ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 639/4368/19 Номер провадження 11-кп/814/337/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000253 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 вересня 2021 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим та засуджено за:

-ч. 1 ст. 190 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (850 грн.);

-ч. 4 ст. 358 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (850 грн.).

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 та ч. 5 ст. 74 КК України, звільнено ОСОБА_8 від призначеного покарання за ч. 4 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов задоволено повністю. Стягнуто на користь Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради 8 967 грн. 72 коп. майнової шкоди.

Вирішено питання щодо арешту майна, речових доказів, процесуальних витрат.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

Так, ОСОБА_8 , не будучи учасником бойових дій, з метою отримання пільг за рахунок державних бюджетних коштів, за невстановлених в ході досудового розслідування обставин, у невстановлений період часу, але не раніше 31.01.2000, замовив та отримав у невстановленої досудовим розслідуванням особи, підроблене посвідчення учасника бойових дій НОМЕР_1 від 31.01.2000, видане ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_8 .

У подальшому ОСОБА_8 18.03.2011, в робочий час, маючи при собі зазначене підроблене посвідчення учасника бойових дій, прибув до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де спочатку звернувся із письмовою заявою на ім`я начальника Управління про включення його до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги. При цьому ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання права на 75% знижку плати за користування житлом та користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами), шляхом обману в заяві зазначив категорію пільговика «учасник бойових дій» та додав на підтвердження зазначеного факту копію підробленого посвідчення, що призвело до помилкового нарахування йому у період з 18.03.2011 по 20.12.2018 вартості послуг з урахуванням пільг, а саме 75% знижки для оплати за житло та користування комунальними послугами за адресою проживання обвинуваченого, а саме:

- за період з 01.11.2011 по 19.12.2018 за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з урахуванням пільги «Учасник бойових дій» - 75% на двох осіб нараховано 4 485 грн. 22 коп., з яких за послуги водопостачання 3 053 грн. 52 коп. та за водовідведення - 1 431 грн. 70 коп.;

- за період з травня 2014 по грудень 2018 з урахуванням пільги «Учасник бойових дій» - 75% на двох осіб нараховано пільги за послуги з вивезення побутових відходів ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» на загальну суму 1 092 грн. 86 коп.;

- за період з 01.01.2011 по 20.12.2018 з урахуванням пільги «Учасник бойових дій» - 75% на двох осіб нараховано пільги за послуги електропостачання АТ «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» на загальну суму 3 389 грн. 64 коп.

У результаті чого ОСОБА_8 завдав потерпілому майнову шкоду на загальну суму 8 967 грн. 72 коп.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати та ухвалити рішення, яким визнати його невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, та виправдати його на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку із недоведеністю вчинення кримінального правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він у законному порядку отримав зазначене посвідчення учасника бойових дій, а той факт, що саме він звертався із заявою про отримання пільги до Управління соцзахисту не доведено. Зазначає, що суд не взяв до уваги те, що номер військової частини, зазначеної у військовому квитку та надані обвинуваченим фотокартки вказують на проходження ОСОБА_8 військової служби на ОСОБА_9 , що дає йому право на отримання пільг як учасника бойових дій. Крім того, судом не з`ясовано підстави для внесення ОСОБА_10 у відомість на перереєстрацію та не досліджено лист талонів на ім`я ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати та ухвалити рішення, яким визнати невинуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, та виправдати його на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку із недоведеністю вчинення кримінального правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що обвинувачений у законному порядку отримав зазначене посвідчення учасника бойових дій разом іменним листом талонів на проїзд зі своєю серією та номером.

Зазначає, що обвинувачення ОСОБА_8 ґрунтується на єдиному доказі, а саме, відомості про перереєстрацію №269 від 28.01.2000, яка не перевірялася первинними документами.

Також, у матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують факт написання заяви на ім`я начальника Управління соцзахисту саме ОСОБА_8 . Також, просить взяти до уваги показання свідка ОСОБА_10 , який зазначає, що посвідчення учасника бойових дій ніколи не отримував.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

У судове засідання до апеляційного суду ОСОБА_8 не з`явився.

Відповідно до інформації, наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, ОСОБА_8 13.12.2021 перетнув державний кордон України у пункті пропуску Готівка, інша інформація в базі даних відсутня.

Враховуючи те, що існують достатні підстави вважати, що обвинувачений перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, на виконання до п. 8 ст. 135 КК України обвинувачений ОСОБА_8 про апеляційний розгляд, призначений у Полтавському апеляційному суді на 11 год. 00 хв. 10.09.2024, був повідомлений шляхом публікації повістки про виклик особи в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

ОСОБА_8 на адресу апеляційного суду надіслав клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 10.09.2024, у зв`язку з його хворобою. Проте доказів на підтвердження зазначеної підстави для перенесення апеляційного розгляду, обвинувачений суду не надав. Будь-які об`єктивні дані, що свідчили б про неможливість участі обвинуваченого у судовому засіданні безпосередньо в залі судового засідання чи в режимі відеоконференції, в матеріалах провадження відсутні.

При цьому захисник обвинуваченого присутній у судовому засіданні.

Оскільки відсутні апеляційні скарги, у яких ставилося б питання про погіршення становища обвинуваченого, з огляду на положення ч.4 ст.401 КПК України колегія суддів приходить до висновку про можливість апеляційного розгляду у відсутність обвинуваченого.

Заслухавши доповідача, захисника в підтримку поданих апеляційних скарг, прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358 та ч. 1 ст. 190 КК України, за обставин, викладених у вироку, та кваліфікацію його дій є правильним і ґрунтується на належних та допустимих доказах, що були безпосередньо досліджені в суді першої інстанції та отримали належну оцінку.

Під час розгляду кримінального провадження в місцевому суді обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні свою вину не визнав та категорично заперечував факт підроблення посвідчення учасника бойових дій. Вказав, що офіційно отримав посвідчення учасника бойових дій, а із письмовою заявою про включення в реєстр пільговиків до управління праці та соціального захисту не звертався.

Проте не зважаючи на показання обвинуваченого, його вина у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Представник потерпілого ОСОБА_11 повідомив, що 18.03.2011 в УПСЗН Новобаварського району Харківської міської ради звернувся ОСОБА_8 із заявою про взяття його на облік в Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги з оплати комунальних послуг. До заяви надав всі необхідні документи, у тому числі оригінал свідоцтва учасника бойових дій. При цьому власноручно написав заяву та підписав персональну облікову картку з особистими даними та переліком комунальних послуг, на підставі чого ОСОБА_8 був включений до Реєстру осіб, які мають право на пільги, якими користувався з березня 2011 до 2018 року.

Зазначені показання представника потерпілого спростовують апеляційні доводи сторони захисту в тій частині, що у матеріалах кримінального провадження відсутні докази щодо звернення в управління із заявою саме ОСОБА_8 , оскільки ОСОБА_12 вказує, що саме обвинувачений власноручно писав заяву, підписав облікову картку з особистими даними, при цьому долучивши до заяви копію свого паспорту. Зазначений факт звернення також підтверджується заявою ОСОБА_8 від 18.03.2011 (К/п а.с.163) та персональною обліковою карткою на його ім`я (К/п а.с.161), які підписані обвинуваченим власноручно. Крім того, ОСОБА_8 в судовому засіданні не заперечував, що користувався пільгами з оплати житлово-комунальних послуг, які він отримав на підставі зазначених документів.

Свідок ОСОБА_10 повідомив, що дійсно брав участь в бойових діях у Афганістані протягом 1979-1980 років та звертався у військкомат для отримання посвідчення учасника бойових дій, проте посвідчення не отримав через бюрократичну тяганину.

Показання представника потерпілого та свідка є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та з наявними у справі письмовими доказами, а саме: заявою начальника УПСЗН Новобаварського району Харківської міської ради від 12.02.2019 про вчинене кримінальне правопорушення, відповіддю за запит з додатками з ІНФОРМАЦІЯ_3 від 25.03.2019, згідно з якою посвідчення за № НОМЕР_1 від 31.01.2000 було видане ІНФОРМАЦІЯ_4 на ім`я ОСОБА_10 , згідно відомості №269 від 28.01.2000, даними, які містяться в листах-відповідях з додатками КП «Харківводоканал» від 29.05.2019, 11.06.2019, 12.06.2019, 18.06.2019 призначення та припинення пільг за комунальні послуги за адресою проживання ОСОБА_8 , довідкою спеціаліста з економічних питань від 29.06.2019 , якою підтверджується спричинення потерпілому майнової шкоди на суму 8 967 грн. 72 коп. внаслідок безпідставного надання пільг з оплати за користування комунальними послугами, даними протоколу обшуку від 20.06.2019, згідно з якими за місцем проживання обвинуваченого було виявлено та вилучено посвідчення «Учасник бойових дій» серії НОМЕР_2 від 31.01.2000, даними протоколу огляду предметів від 20.06.2019, а саме вилученого посвідчення учасника бойових дій, даними персональної облікової картки УПСЗН Новобаварського району Харківської міської ради від 18.03.2011, заявою ОСОБА_8 від 18.03.2011, даними з інформаційного листа Новобаварського об`єднаного районного військкомату від 21.01.2019, згідно з якими серед списку учасників бойових дій, які користуються пільгами та перебувають на обліку у військкоматі на отримання посвідчень та листів-талонів, відомостей на перереєстрацію посвідчень союзного зразка, особових справ офіцерів запасу та облікових карток до військового квитка осіб рядового та сержантського складу гр. ОСОБА_8 не значиться, даними з інформаційного листа Новобаварського об`єднаного районного військкомату від 21.01.2019 щодо відсутності даних про участь ОСОБА_8 у бойових діях в ОСОБА_13 та наявність даних про його перебування на обліку призовників у ІНФОРМАЦІЯ_5 до 01.11.1971 та видачу посвідчення учасника бойових дій АБ440234 та листів талонів серії БА586375 на ім`я ОСОБА_10 , даними постанови КМУ №63 від 08.02.1994, згідно з якою затверджено перелік держав, яким надавалася допомога за участю військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_6 і періодів бойових дій на їх території, згідно з якою період бойових дій на ОСОБА_9 відбувався з липня 1962 по листопад 1963, даними, які містяться у пенсійній справі ОСОБА_8 відповідно до яких відсутні відомості про участь обвинуваченого у бойових діях, у тому числі і на ОСОБА_9 , та значиться період служби в рядах Радянської армії з 30.10.1971 по 24.12.1973, даними висновку судово-економічної експертизи №8/120 СЕ-19 від 26.06.2019, згідно з яким висновки, викладені у довідці спеціаліста з економічних питань документально підтверджуються.

Підстави ставити під сумнів зазначені докази, у тому числі відомість №269, про що зазначає сторона захисту, відсутні.

Позиція обвинуваченого щодо відсутності у нього умислу на незаконне заволодіння державними коштами шляхом обману спростовується фактом надання ним підробленого посвідчення учасника бойових дій до УПСЗН та в умисному замовчуванні інформації про те, що він не є учасником бойових дій.

Сам по собі факт наявності у ОСОБА_8 посвідчення учасника бойових дій, із серійним номером АБ440234 на його ім`я, в якому не вносилися зміни, виправлення, дописка, травлення, а також не була замінена фотокартка, що встановлено висновком судово-технічної експертизи документів №12394/14067 від 03.06.2021, не може свідчити про те, що воно не підроблене, оскільки документ містить фальсифіковані відомості щодо особи обвинуваченого, а використання ОСОБА_8 завідомо підробленого документа спричинило безпідставне отримання ним пільг по сплаті житлово-комунальних послуг.

Всупереч доводам сторони захисту, неотримання ОСОБА_10 посвідчення та наявність талонів на ім`я ОСОБА_8 на не спростовують факту вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень ОСОБА_8 .

Враховуючи наведені висновки, аналізуючи досліджені докази у їх сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності і достатності, місцевий суд дійшов правильного висновку, що не визнання своєї вини обвинуваченим є способом його захисту від пред`явленого обвинувачення та спробою уникнути кримінальної відповідальності за інкриміновані йому кримінальні правопорушення.

Разом з тим, враховуючи позицію ОСОБА_8 та те, що на час розгляду кримінального провадження місцевим судом минули строки притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 358 КК України, місцевий суд правильно звільнив ОСОБА_8 від призначеного покарання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 та ч. 5 ст. 74 КК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України, особа може бути за вироком суду звільнена від відбування покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Санкцією ч. 1 ст. 190 КК України передбачено покарання у виді штрафу від двох до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправні роботами на строк до двох років, або пробаційний нагляд на строк до трьох років, або обмеження волі на той самий строк.

Відповідно до обвинувального вироку, кримінальне правопорушення у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 вчинялось до грудня 2018 року. Тому на час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення минули строки давності, визначені п. 1 ч.2 ст. 49 КК України.

Разом з тим, ОСОБА_8 звернувся до апеляційного суду з заявою, у якій заперечував проти його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

При цьому, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_8 не ухилявся від слідства та суду, а отже суд апеляційної інстанції визнає необхідним застосувати положення ч. 5 ст. 74 КК України та звільнити обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та захисника в його інтересах необхідно залишити без задоволення, вирок суду змінити та звільнити ОСОБА_8 від призначеного за ч. 1 ст. 190 КК України покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 вересня 2021 року, щодо ОСОБА_8 змінити.

Звільнити ОСОБА_8 від покарання, призначеного за ч. 1 ст. 190 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 та ч. 5 ст. 72 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

У іншій частині залишити вирок без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4