Справа № 346/5459/24
Провадження № 1-в/346/541/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації колонії ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції подання начальника державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)» Міністерства юстиції про звільнення від покарання та пом`якшення покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України та приведення вироків у відповідність до вимог чинного законодавства засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, не працюючого, з середньою освітою, раніше судимого:

?20.12.2016 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі, згідно з ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки;

?28.12.2019 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.2 ст.185, із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн., яке виконується самостійно від вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.12.2016 року;

19.02.2020 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до покарання призначеного заданим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду від 20.12.2016 року у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі та повністю приєднано покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду від 28.12.2019 року у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі та штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. Покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. виконується самостійно;

09.07.2020 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за .2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі.На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання, що призначено за даним вироком, більш суворим, що призначене за вироком Тернопільського міськрайонного суду від 19.02.2020 року, визначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі та штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. Покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн., виконується самостійно;

17.09.2020 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, що призначено за даним вироком, більш суворим, що призначене за вироком Тернопільського міськрайонного суду від 09.07.2020 року, визначено остаточне покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі та штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. Покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн., виконується самостійно;

22.09.2021 Тернопільським міськрайоним судом за 4.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, що призначено за вироком Тернопільського міськрайонного суд від 17.09.2020 року, визначено остаточне покарання у виді 5 років 1 місяць позбавлення волі та штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. Покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн., виконується самостійно;

07.12.2021 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за 4.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.09.2021 року остаточно визначено покарання у виді 5 років 1 місяць позбавлення волі та штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. Покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн., виконується самостійно;

27.07.2022 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15 - ч.3 ст. 185,ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, а саме: 1 року 2 місяців позбавлення волі за вироком Тернопільського міськрайонного суду від 07.12.2021 року, змінено ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.06.2022 року, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки за цим вироком, остаточно призначено покарання у виді 5 років 2 місяці позбавлення волі.

Початок стоку: 03.04.2020 року

Кінець строку: 27.02.2025 року

ВСТАНОВИВ:

04.10.2024 року адміністрація ДУ «Коломийська виправна колонія (№ 41)» звернулася до суду із вказаним клопотанням, у якому посилається на те, що відповідно до ч. 1 ст. 5 Кримінального кодексу України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Оскільки Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року (набув чинності 09.08.2024 року), збільшені межі застосування Кодексу України про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, зокрема викрадення чужого майна, шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрата, вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. ОСОБА_6 засуджений вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.07.2022 року за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15 - ч.3 ст. 185,ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, а саме: 1 року 2 місяців позбавлення волі за вироком Тернопільського міськрайонного суду від 07.12.2021 року, зміненого ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.06.2022 року, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки за цим вироком, та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці позбавлення волі.

Тому, враховуючи вищенаведене, подають клопотання відносно засудженого ОСОБА_6 для вирішення питання щодо приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ.

В судовому засіданні представник колонії клопотання підтримав, просить його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_6 просить клопотання задовольнити.

Прокурор зазначає, що клопотання підлягає до часткового задоволення.

Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали, надані в обґрунтування клопотання, дійшов наступних висновків.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про застосування покарання за наявності кількох вироків (п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України); про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України); інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку (п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_6 з 03.03.2023 року відбуває покарання у ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)», за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.07.2022 року.

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15 - ч.3 ст. 185, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, а саме: 1 року 2 місяців позбавлення волі за вироком Тернопільського міськрайонного суду від 07.12.2021 року, зміненого ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.06.2022 року, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки за цим вироком, та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці позбавлення волі та в строк покарання остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховано покарання частково відбуте за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 грудня 2021 року.

Крім того вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.12.2021 року засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.09.2021 року остаточно визначено покарання у виді 5 років 1 місяць позбавлення волі та штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. Покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн., виконується самостійно, зараховано частково відбуте покарання за попереднім вироком у виді позбавлення волі на певний строк.

Крім того вироком Тернопільського міськрайоного суду від 22.09.2021 засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, що призначено за вироком Тернопільського міськрайонного суд від 17.09.2020 року, визначено остаточне покарання у виді 5 років 1 місяць позбавлення волі та штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. Покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн., виконується самостійно. Зараховано у строк призначеного судом остаточного покарання, частково відбутке покарання у виді позбавлення волі за вироком Тернопільського міськрайоного суду від 17 вересня 2020 року.

Крім того вироком Тернопільського міськрайоного суду від 17.09.2020 року засуджений за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, що призначено за даним вироком, більш суворим, що призначене за вироком Тернопільського міськрайонного суду від 09.07.2020 року, визначено остаточне покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі та штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. Покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн., виконується самостійно. Зараховано у строк призначеного судом остаточного покарання, частково відбуте покарання у виді позбавлення волі за вироком Тернопільського міськрайоного суду від 09 липня 2020 року.

Крім того вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.07.2020 року засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі.На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання, що призначено за даним вироком, більш суворим, що призначене за вироком Тернопільського міськрайонного суду від 19.02.2020 року, визначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі та штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. Покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн., виконується самостійно. Зараховано у строк призначеного судом остаточного покарання, частково відбуте покарання у виді позбавлення волі за вироком Тернопільського міськрайоного суду від 19 лютого 2020 року.

Крім того вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.02.2020 року засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до покарання призначеного заданим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду від 20.12.2016 року у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі та повністю приєднано покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду від 28.12.2019 року у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі та штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. Покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. виконується самостійно. Строк відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Крім того вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від ?28.12.2019 року засуджений за ч.2 ст.185, із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн., яке виконується самостійно від вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.12.2016 року.

Крім того вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.12.2016 року за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч. 2 ст. 15 ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі, згідно з ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки.

Із вказаних вироків судом встановлено, що ОСОБА_6 був засуджений за:

- закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно (ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК) вчинений 08.02.2016,

- таємне викрадення чужого майна (крадіжка) (ч. 1 ст. 185 КК) вчинена 19.01.2016 на суму 250 грн.,

- таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно (ч. 2 ст. 185 КК) вчинена 29.01.2016 на суму 240 грн.,

- закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно (ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст.185 КК) вчинена 01.02.2016 на суму 586 грн.,

- таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно (ч. 2 ст. 185 КК) вчинена 02.02.2017 на суму 520,38 грн.

- таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно (ч. 2 ст. 185 КК) вчинена 24.05.2019 на суму 200 грн.,

- таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно (ч. 2 ст. 185 КК) вчинена 23.01.2020 на суму 260 грн.,

- таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно (ч. 2 ст. 185 КК) вчинена 19.01.2020 на суму 265 грн.,

- таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно (ч. 2 ст. 185 КК) вчинена 05.02.2020 на суму 452,30 грн.,

- таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно (ч. 2 ст. 185 КК) вчинена 04.06.2019 на суму 258,44 грн.,

- таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно (ч. 2 ст. 185 КК) вчинена 28.10.2018 на суму 554,78 грн.,

- закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана із проникненням в приміщення (ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК) вчинена 19.11.2018 на суму 719,73 грн.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі - Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Верховний Суд у постанові від 23 травня 2023 року у справі № 940/225/21 вказав, що для відмежування таємного викрадення чужого майна (крадіжки) як кримінального проступку від дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, яке є адміністративним правопорушенням (ст. 51 КУпАП), вирішальною є вартість викраденого майна.

При цьому вартість чужого майна, яка вважається дрібною, встановлюється у ст. 51 КУпАП, а не в Особливій частині КК України. Тобто, без застосування норм статті 51 КУпАП неможливо визначити кримінальну протиправність діяння, яке має ознаки крадіжки, а отже норми статті 51 КУпАП є невід`ємною складовою законодавства України про кримінальну відповідальність в аспекті застосування статті 185 КК України.

Відповідно до ч.6 ст.3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Отже, після набрання чинності Закону України №3886-ІХ дрібним викраденням чужого майна вважається, крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а кримінальна відповідальність за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату, настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Вказане узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З огляду на наведене суд вважає необхідним застосувати у даній справі зворотну дію у часі Закону України №3886-ІХ від 18 липня 2024 року, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Так, судом встановлено, що станом на час вчинення кримінальних правопорушень передбачених:

ч. 1 ст. 185 КК вчинено 19.01.2016 вартість викраденого 250 грн. - два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становило 1378 грн.;

ч. 2 ст. 185 КК вчинено 29.01.2016, 01.02.2016 вартість викраденого 240 грн. та 586 грн. - два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становило 1378 грн.; вчинено 02.02.2017 вартість викраденого 520,38 грн. - два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становило 1600 грн.; вчинено 28.10.2018 вартість викраденого 554,78 грн. - два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становило 1841 грн.; вчинено 24.05.2019, 04.06.2019 вартість викраденого 200 грн. та 258,44 грн. - два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становило 1921 грн.; вчинено 19.01.2020, 23.01.2020, 05.02.2020 вартість викраденого 265 грн., 260 грн. та 452,30 грн. - два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становило 2102 грн.

ч. 3 ст. 185 КК вчинено 19.11.2018 вартість викраденого 719,73 грн. - два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становило 1841 грн.

Отже, вартість викраденого майна за вказаними епізодами крадіжки менша ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на цей час, що виключає кримінальну караність за ці діяння.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом №3886-ІХ, на підставі ст. 5 та ч.2 ст.74 КК України, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_6 від покарання, призначеного вироками Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.12.2016 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України; Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.12.2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України; Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.02.2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України; Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.07.2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України; Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.09.2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України; Тернопільського міськрайоного суду Тернопільської області від 22.09.2021 за ч.2 ст. 185 КК України; Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.12.2021 року за ч.2 ст. 185 КК України та Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.07.2022 року за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15 - ч.3 ст. 185 КК України.

Також суд зазначає таке. Відповідно до вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.07.2022 ОСОБА_6 19.11.2018 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) на суму 719,73 грн. шляхом проникнення до приміщення, тобто кваліфікуючою ознакою вчиненого злочину є незаконне проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища (ч. 2 ст. 15 ч.3 ст.185 КК).

Дана крадіжка підпадає під декриміналізацію через розмір заподіяної шкоди, однак враховуючи спосіб вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а саме вчинення його з проникненням у інше приміщення, на переконання суду, потребує кваліфікації вищевказаних дій за ч.1ст. 162 КК України.

Тобто, вирішуючи питання щодо наявності підстав для кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 162 КК України, суд виходить із фактичних обставин, установлених вироком суду, не вдаючись до оцінки/переоцінки доказів.

Об`єктивна сторона ст. 162 КК України полягає, зокрема, в незаконному проникненні до житла чи іншого володіння особи.

Під незаконним проникненням до житла чи іншого володіння особи, потрібно розуміти будь-яке вторгнення, здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи з порушенням у встановленому законом порядку.

Згідно із абз.2 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 6 листопада 2009 року № 10 сформульовано таке правило кваліфікації: крадіжка, грабіж або розбій, поєднані з незаконним проникненням до житла, іншого приміщення чи сховища, кваліфікуються відповідно за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК. Додатково за ст. 162 КК такі дії кваліфікувати непотрібно. Водночас, якщо незаконне проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища поєднане зі вчиненням крадіжки, кримінальну відповідальність за яку з огляду на вартість викраденого законом не передбачено, вчинене належить кваліфікувати за ст. 162 «Порушення недоторканності житла» КК.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.07.2022 року в частині засудження ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15 ч.3 ст.185 КК слід привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024 та перекваліфікувати його дії з ч.3 ст.185 на ч.1 ст.162 КК України.

Визначаючи покарання за ч. 1 ст. 162 КК України суд керується правилом ч. 3 ст. 74 КК України, згідно якого призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Таким чином ОСОБА_6 слід визначити покарання за ч. 1 ст. 162 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі, які відповідно до пп. "б" п. 1 ч. 1 ст. 71 КК України відповідають одному року шести місяцям позбавлення волі.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України суд вирішує питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

За частиною 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

В пункті 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» вказане наступне правило призначення покарання за сукупністю вироків: частиною 2 статті 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Вирішуючи питання про застосування покарання за наявності кількох вироків слід враховувати, що ОСОБА_6 не відбув покарання, призначене йому за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.12.2016 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на 5 років зі звільнення від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 3 (три) роки.

Під час іспитового строку (19.11.2018 року) ним вчинено нове кримінальне правопорушення, яке слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 162 КК України, за яким його засуджено вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.07.2022 року.

Таким чином, ОСОБА_6 покарання за наявності кількох вироків слід визначити за правилами ч.ч. 1, 4 ст. 71, ст. 72 КК України - за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.07.2022 року, невідбутої частини покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.12.2016 року, і яке має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

На підставі ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст. 336, 537, 539 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від покарання, призначеного за вироками Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.12.2016 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України; Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.12.2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України; Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.02.2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України; Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.07.2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України; Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.09.2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України; Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.09.2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України; Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.12.2021 року, зміненого ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.06.2022 року за ч. 2 ст. 185 КК України та Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.07.2022 року за ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Привести у відповідність чинному законодавству вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.07.2022 року.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ч.ч. 1, 4 ст. 71, ст. 72 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.07.2022 року, невідбутої частини покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.12.2016 року, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Початок строку відбуття покарання рахувати з 03.04.2020 року.

Копію ухвали направити ДУ "Коломийська виправна колонія (№41)", прокурору, засудженому.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Коломийський міськрайонний суд.

Головуючий суддя: ОСОБА_1