Справа № 991/8765/24
Провадження 1-кс/991/8811/24
У Х В А Л А

18.09.2024 м. Київ

Слідча суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , у відкритому судовому засіданні, за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и л а:

1.09.09.2024 адвокат ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до Вищого антикорупційного суду зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ), передбачену п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, оскільки такі не внесли відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_4 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР), не надали заявнику витяг з ЄРДР.

2.У цей же день, згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді, скарга передана на розгляд слідчій судді ОСОБА_1 .

3.У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив задовольнити.

4.Представник НАБУ у судове засідання не прибув, просив розглядати скаргу без його участі.

5.Оскільки, КПК України не встановлює перешкод для розгляду скарги у випадку не прибуття представника суб`єкта, дії або бездіяльність якого оскаржується, слідча суддя вважає за можливе розглянути таку скаргу.

6.Дослідивши скаргу, слідча суддя дійшла висновку про необхідність відмови у її задоволенні, з огляду на таке.

7.Скарга мотивована тим, що 30.08.2024 ОСОБА_4 звернувся до НАБУ із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 4 ст. 368 КК України.

8.За змістом заяви, ОСОБА_4 із засобів масової інформації дізнався, що перший заступник директора Державного бюро розслідувань (далі - ДБР) ОСОБА_5 , який на момент вчинення кримінального правопорушення обіймав посаду начальника Головного слідчого управління ДБР), за вказівкою директора ДРБ ОСОБА_6 орієнтовно у кінці лютого 2022 року, здійснив знищення численної кількості резонансних кримінальних проваджень, загалом, більше 140, у деяких з яких фігурував ОСОБА_7 , без дозволу прокурорів, які здійснювали процесуальне керівництво у відповідних провадженнях.

9.Водночас, ОСОБА_4 вважає, що за таке перевищення службових повноважень ОСОБА_5 одержав через пов`язану із ОСОБА_7 особу - ОСОБА_8 неправомірну вигоду, яка сягає майже одного мільйона доларів США. Такого висновку ОСОБА_4 дійшов, виходячи із публікацій у засобах масової інформації щодо набуття у власність у жовтні 2022 року ОСОБА_5 квартири у елітному житловому комплексі «Regent Hill» у м. Києві, ринковою вартістю 1 000 000 доларів США за заниженою у 20 разів ціною - всього за 50 000 доларів США. Поряд з цим, ОСОБА_4 зауважив, що таке житло було зареєстроване за тіткою його дружини, яка не мала достатніх офіційно відображених доходів для цього. До того ж, така квартира придбана у пов`язаної із ОСОБА_7 особи - ОСОБА_8 , та до оформлення її за тіткою дружини ОСОБА_5 , останній проживав у ній безоплатно, що слідує із даних його декларації за 2020 рік.

10.Відповідними діяннями, що полягали у знищенні матеріалів кримінального провадження, а саме № 0000212 щодо, зокрема, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , спричинено тяжкі наслідки, адже ненаправлення у цьому кримінальному провадженні обвинувального акта до суду, призвело до скасування арешту, накладеного на яхту ОСОБА_9 , вартість якої могла складати близько 200 мільйонів доларів США, та як наслідок, втрати такого активу Україною.

11.За таких обставин, ОСОБА_4 вважає, що у діях ОСОБА_5 , наявні ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 4 ст. 368 КК України.

12.Заява ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення згідно з відміткою на її копії отримана НАБУ 30.08.2024.

13.Представник НАБУ на запит слідчої судді надав пояснення, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_4 НАБУ не було встановлено підстав для внесення відомостей до ЄРДР, про що його було проінформовано листом НАБУ від 09.09.2024 № 01-212/26410.

14.Водночас, доказів направлення такого листа ОСОБА_4 слідчій судді не надано.

15.На підставі викладеного, слідча суддя вважає, що скарга подана особою, яка має право подавати таку скаргу, а саме адвокатом в інтересах заявника, у визначений ч. 1 ст.304 КПК України строк.

16.І хоча за змістом п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України скарга повинна бути подана саме заявником, однак слідча суддя застосовує норму статті 59 Конституції України. Остання є нормою прямої дії, та гарантує конституційне право на професійну правничу допомогу в контексті із офіційним тлумаченням відповідної норми у попередній редакції, здійсненого Конституційним Судом України у рішенні № 23-рп/2009 від 30 вересня 2009 року, де зазначається, що норму «кожен має право на правову допомогу» треба розуміти як гарантовану державою можливість будь-якій особі незалежно від характеру її правовідносин з державними органами, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, юридичними та фізичними особами вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі і формах, як вона того потребує.

17.Отже, на підставі ст. 59 Конституції України адвокат, який уповноважений заявником (що підтверджується копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордером на надання правової допомоги), має право від його імені оскаржувати бездіяльність слідчого (детектива), передбачену п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

18.Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

19.Отже, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: (1) прокурор, слідчий (детектив) наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; (2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; (3) відповідна процесуальна дія прокурором, слідчим (детективом) у встановлений строк не вчинена. Тобто, наведена норма дозволяє оскаржити слідчому судді не будь-яку бездіяльність, а лише ту, що стосується обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законом.

20.Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

21.Ознакам, зазначеним у п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ч. 1 ст. 214 КПК України.

22.Отже, оскаржена бездіяльність відповідає ч. 1 ст. 303 КПК України.

23.Також, згідно із ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду.

24.У силу ч. 2 ст. 33-1 КПК України слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.

25.Остання встановлює, що Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці ст. 45 КК України (статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410 КК України, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, та кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 КК України), а також статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 КК України. Водночас, повинна бути наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України.

26.Так, п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК України передбачено таку умову, як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 КК України службовою особою правоохоронного органу, якщо розмір предмета такого кримінального правопорушення перевищує у п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення.

27.За таких обставин, оскільки у заяві стверджується про вчинення, зокрема, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України начальником Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 , скарга підлягає розгляду в цьому суді.

28.Поряд з цим, слідча суддя бере до уваги, що у скарзі йде мова також про можливе вчинення цією ж особою іншого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.365 КК України. Тому з урахуванням положень п. 20-2 розділу XІ «Перехідні положення» КПК України, слідча суддя вважає, що загалом по такій скарзі має здійснюватися судовий контроль Вищим антикорупційним судом.

29.На підставі викладеного, скарга відповідає вимогам ст. 303, ч. 1 ст. 304 та ч. 1 ст. 306 КПК України.

30.Поряд з цим, слідча суддя зауважує, що для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України).

31.Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

32.Тобто, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення такого кримінального правопорушення.

33.Такі висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2021 (справа № 556/450/18), у якій зазначено: «...слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР...».

34.Слідча суддя враховує, що особа, яка звертається із заявою про вчинення кримінального правопорушення, може не володіти докладною інформацією про його обставини, втім, таке повідомлення має містити відомості про існування обставин, які прямо чи опосередковано можуть свідчити про наявність ознак вчиненого кримінального правопорушення. Заявник не має обов`язку доводити факт вчинення кримінального правопорушення, однак наведення фактичних обставин, які спонукають його вважати, що кримінальне правопорушення було вчинене, є ознакою обґрунтованості повідомлення та надає можливість їх перевірити.

35.Однак, на переконання слідчої судді, скарга не містить обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

36.Як уже зазначала слідча суддя, ч. 1 ст. 214 КПК України не встановлює обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити відомості до ЄРДР за будь-якою заявою, а тільки тією, що містить відомості про вчинення кримінального правопорушення. Також, така позиція відповідає усталеній судовій практиці в Україні та позиції ВС, що викладалась вище.

37.На переконання слідчої судді, твердження скаржника про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365 та ч. 4 ст. 368 КК України мають занадто узагальнений, абстрактний характер, а наведені відомості не дають змоги попередньо кваліфікувати такі діяння саме як кримінальні правопорушення.

38.Натомість, самих лише абстрактних припущень про можливе вчинення кримінальних правопорушень, викладених у заяві, недостатньо для того, щоб розпочати досудове розслідування, оскільки підставою для початку досудового розслідування є фактичні дані та конкретні обставини, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення.

39.Отже, доводи заяви ОСОБА_4 про вчинення таких кримінальних правопорушень, на переконання слідчої судді, є необґрунтованими припущеннями не заснованими на фактичних даних.

40.Поряд з цим, покликання на те, що відповідні відомості публікувались у ЗМІ, не спростовують обов`язку заявника повідомляти саме відомості про вчинення кримінального правопорушення. З цьому приводу слідча суддя пропонувала адвокату надати час для підготовки та представлення слідчій судді відомостей про вчинення кримінального правопорушення, однак адвокат відмовився від такої можливості.

41.З цього приводу, слідча суддя звертає увагу, що після внесення відомостей до ЄРДР органом досудового розслідування мають проводитись слідчі дії, необхідні для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, які передбачають обов`язкове втручання в права та свободи особи у тій чи іншій мірі. Водночас, здійснення такого на основі припущень, без наявності об`єктивних даних, які б вказували на чинення кримінального правопорушення, є недопустимим.

42.З огляду на наведене, обставини, викладені в заяві, не потребують перевірки засобами кримінального процесу.

43.Отже, оскільки викладене ОСОБА_4 не містить відомостей про вчинення кримінальних правопорушень, відсутня і бездіяльність уповноважених осіб НАБУ щодо невнесення відомостей до ЄРДР та надання йому витягу з ЄРДР.

44.На підставі наведеного, слідча суддя вважає, що наявні підстави, для відмови у задоволення скарги.

З огляду на викладене, керуючись статтями ст. 214, 303, 307, 371-372, КПК України, слідча суддя

п о с т а н о в и л а:

Відмовити у задоволенні скарги на бездіяльність уповноваженої особи НАБУ.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідча суддя ОСОБА_1