Справа № 147/1092/24
Провадження № 1-кп/147/97/24
ВИРОК

іменем України

20 серпня 2024 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт та додані до нього матеріали у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000041 від 06.08.2024 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше судимого: 11.01.2024 Немирівським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 286-1 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1500 (однієї тисячі п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25500 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він 05.08.2024 близько 23:30 год., перебуваючи на вулиці навпроти приміщення будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних особистих відносин, умисно наніс один удар сокирою в ділянку спини ОСОБА_4 , спричинивши потерпілому різану рану спини і рани садна крижей, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я до 21 - го дня.

Органом досудового розслідування вищевказані дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Зазначені обставини були встановлені органом досудового розслідування, учасниками судового провадження не оспорюються, про що подана відповідна заява обвинуваченого ОСОБА_3 за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , в якій обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, та повідомив, що ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження. Крім того, обвинувачений та захисник не заперечували та надали згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту також додано письмову заяву потерпілого ОСОБА_4 , в якій він згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження та дає згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувальний акт розглядається у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до ч.2 ст. 382 КПК України.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та правильної кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 125 КК України, а саме - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до частини 1 статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

Частиною 1 статті 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначанні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є кримінальним проступком, раніше судимий, одружений, непрацюючий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставиною, що згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_3 , є щире каяття.

Обставин, що згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , в ході досудового розслідування не встановлено.

Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення й запобігання вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкцією частини статті, за якою інкриміновано його діяння у виді громадських робіт, оскільки така міра покарання сприятиме вихованню особи в дусі додержання законів України, тобто формування в неї звички законослухняної поведінки й не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

При цьому суд враховує те, що призначення покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, у виді штрафу є недоцільним оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_3 має дохід, який би давав можливість сплатити штраф.

Таким чином, суд вважає, що покарання у виді громадських робіт для обвинуваченого буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Окрім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 раніше був засуджений вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 11.01.2024 за ч.1 ст.286-1 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1500 (однієї тисячі п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25500 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Штраф обвинуваченим було сплачено у повному обсязі.

Відповідно до положень ч.3 ст.72 КК України вказаний вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 11.01.2024, в частині позбавленням ОСОБА_3 права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, необхідно виконувати самостійно.

Вчиненим кримінальним правопорушенням майнову шкоду не завдано.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 09.08.2024 у справі №147/1073/24, підлягає скасуванню.

Долю речових доказів вирішити в порядку, встановленому ст.100 КПК України.

Запобіжний захід не обирався, підстави для його обрання до набрання вироком законної сили відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 381, 382 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт.

Відповідно до положень ч.3 ст.72 КК України вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 11.01.2024, в частині позбавлення ОСОБА_3 права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, виконувати самостійно.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 09.08.2024 у справі №147/1073/24.

Речові докази по справі: сокиру належну ОСОБА_3 , яку вилучено 07.08.2024 під час огляду предмету та упаковано до спеціального пакету Національна поліції №WАR 1732097, - знищити.

Відповідно до ч.1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше наступного дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасниками кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1