Справа № 461/8525/24
Провадження № 1-кс/461/6460/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2024 року м.Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Львові погоджене із прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 клопотання слідчого групи слідчих слідчого СВ ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000056 від 06.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

в с т а н о в и в:

слідчий групи слідчих слідчого СВ ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 за погодженням із у кримінальному провадженні прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 , звернувся до суду із клопотанням, в якому просить накласти арешт на вилучений 19.10.2024 в ході затримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мобільний телефон марки IPhone13 Pro, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із абонентським номером НОМЕР_3 та е-сім НОМЕР_4 .

В обгрунтування внесеного клопотання покликається на те, що з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, у зв`язку із наявними підставами вважати, що вилучене майно містить відомості, щодо обставин, які досліджуються в ході кримінального провадження, та можуть бути використані, як доказ у суді необхідно накласти арешт на вищевказане майно, а тому просить суд клопотання задоволити.

Слідчий у судове засідання не з`явився, оскільки у клопотанні просить суд проводити розгляд справи про накладення арешту на майно у його відсутності та у відсутності прокурора. Клопотання підтримує та просить суд таке задоволити.

З метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Встановлено, що слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області за процесуального керівництва прокурорів Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000056 від 06.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_7 призначено на посаду заступника начальника центру начальника відділу матеріально технічного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_5 ), де він проходить військову службу по даний час.

Відповідно до ст. 18 Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти корупції, яка ратифікована Верховною Радою України 18.10.2006 та набрала чинності для України 01.01.2010, кожна Держава-учасниця розглядає можливість вжиття таких законодавчих та інших заходів, які можуть бути необхідними для визнання злочинами наступних дій, якщо вони вчинені умисно:

a) обіцянка, пропозиція або надання державній посадовій особі чи будь-якій іншій особі, особисто або через посередників, будь-якої неправомірної переваги, щоб ця посадова особа чи така інша особа зловживала своїм справжнім або удаваним впливом з метою одержання від адміністрації чи державного органу Держави-учасниці будь-якої неправомірної переваги для ініціатора таких дій чи будь-якої іншої особи;

b) вимагання або прийняття державною посадовою особою чи будь-якою іншою особою, особисто або через посередників, будь-якої неправомірної переваги для самої себе чи для іншої особи, щоб ця особа чи така інша особа зловживала своїм справжнім або удаваним впливом з метою одержання від адміністрації або державного органу Держави-учасниці будь-якої неправомірної переваги.

Відповідно до вимог ст.ст. 19, 68 Конституції України, ОСОБА_7 зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також неухильно їх додержуватись.

Нормами ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» визначено, що правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Також, відповідно до ст. 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення.

Відповідно до п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_7 , як військова службова особа військовослужбовець правоохоронного органу спеціального призначення, є суб`єктом відповідальності за злочини вчинені у сфері службової діяльності та правопорушення пов`язані з корупцією. Відтак йому забороняється використовувати свої службові повноваження та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди або у зв`язку з прийняттям обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб.

Окрім цього, під час проходження військової служби ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді заступника начальника центру начальника відділу матеріально технічного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_5 ) (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ), відповідно до вимог ст.ст. 19, 68 Конституції України, ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999, ст. 23 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників); подавати підлеглим приклад зразкового виконання військового обов`язку; сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, передбачених посадою; керуватися тільки законами України; діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однак, ОСОБА_7 , діючи у порушення наведених вимог законодавства, перебуваючи на посаді заступника начальника центру начальника відділу матеріально технічного забезпечення ВМКЦ ДПСУ м. Львів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, з метою особистого збагачення, став на шлях злочинної діяльності за таких обставин.

Особовому складу Державної прикордонної служби України гарантується безоплатне медичне забезпечення, яке здійснюється в лікувально-профілактичних закладах Державної прикордонної служби України (ст. 25 Закону України «Про Державну прикордонну службу України»).

Відповідно до Переліку закладів охорони здоров`я Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 11.12.2012 № 1066, ВМКЦ ДПСУ м. Львів є лікарняним лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я Державної прикордонної служби України.

У закладах охорони здоров`я Держприкордонслужби надається, зокрема, первинна, вторинна (спеціалізована) та третинна (високоспеціалізована) медична допомога, а також проводиться реабілітаційне лікування після захворювань. Військовослужбовці Держприкордонслужби перебувають на медичному обслуговуванні у закладах охорони здоров`я Держприкордонслужби (п.п. 3, 4 Інструкції про порядок надання медичної допомоги у закладах охорони здоров`я Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 11.12.2012 № 1065).

ВМКЦ ДПСУ м. Львів є регіональним центром та в зоні своєї відповідальності охоплює 7 областей (Львівську, Волинську, Закарпатську, Івано-Франківську, Рівненську, Чернівецьку, Тернопільську).

Водночас, займаючи посаду заступника начальника центру начальника відділу матеріально технічного забезпечення ВМКЦ ДПСУ м. Львів, ОСОБА_7 постійно обіймав посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, тобто був службовою особою в розумінні пункту 1 примітки до ст. 364 КК України.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, під час дії воєнного стану звільняються з військової служби, зокрема, за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців.

Відповідно до Положення про проходження медичного огляду в Державній прикордонній службі України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 25.06.2024 № 441, медичний огляд військово-лікарською комісією включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку осіб на момент огляду, зокрема, в цілях визначення ступеня придатності до військової служби з винесенням постанови. Лікарі під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в електронній системі охорони здоров`я, що характеризують стан здоров`я військовослужбовця Держприкордонслужби, та з іншими медичними документами, які надає військовослужбовець Держприкордонслужби.

За таких обставин, ОСОБА_7 , діючи з метою особистого незаконного збагачення, налагодив протиправну схему одержання неправомірної вигоди від військовослужбовців за поміщення їх на стаціонарне лікування ІНФОРМАЦІЯ_3 та виготовлення недостовірних медичних документів про стан здоров`я останніх, що будуть слугувати підставою для їхнього звільнення з військової служби за станом здоров`я. З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_7 залучив до такої протиправної діяльності інших, невстановлених на даний час в ході досудового розслідування, осіб з числа військовослужбовців (працівників) ІНФОРМАЦІЯ_3 та інших закладів охорони здоров`я.

Зокрема, у серпні 2024 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 , в ході спілкування з військовослужбовцем військової частини НОМЕР_6 ОСОБА_8 , який перебував на лікуванні у ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , повідомив останньому про те, що він ( ОСОБА_7 ) зможе забезпечити подальше (неодноразове) перебування ОСОБА_8 на стаціонарному лікуванні у ВМКЦ ДПСУ м. Львів, а також виготовлення необхідних (у тому числі і недостовірних) медичних документів про стан його здоров`я, що будуть слугувати підставою для його звільнення з військової служби за станом здоров`я. При цьому, ОСОБА_7 висунув ОСОБА_8 протиправну вимогу щодо передачі йому ( ОСОБА_7 ) грошових коштів (неправомірної вигоди) за вчинення вищевказаних дій, а у випадку відмови надати таку неправомірну вигоду, ОСОБА_8 не зможе продовжити лікування у ВМКЦ ДПСУ м. Львів та отримати медичні документи, що будуть слугувати підставою для його звільнення з військової служби за станом здоров`я.

В свою чергу, ОСОБА_8 усвідомлював, що ОСОБА_7 , як військовослужбовець Державної прикордонної служби України, перебуваючи на посаді заступника начальника ВМКЦ ДПСУ м. Львів, в силу своїх службових повноважень має реальну можливість забезпечити подальше перебування ОСОБА_8 на стаціонарному лікуванні у ВМКЦ ДПСУ м. Львів, а також виготовлення необхідних медичних документів про стан його здоров`я, що будуть слугувати підставою для звільнення з військової служби за станом здоров`я, а тому був вимушений погодитись надати ОСОБА_7 , на його вимогу, неправомірну вигоду з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав та інтересів.

27.09.2024 близько 14 год. 00 хв. під час особистої зустрічі між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на території ВМКЦ ДПСУ м. Львів за адресою: АДРЕСА_1 , останній повідомив ОСОБА_8 про необхідність (висловив вимогу) передати йому ( ОСОБА_7 ) неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 15 000 грн. за перебування ОСОБА_8 на стаціонарному лікуванні у ВМКЦ ДПСУ м. Львів в період з 12.09.2024 до 26.09.2024 (15 днів) та прийняття рішення про скерування ОСОБА_8 на стаціонарне лікування до КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», що є частиною неправомірної вигоди за перебування ОСОБА_8 на стаціонарному лікуванні у ВМКЦ ДПСУ м. Львів, а також виготовлення необхідних медичних документів про стан його здоров`я, що будуть слугувати підставою для звільнення з військової служби за станом здоров`я.

30.09.2024 близько 12 год. 00 хв. під час особистої зустрічі поблизу ВМКЦ ДПСУ м. Львів по вул. Личаківська, 107 у м. Львові, ОСОБА_7 одержав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 15 000 грн. за перебування ОСОБА_8 на стаціонарному лікуванні у ВМКЦ ДПСУ м. Львів в період з 12.09.2024 до 26.09.2024 (15 днів) та прийняття рішення про скерування ОСОБА_8 на стаціонарне лікування до КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», що є частиною неправомірної вигоди за перебування ОСОБА_8 на стаціонарному лікуванні у ВМКЦ ДПСУ м. Львів, а також виготовлення необхідних медичних документів про стан його здоров`я, що будуть слугувати підставою для звільнення з військової служби за станом здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Новояворівськ, Львівської області, громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , обґрунтовано підозрюється в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

19.10.2024, на виїзді з м. Сум, на блокпості, який розташований в напрямку с. Білопілля, що у Сумській області та яке знаходиться приблизно у 7 км від кордону з Російською Федерацією, ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 та затримано у порядку ст. 208 КПК України, на підставі п. 6 ч. 2 ст. 615 КПК України, у зв`язку із наявністю обґрунтованих обставин вважати, що останній міг втекти з метою ухилення від кримінальної відповідальності, у вчиненні злочину який йому інкриміновано.

Так, в ході затримання підозрюваний добровільно видав належний йому мобільний телефон марки IPhone13 Pro, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із абонентським номером НОМЕР_3 та е-сім НОМЕР_4 .

Зі змісту клопотання вбачається, що на даний час в органу досудового розслідування існує сукупність підстав вважати, що вилучені перелічені речі є речовими доказами у вказаному вище кримінальному провадженні, оскільки можуть містити відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим згідно постанови від 19.10.2024 такі визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані. як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Ч.7 ст.237 КПК України передбачено, що при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно з ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Ч.2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Слідчим доведено, що метою накладення арешту на майно є забезпечення речових доказів.

Арешт вище вказане майно, як тимчасово вилученого майна є розумним та співрозмірним обмеженням права власності щодо виконання завдання кримінального провадження відповідно до ст.2 КПК України.

Таким чином, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

Завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням може бути виконане.

Незастосування арешту майна із позбавленням права на відчуження та розпорядження, може привести до настання наслідків, які перешкоджатимуть збереженню речових доказів.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою збереження речових доказів, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого групи слідчих слідчого СВ ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000056 від 06.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, - задоволити.

Накласти арешту на вилучений 19.10.2024 в ході затримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мобільний телефон марки IPhone13 Pro, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із абонентським номером НОМЕР_3 та е-сім НОМЕР_4 .

Виконання ухвали покласти на слідчого групи слідчих слідчого СВ ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1