фактичного відбуття покарання засудженим.

Порядок дострокового звільнення від відбування покарання встановлено ст. 154 КВК України. Відповідно до даного порядку, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.

Наведені норми закону вказують на те, що саме адміністрація установи виконання покарань повинна дійти висновку про те, що особа, яка відбуває покарання, довела своє виправлення.

Проте, з досліджених судом першої інстанції та апеляційним судом матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_7 не характеризується як особа, яка за весь час відбування покарання сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.

Так, згідно характеристики засудженого ОСОБА_7 від 06.03.2024 року, останній за весь час відбування покарання характеризувався посередньо. В установі виконання покарань не працює, до виконання робіт з благоустрою установи ставиться посередньо. Порушень встановленого порядку відбування покарання не допускає, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня. Має одне заохочення. Стягнень не має. Соціально-корисні зв`язки не підтримує, хоча має сина, який проживає за кордоном в Польщі. Вину у скоєному визнав повністю. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення середній. Не має мотивації до змін та самовдосконалення. (а.п. 11-16).

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що наведені дані про особу ОСОБА_7 не дозволяють зробити висновок про сумлінну поведінку і ставлення до праці засудженого, яка б вказувала на доведення виправлення засудженого та не можуть слугувати підставою для застосування щодо останнього положень ст. 81 КК України.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд погоджується з рішенням місцевого суду про залишення вказаної заяви засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Також, апеляційний суд відмічає, що для умовно-дострокового звільнення засудженого необхідно враховувати його поведінку за весь період відбування покарання.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що засуджений ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення кримінальних правопорушень, належних висновків для себе не зробив та у 2021 році знову був засуджений за вчинення умисного корисливого злочину, що свідчить про недосягнення виправного та превентивного впливу на засудженого.

Доводи апелянта про те, що він став на шлях виправлення, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що на даний час не досягнуто виправного та превентивного впливу на засудженого, що є основними цілями застосування до особи покарання, та змін його особи, які роблять його безпечним для суспільства, характеризують його схильність до правомірної поведінки, поваги до правил і традицій людського співжиття.

Колегія суддів враховує, що поведінка засудженого, яка вказує на його виправлення, має бути стабільною в ході всього строку відбування покарання.

Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що він був залучений до праці та має три заохочення, а не одне, як зазначено у характеристиці, не підтверджуються належними доказами та на думку колегії суддів, не спростовують висновків місцевого суду.

Посилання апелянта на те, що судом не враховано того, що він червонодеревник за фахом, має 60 років, тобто є особою похилого віку, учасник II категорії на ЧАЕС, працював в країнах Європи, та за період відбування покарання зробив багато виробів з дерева для установи, колегія суддів вважає непереконливими та такими, що не є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування покарання умовно-достроково.

В апеляційній скарзі засудженого ОСОБА_7 не наведено переконливих доводів для визнання ухвали місцевого суду необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Таким чином, незважаючи на наявність формальної підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, зокрема факту відбуття певної частини призначеного судом строку покарання, відсутньою є фактична підстава, а саме стала тенденція засудженого до виправлення.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 є законною та обгрунтованою, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 березня 2024 року, якою залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :