Провадження № 1-кс/344/6180/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0000926 від 10.08.2022, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого покликався на те, що слідчим відділом Управління СБ України в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000926 від 10.08.2022, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 16.08.2024 військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , на підставі поіменного списку військовозобов`язаних, які відправлені ІНФОРМАЦІЯ_2 на медичну комісію у ООМЦ м. Івано-Франківськ № 11260 від 16.08.2024, відрядних листів та шляхового листа № 13/462 від 11.08.2024, виконуючи свої службові обов`язки щодо супроводу військовозобов`язаних: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , до обласного об`єднаного центру мобілізації м. Івано-Франківська для проходження медичної комісії, дотримуючись закону України «Про мобілізацію» у військовий час, о 19 год. 40 хв., автомобілем марки «Ford Transit», 2017 року випуску, білого кольору, з військовими номерними знаками чорного кольору НОМЕР_1 , спільно із вищевказаними військовозобов`язаними, направились із м. Надвірної до м. Івано-Франківська.

Прямувавши дорогою у напрямку м. Івано-Франківськ, ОСОБА_6 сидячи з боку від водія автомобіля марки «Ford Transit» з номерами НОМЕР_1 побачив в бокове дзеркало, що за ними тривалий час слідує автомобіль марки «Opel VIVARO» з д.н.з. НОМЕР_2 , темного кольору, та здогадався, що за ними слідують батьки одного із військовозобов`язаних. Доїхавши до регульованого перехрестя обладнаного світлофором, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , службовий автомобіль марки «Ford Transit» з номерами НОМЕР_1 , близько 20 год. 15 хв., зупинився у лівій смузі у зв`язку із увімкненим на світлофорі червоного світлового сигналу.

Саме у цей час, тобто близько 20 год. 15 хв., із службовим автомобілем марки «Ford Transit» з номерами НОМЕР_1 , порівнявся автомобіль марки «Opel VIVARO» з д.н.з. НОМЕР_2 , із якого вискочили особи чоловічої і жіночої статі серед яких був і ОСОБА_4 , який був за кермом автомобіля «Opel VIVARO» з д.н.з. НОМЕР_2 . Тоді ж ОСОБА_4 різко відкрив бічні пасажирські дверцята службового автомобіля марки «Ford Transit» з номерами НОМЕР_1 , що в автоматичному режимі спричинило зупинку двигуна, при цьому останній пошкодив бічні двері службового автомобіля.

Після цього ОСОБА_4 , та інші невстановлені особи намагалися проникнути у салон автомобіля. Одночасно із цим ОСОБА_17 син ОСОБА_4 , намагався відкрити задні двері застосовуючи надмірну силу. У свою чергу ОСОБА_6 почав викликати поліцію, а ОСОБА_7 та ОСОБА_10 почали стримувати даних осіб від проникнення у салон. При цьому, хтось із присутніх, на даний час невстановлених осіб, наніс кілька ударів по тілу військовослужбовця ОСОБА_7 , який виконуючи свої службові обов`язки, намагався перешкодити потраплянню сторонніх осіб в салон службового автомобіля марки «Ford Transit» де перебували військовозобов`язані.

У подальшому ОСОБА_4 та інші на даний час невстановлені особи, вигукуючи образливі слова та застосовуючи фізичну силу намагалися забрати із салону службового автомобіля марки «Ford Transit» свого сина військовозобов`язаного ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Коли ОСОБА_4 , не зважаючи на застосування ним фізичної сили до військовослужбовців, не вдалось витягнути свого сина ОСОБА_12 із службового автомобіля, він подолавши супротив військовослужбовців ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , проник до службового автомобіля марки «Ford Transit» і залишався там до кінця конфлікту. При цьому весь час перебування в салоні службового автомобіля марки «Ford Transit» ОСОБА_4 провокував конфлікт із військовослужбовцями та своїми активними діями перешкоджав їм виконувати службові обов`язки відповідно до Закону України «Про мобілізацію».

В подальшому, у зв`язку із блокуванням службового автомобіля марки «Ford Transit» на місці події почався збиратися натовп з агресивно налаштованих людей в основному жіночої статі яких ОСОБА_4 весь час провокував на конфлікт із присутніми військовослужбовцями.

Того ж дня, тобто 16.08.2028, близько 20 год. 45 хв., на місце події прибули наряди поліції, які намагались забезпечити громадянський порядок та сприяти військовослужбовцям у виконанні їхніх службових обов`язків. При цьому працівники поліції намагалися домовитись із ОСОБА_4 щоб він покинув автомобіль та дозволив продовжити подальший рух, але той не хотів покидати салон службового автомобіля марки «Ford Transit» з номерами НОМЕР_1 без свого сина.

Близько 21 год. 10 хв. прибула швидка медична допомога, яку викликав хтось із натовпу. В подальшому на вимогу натовпу фельдшера швидкої допомоги разом із ОСОБА_12 та іншими військовозобов`язаними, прослідували до карети швидкої допомоги, оскільки натовп вимагав доставити їх в медичний заклад для обстеження.

Оскільки внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 службовий автомобіль марки «Ford Transit» з номерами НОМЕР_1 , був заблокований, а відчинені пасажирські дверцята, які були пошкодженні останнім, технічно унеможливили запуск двигуна заблоковано автоматикою автомобіля, військовослужбовці ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не змогли здійснити подальший супровід військовозобов`язаних до медичного закладу, що у свою чергу призвело до втечі військовозобов`язаних.

За таких обставин ОСОБА_4 , діючи умисно, вчинив активні дії спрямовані на перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань, які виразились у блокуванні руху військового транспортного засобу, шляхом перекриття руху, організації скупчення людей, а також пошкодженні транспортних засобів, що використовуються підрозділами ЗСУ чи інших формувань, що у свою чергу ускладнює або унеможливлює здійснення законної діяльності ЗСУ та іншими військовими формуваннями або істотно знижує її ефективність.

При цьому, ОСОБА_4 усвідомлював об`єктивно існуючу небезпеку свого діяння та бажав настання передбачуваних суспільно небезпечних наслідків.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, тобто в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

20.08.2024 року ОСОБА_4 в порядку п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, покликаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити, застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розмір застави. Додатково після пояснення підозрюваного та захисника пояснив, що підозрюваний рухаючись своїм авто за автомобілем, де перебували військові та військовозобов`язані, на світлофорі перегородив своїм авто зустрічну смугу руху, а також в зв`язку з застосуванням сили до дверки автомобіля, в якому були військовозобов`язані, спричинив неможливість руху в подальшому і службового автомобіля (при відкритті дверей блокується рух автомобіля автоматично). В зв`язку з цим, протягом близько години, через поведінку підозрюваного було перекрито рух автомобілів в обох напрямках, що спричинило натовп інших людей, в результаті чого всі військовозобов`язані, які вийшли з автомобіля в якому вони їхали, не дійшовши до автомобіля швидкої допомоги, зникли в невідомому напрямку (втекли).

Захисник у судовому засіданні заперечив щодо клопотання зазначив, що ризики п.п.4.5, які зазначені в клопотанні є недоведені, тяжкість злочину не є ризиком, підозра необґрунтована, оскільки син підозрюваного насильно утримувався представниками ТЦК та був позбавлений фактично волі. Просив відмовити в задоволенні клопотання.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання. Надав пояснення обставин, які відбувались 16.08.2024 року, а саме: підозрюваний разом з сімє`ю та сином прибули в Івано-Франківську область з Житомирської області на відпочинок та були зупинені на так званому блокпості для перевірки документів. Оскільки, син мав направлення в Обласну Житомирську лікарню на ВЛК, огляд якого перенесено на 23-24 серпня 2024 року (16.07.20254р. обстеження не пройшов через неполадки медичної апаратури), представники запропонували поїхати сину в ТЦК. Протягом однієї години син перебував в приміщенні ТЦК, після чого вийшов і повідомив підозрюваному (батьку), що його відправляють на проходження ВЛК. Так, як було кінець робочого дня, всіх присутніх військовозобов`язаних в тому числі і сина підозрюваного, близького 19.40год. посадили в автомобіль (бус) та який вирушив в невідомому для підозрюваного напрямку, а тому він на своєму авто продовжував рухатись за автомобілем, в якому дійсно були і представники ТЦК (військові). При зупиненні автомобіля з військовозобов`язаними на світлофорі (при загорянні червоного світла) підозрюваний застосувавши силу відчинив двері автомобіля, в якому перебував син, у зв`язку з чим уможливився рух даного автомобіля. Це тривало близько години часу, після чого всі військовозобов`язані покинули автомобіль, в якому вони попередньо їхали, та мали перейти в автомобіль швидкої допомоги. Куди дальше направився син і де є він зараз підозрюваному не відомо. Просив врахувати, що він є інвалідом другої групи.

Заслухавши прокурора, захисника і підозрюваного, та дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 4, 5, ст. 177 КПК України, а саме: - - п.1 - переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки вищевказана особа усвідомлює про можливість покарання за вчинення такого злочину. Окрім цього, ОСОБА_4 усвідомлює, що санкція насамперед ч. 1 ст. 114-1 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, у зв`язку із чим, враховуючи режим воєнного стану на території України, може покинути територію України та виїхати на ТОТ України чи інших країн, тим же самим переховуватись від органів досудового розслідування та суду за скоєний ним злочин;

- п. 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні злочину проти основ національної безпеки України. У свою чергу, ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може розголошувати останнім інформацію про хід досудового розслідування та приховувати докази їхніх злочинних дій;

- п. 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти основ національної безпеки України та зможе вчинити інші кримінальні правопорушення проти національної безпеки України або продовжити здійснювати вищевказаний злочин.

Наявні у матеріалах кримінального провадження докази у їх сукупності дають підстави слідчому судді прийти до висновку, що органами досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, тобто в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 § 1 (c) Конвенції, передбачає наявність обставин, або відомостей, як переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа можливо вчинила злочин».

20 серпня року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 затримано в порядку ст.208 КПК України.

20 серпня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: показами свідків, оголошеною підозрою, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 p., ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. та відповідних положень низки інших міжнародно-правових актів з прав людини і судочинства кожна людина має право на свободу і особисту недоторканність. Застосування до неї як до підозрюваного чи обвинуваченого запобіжних заходів є істотним обмеженням цього права, а тому можливе лише у виняткових випадках, за наявності передбачених законом підстав і в передбаченому законом порядку.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 114-1 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , належить до категорії тяжкого злочину, вчиненого проти основ національної безпеки України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Частиною 1 ст.183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вбачається, що застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків. Ризик - це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність встановлених на досудовому розслідуванні ризиків, передбачених у п.п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які на даний час існують.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість інкримінованого злочину, міцність соціальних зв`язків підозрюваного та характеризуючи його особу дані, те що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, зважає на те, що під час досудового слідства встановлено, а в судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і приходить до переконання, що клопотання слід задовольнити.

Слідчий суддя, погоджується з тим, що батько переживав хвилювання за повнолітнього сина, однак підозрюваний мав право, діяти в порядку закону та звертатись у відповідні органи, щодо поведінки уповноважених посадових осіб, які на переконання підозрюваного були, а не застосовувати фізично силу та спричиняти блокування руху автомобіля, в якому перебували військові та військовозобов`язані.

Інший м`ягший запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки ОСОБА_4 , усвідомлюючи застосування до нього покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років, зможе змінити місце проживання та переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Згідно ч. 3ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Суд вважає, що з урахуванням обставин кримінального правопорушення, те, що ОСОБА_4 , підозрюються у вчиненні тяжкого злочину, встановленими під час судового засідання ризиками, обґрунтованою підозрою, встановлені на даний час досудовим слідством обставинами, застава встановленню не підлягає.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_4 ,, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

За змістом ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Таким чином строк тримання під вартою підлягає обчисленню з моменту затримання, а саме з 20 серпня 2024 року.

Виходячи з викладеного, на підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 131,132, 176-178, 182-184, 193, 194,197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк 60 днів до 18 жовтня 2024 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Тримання під вартою ОСОБА_4 здійснювати в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_18 .

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 22 серпня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_19