Провадження №: 1-кс/336/775/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши клопотання т.в.о начальника СД Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_2 про арешт майна при проведенні досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000582 від 25.10.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.192 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Т.в.о начальника СД Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області майор поліції ОСОБА_2 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Оріхівського відділу Пологівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 , в якому просить накласти арешт на картковий рахунок № НОМЕР_1 , який відкритий на ім`я ОСОБА_4 , в АТ «Укрсиббанк», , що розташоване за адресою: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12; заборонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проводити видаткові операції по перерахуванню і зняттю грошових коштів в АТ «Укрсиббанк» по банківському картковому рахунку № НОМЕР_1 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що в період часу з 08 жовтня 2019 року по 09 жовтня 2019 року, невстановлена особа шляхом обману за допомогою мережі інтернет оформила кредитні займи на ім`я ОСОБА_5 , тим самим заподіявши останній матеріальну шкоду.

Допитана у якості потерпілої ОСОБА_5 пояснила, що 09.10.2019 вона виявила, що її сім-карта з номером НОМЕР_2 оператора «Водафон» заблоковано. Цього дня, вона нікому не телефонувала, тому вказати, коли саме вказаний номер був заблоковано, їй не відомо. У зв`язку із наявністю банківської картки, вона пішла до відділення АТ КБ «Приватбанк», де попрохала заблокувати її картки, для того, щоб не було незаконного зняття грошових коштів до того моменту, поки вона не відновить свій номер телефону. У подальшому вона дізналася, що 09.10.2019 невідома особа від її імені здійснила оформлення онлайн кредитів на її ім`я.

У ході проведення досудового слідства встановлено, що на ім`я ОСОБА_5 09.10.2019 в ТОВ «Служба миттєвого кредитування» 09.10.2019 оформлено кредитні займи на суму 4100 гривень та 600 гривень, які були перераховані на картковий рахунок за допомогою платіжної системи ТОВ ФК «ВЕИ ФОР ПЕЙ».

Згідно відповіді на запит ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» встановлено, що грошові кошти перераховані на картковий рахунок AT «Укрсиббанк» № НОМЕР_1 .

02.07.2024 отримано тимчасовий доступ до інформації AT «Укрсиббанк» про власника картки № НОМЕР_1 та проведення операції по вказаному картковому рахунку. Відповідно до наданої інформації встановлено, що власником картки являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, відповідно інформації про рух коштів по вказаному картковому рахунку встановлено, що на вказаний картковий рахунок 09.10.2019 здійснено зарахування грошових коштів в сумі 4100 гривень та 600 гривень. Також по вказаному картковому рахунку здійснено зняття грошових коштів 09.10.2019 в сумі 5000,00 гривень та 11.10.2019 в сумі 3000,00 гривень в банкоматі м. Кривий Ріг.

Враховуючи, що на даний час є достатні підстави вважати, що картковий рахунок № НОМЕР_1 , емітований в АТ «Укрсиббанк» на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є доказом вчинення кримінального проступку, а також може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто має всі ознаки речового доказу, а розмір шкоди завданої злочинними діями є обов`язковою обставиною доказування у кримінальному провадженні, відповідно до матеріалів якого є всі підстави вважати, що грошові кошти, які перебували на вказаному картковому рахунку, здобуті в результаті вчинення шахрайських дій по відношенню до потерпілого, а тому тимчасове у встановленому кримінально-процесуальним законом позбавлення права на відчуження зазначеного у клопотанні майна є необхідним для проведення подальшого досудового розслідування, встановлення всіх обставин, що підлягають доказуванню і збереження речових доказів, з метою повного, всебічного встановлення істини по справі.

Т.в.о. начальника СД Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області в судове засідання з розгляду вказаного клопотання не прибув. Разом із клопотанням подав заяву про розгляд клопотання про арешт майна без його участі, на задоволенні клопотання наполягав.

З врахуванням положень ч. 2 ст. 172 КПК України, власник банківського рахунку, на який т.в.о начальника СД Пологівського РВП просить накласти арешт, в судове засідання не викликався.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів у відповідності до частини 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України не здійснювалось.

Дослідивши клопотання про арешт майна та додані до нього матеріали, слідчий суддя встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.

ВП № 4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000582 від 25.10.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 192 КК України.

З клопотання та долучених в його обґрунтування доказів слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється за ч. 1 ст. 192 КК України, з приводу заподіяння майнової шкоди шляхом обману або зловживання довірою, яке завдало потерпілій ОСОБА_5 значної шкоди.

У ході досудового розслідування встановлено, що в період часу з 08 жовтня 2019 року по 09 жовтня 2019 року, невстановлена особа шляхом обману за допомогою мережі інтернет оформила кредитні займи на ім`я ОСОБА_5 , тим самим заподіявши останній матеріальну шкоду.

У своєму клопотанні т.в.о начальника СД Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області просить накласти арешт на картковий рахунок № НОМЕР_1 , який відкритий на ім`я ОСОБА_4 в АТ «Укрсиббанк», оскільки грошові кошти, котрі знаходяться на вказаному банківському рахунку є об`єктом кримінального правопорушення по якому здійснюється досудове розслідування.

Разом з тим, до матеріалів клопотання не долучено доказів, які б підтверджували, що на картковому рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий на ім`я ОСОБА_4 в АТ «Укрсиббанк», станом на час розгляду клопотання знаходяться будь-які кошти, у тому числі потерпілої.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У ст. 171 КПК України викладено вимоги, яким повинно відповідати клопотання слідчого про арешт майна.

Зокрема у п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України зазначено, у клопотанні слідчого повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

За таких обставин, в ході судового розгляду вказаного клопотання слідчим суддею встановлено, що в клопотанні дізнавача, та доданих до нього документах відсутнє належне обґрунтування необхідності накладення арешту на розрахунковий рахунок.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність» №2121-111 від 07.12.2000 року (із змінами та доповненнями) - «арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом».

Відповідно до пункту 3.1 статті 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Отже, банківський рахунок є інструментом для фінансових операцій клієнта банківської установи, а відтак, майном, на яке може бути накладено арешт, є кошти певної особи (у формі записів на рахунках у банках), а не рахунки в банку, на яких вони обліковуються.

У поданому клопотанні т.в.о начальника СД Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області просить накласти арешт саме на картковий рахунок, а не на кошти, які на ньому знаходяться, а відтак на переконання слідчого судді, арешт саме рахунків у банківській установі взагалі не відповідає вимогам закону.

Також, слідчий суддя звертає увагу, що накладення арешту на картковий рахунок є позбавленням прав будь-яких осіб на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном (грошовими коштами), тому вимоги клопотання про заборону проводити видаткові операції по перерахуванню і зняттю грошових коштів, є дублюванням.

З урахуванням викладених обставин, слідчий суддя доходить до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання т.в.о начальника СД Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_2 , погодженого прокурором Оріхівського відділу Пологівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000582 від 25.10.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 192 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1