Справа № 308/9015/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

у складі учасників справи:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

кримінальне провадження 1-кп/308/776/24

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні зали суду в місті Ужгороді клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0001001, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02 вересня 2020 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Минай Ужгородського району Закарпатської області, українця за національністю, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст.189, ч.2 ст.255-1 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Озаричі Конотопського району Сумської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, не працюючого, раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.255-1 КК України,-

встановив:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001001, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02 вересня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст.189, ч.2 ст.255-1 КК України та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.255-1 КК України.

Ухвалою від 23.07.2021 року судом було обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 255-1 КК України, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, на період розгляду кримінального провадження, але не більше ніж на 60 днів, тобто до 17 вересня 2021 року включно.

На підставі вищевказаної ухвали обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 255-1 КК України, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, на період розгляду кримінального провадження, але не більше ніж на 60 днів, тобто до 17 вересня 2021 року включно.

У подальшому строк дії запобіжного заходу щодо обвинувачених неодноразово продовжувався.

27 квітня 2023 року вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст.189, ч.2 ст.255-1 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років без конфіскації та стягнуто на користь держави 1372 грн 88 коп. судових витрат на залучення експерта за для проведення фоноскопічної експертизи, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.255-1 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років без конфіскації та стягнуто на користь держави 1372 грн 88 коп. судових витрат на залучення експерта за для проведення фоноскопічної експертизи.

13 травня 2024 року ухвалою Закарпатського апеляційного суду частково задоволено апеляційну скаргу прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_9 та захисників обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_8 та ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_6 вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 квітня 2023 року відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції та продовжено запобіжний захід обвинуваченим до 12 липня 2024 року.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 липня 2024 року призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурором подано до суду клопотання, в якому він просить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 враховуючи що строк запобіжного заходу спливає 12.07.2024 року.

Враховуючи, що дія запобіжного заходу на даний час спливає, а ризики які були підставою для його застосування на стадії досудового розслідування продовжують існувати, наявна необхідність у продовженні даного запобіжного заходу на час судового розгляду вказаного кримінального провадження.

Обґрунтовуючи мету та підстави застосування запобіжного заходу, прокурор зазначає про існування ризиків, визначених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Злочини, які інкримінуються ОСОБА_4 є особливо тяжкими і передбачають призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років та ОСОБА_6 є тяжкими і передбачають призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинувачених переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також ОСОБА_4 , будучи на волі матиме можливість застосувати насильство чи інший тиск сам, чи за участі своїх знайомих, до потерпілого, його знайомих, свідків, тобто наявний ризик, передбачений п.3 ч. 1 ст.177 КПК України. При оцінці доведеності даного ризику слід врахувати сам характер кримінального правопорушення, а саме спосіб його вчинення.

Крім цього, ОСОБА_4 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у поза процесуальні відносини із потерпілим та схиляти його до зміни даних слідству показань. Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

ОСОБА_6 особисто, чи шляхом використання зв`язків у кримінальному середовищі може незаконно впливати на потерпілого, а також його родичів та осіб яких необхідно встановити та допитати в якості свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою дачі, зміни ними показів на його користь. Також ОСОБА_6 , будучи на волі матиме можливість застосувати насильство чи інший тиск сам, чи за участі своїх знайомих, до потерпілого, його знайомих, свідків.

Крім цього, ОСОБА_6 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у поза процесуальні відносини із потерпілим та схиляти його до зміни даних слідству показань. Аналогічним чином ОСОБА_6 зможе впливати ще на понятих, експертів та спеціалістів, які залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз. Вказане свідчить про наявність ризику передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Знаходячись на волі, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 можуть перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для них неправдиві показання з метою створення алібі.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень з корисливих мотивів, на протязі тривалого часу відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, не маючи іншого джерела доходів, може продовжити свою злочинну діяльність.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення з корисливих мотивів, на протязі тривалого часу офіційно не працює, не маючи іншого джерела доходів, може продовжити свою злочинну діяльність, в обґрунтування чого слід зазначити, що він притягався до кримінальної відповідальності за корисливий злочини, зокрема був раніше засуджений 12.07.2018 року вироком Виноградівського районного суду за ч. 4 ст. 187 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 17.02.2021 Апеляційним судом у Львівській області вирок Виноградівського районного суду переглянуто, та призначено остаточне покарання 8 років 2 місці позбавлення волі, у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України був звільнений.

Зазначені факти свідчать про постійну стійку кримінально-протиправну поведінку ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , що дає підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачені продовжать свою злочинну діяльність та матимуть можливість вчиняти насильницькі дії відносно потерпілого ОСОБА_11 , його знайомих та родичів.

Таким чином, з метою запобігання вчинити обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_6 будь-якої з вищеописаних дій, виникла необхідність у продовженні застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому потреби судового провадження виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні подане клопотання підтримав, просив таке задовольнити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 просив відмовити.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, просив у задоволенні клопотання відмовити та просив задовольнити клопотання своєї колеги - адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу на більш мякий з мотивів у ньому викладених.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Захисник ОСОБА_12 в судове засідання в режимі відеоконференції не зявилась, через неможливість вийти на зв"язок з технічних причин.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 не заперечували, щодо продовження розгляду клопотання у відсутності адвоката ОСОБА_8 .

З рахування дотримання права обвинуваченого на захист, у звязку з присутністю адвоката ОСОБА_5 судом вирішено, продовжити розгляд клопотань у відсутності адвоката ОСОБА_8 .

Відповідно до поданого адвокатом ОСОБА_8 клопотання, остання вважає, що є цілком можливим застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі передбаченому ч.5 ст. 182 КПК України та покдладення відповідних обовязків, що цілком забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 . Вважає, що ризики прокурором є недоведеними, а тяжкість покарання не є достатньою підствою для застосування запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, просив застосувати до совго підзахисного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала думку свого захисника.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши та оцінивши докази, якими обґрунтовуються клопотання, та матеріали справи в межах заявлених клопотань, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

На виконання вказаних вимог стороною обвинувачення подано клопотання про обрання відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про доцільність продовження відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з наступного.

Статтею 29 Конституції України регламентовано, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Аналізуючи за змістом наведені правові норми та враховуючи вищевкладені обставини, суд, як суд встановлений законом для розгляду справи по суті, не має право на стадії підготовчого розгляду вирішувати такі питання - як обґрунтованість підозри чи вагомість доказів, а тому оцінуючи клопотання прокурора, бере лише до уваги той факт, що в передбаченому законом порядку судом, встановленим законом, було надано відповідні висновки - наявність обґрунтованої підозри та вагомість доказів саме для обрання запобіжного заходу, оскільки такі категорії, на відміну від ризиків, є незмінними протягом всього строку розгляду кримінального провадження.

Метою застосування запобіжного заходу, згідно з ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіряючи доводи клопотання сторони обвинувачення на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачують ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 189, як організатора у вимозі передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над потерпілим (вимаганні), вчиненого повторно та за попередньою змовою групою осіб, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, яке у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином, та за ч. 2 ст. 255-1 КК України, за умисне встановлення та поширення в суспільстві злочинного впливу, за відсутності ознак зазначених у ч. 5 статті 255 КК України, вчинене в установах виконання покарань, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої, яке у відповідності до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачують ОСОБА_6 на строк до 60 днів, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких його обвинувачують за ч. 2 ст. 189, а саме: вимаганні передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над потерпілим, вчиненого повторно та за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, яке у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином, та за ч. 1 ст. 255-1 КК України, за умисне встановлення та поширення в суспільстві злочинного впливу, за відсутності ознак зазначених у ч. 5 статті 255 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років з конфіскацією майна, яке у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином, отже, наявний ризик щодо можливості переховування обвинуваченими від органів досудового розслідування та/або суду, зважаючи на вид та розмір покарання, яке загрожує останнім у разі визнання їх винними у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень останні можуть переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

ОСОБА_6 та ОСОБА_4 особисто, чи шляхом використання зв`язків у кримінальному середовищі можуть незаконно впливати на потерпілого, а також його родичів та свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою дачі, зміни ними показів на їх користь, шляхом тиску та залякувань, тобто наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. При оцінці доведеності даного ризику слід врахувати сам характер кримінального правопорушення, а саме спосіб його вчинення - вимога передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над потерпілим, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Крім цього, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 з урахуванням відомих їм обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможуть вступати у поза процесуальні відносини із потерпілим та схиляти його до зміни даних слідству показань. Аналогічним чином ОСОБА_6 та ОСОБА_4 можуть впливати ще на понятих, експертів та спеціалістів, які залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз. Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень з корисливих мотивів, на протязі тривалого часу відбував покарання у вигляді позбавлення волі, не маючи іншого джерела доходів, може продовжити свою злочинну діяльність На цей час йому пред`явлено обвинувачення у цьому кримінальному провадженні щодо тяжкого та особливо тяжкого злочину.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення з корисливих мотивів, на протязі тривалого часу офіційно не працює, не маючи іншого джерела доходів, може продовжити свою злочинну діяльність, в обґрунтування чого слід зазначити, що він притягався до кримінальної відповідальності за корисливий злочини, зокрема був раніше засуджений 12.07.2018 року вироком Виноградівського районного суду за ч. 4 ст. 187 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 17.02.2021 Апеляційним судом у Львівській області вирок Виноградівського районного суду переглянуто, та призначено остаточне покарання 8 років 2 місці позбавлення волі, у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України був звільнений.

Зазначені факти свідчать про постійну стійку кримінально-протиправну поведінку ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , що свідчить про свідоме небажання останніх ставати на шлях виправлення, що дає підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачені можуть продовжити свою злочинну діяльність та матимуть можливість вчиняти протиправні дії відносно потерпілого ОСОБА_11 , його знайомих та родичів та підтверджує наявність ризику передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Що ж стосується ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, який передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, то суд не вбачає обґрунтованих підстав для існування цього ризику, окрім припущень прокурора.

З огляду на викладене судом встановлено, що на цей час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на цей час не зменшилися, оскільки суд, після скасування попереднього вироку, знаходиться лише на стадії підготовчого судового провадження.

Згідно з п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

На виконання вказаних вимог суддею враховуються: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , у разі визнання їх винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, вік та стан здоров`я обвинувачених, сімейний стан, відсутність на утриманні в обвинувачених осіб, як потребують такого утримання, останні не працюють, тобто відсутність міцних соціальних звязків.

Доводи захисників про те, що є достатньо доказів та підстав, які свідчать про те, що запобіжний захід обвинуваченим може бути змінений на більш м`який без шкоди для реалізації завдань кримінального провадження, а також про те, що прокурором не доведено існування будь-яких ризиків того, що більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених, не знайшли свого підтвердження та спростовуються вищенаведеними доводами. Стороною захисту не надано жодних реальних доказів неможливості застосування такого запобіжного заходу.

Судом, не встановлено обставин, які би свідчили про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З цих підстав, суд прийшов до висновку, про відсутність підстав, щодо задоволення клопотання адвоката ОСОБА_8 .

За таких обставин та з огляду на тяжкість ймовірного покарання, конкретні обставини кримінального правопорушення, специфіку кримінального правопорушення, встановлені ризики, суд вважає, що належний контроль за поведінкою обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та запобігання встановленим в провадженні ризикам неможливе шляхом застосування запобіжного заходу, яке не пов`язане з триманням під вартою строком до 60 днів, а відтак клопотання сторони обвинувачення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 184, 186, 194, 196, 199, 376, 392 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу обраного відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів тобто до 06 вересня 2024 року включно.

Продовжити дію запобіжного заходу обраного відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строком на 60 днів тобто до 06 вересня 2024 року включно.

Строк дії ухвали про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою встановити до 06 вересня 2024 року включно.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_8 відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам та прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали було складено та оголошено 12 липня 2024 року о 16.50 год.

Суддя ОСОБА_1