Дата документу 17.09.2024Справа № 554/7465/24
Провадження № 1-кс/554/9521/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000532 від 11.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 121 КК України , про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Москва, громадянки України, із базовою вищою освітою, пенсіонерки, розлученої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,-

В С Т А Н О В И В:

Слідча звернулася до суду із зазначеним клопотанням, у якому посилалася на те, що слідчим управлінням ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000532 від 11.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що на початку липня 2024 року, на ґрунті тривалих неприязних відносин у ОСОБА_5 , виник умисел, на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Не маючи змоги заподіяти тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 самостійно, ОСОБА_5 , із метою реалізації свого злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, вирішла замовити вказаний злочин іншій особі, тобто вчинити умисне тяжке тілесне ушкодження на замовлення.

Підшукуючи виконавців, ОСОБА_5 , 08.07.2024 у м. Полтаві Полтавської обл. зустрілася із особою, відомості про яку змінені на підставі ЗУ «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» на ОСОБА_9 , якому розповіла про свої наміри та запропонувала підшукати особу, яка, за грошову винагороду, здійснить тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_8

19.07.2024, близько 12:30, за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 зустрілася із ОСОБА_9 . Під час зустрічі ОСОБА_9 рекомендував ОСОБА_5 ОСОБА_10 як особу, яка вирішить усі її питання щодо нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

У подальшому ОСОБА_9 покинув зазначене місце, залишивши ОСОБА_5 та ОСОБА_10 наодинці.

Під час розмови ОСОБА_5 розповіла ОСОБА_10 про свої злочинні наміри нанести ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження та надала при цьому фото останнього, а також інформацію про його адресу проживання та його спосіб життя. Окрім цього ОСОБА_5 детально розповіла про схему руху останнього, уточнюючи при цьому спосіб нанесення тяжких тілесних ушкоджень, а саме ОСОБА_5 повідомила, що ОСОБА_8 необхідно було викрасти біля будинку де мешкає останній, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , забрати у останнього мобільний телефон, відвезти у безлюдне місце, де йому треба було нанести тяжкі тілесні ушкодження у вигляді залишення зору, при цьому здійснити це так щоб останній залишився живий. Окрім цього ОСОБА_5 не наголошувала на терміни виконання її замовлення.

При цьому ОСОБА_5 визначила розмір винагороди за нанесення тяжких тілесних ушкоджень, у вигляді залишення зору, ОСОБА_8 у сумі 500 доларів США, попередньо повідомивши, винагороду віддасть після підтвердження нанесення тяжких тілесних ушкоджень.

У подальшому працівниками правоохоронних органів імітоване нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , у вигляді пошкодження органів зору.

У подальшому працівниками правоохоронних органів імітоване викрадення та нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , у вигляді пошкодження очей, а ОСОБА_5 25.07.2024 за виконання замовлення передано грошові кошти в сумі 500 доларів США.

25.07.2024 слідчим СУ ГУНП в Полтавській області за погодженням з прокурором Полтавської обласної прокуратури згідно вимог ст. 276-278 КПК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 121 КК України, а саме закінчений замах на умисне тяжке тілесне ушкодження вчинене на замовлення.

26.07.2024 слідчим суддею Октябрського районного суду м. Полтави відносно підозрюваної ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 діб.

02.09.2024 колегією суддів палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду скасовано ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 26.07.2024 та ухвалено нову ухвалу, якою до підозрюваної ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 25.09.2024.

Завершити досудове розслідування до даного терміну не представляється можливим, оскільки у кримінальному провадженні необхідно виконати ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, проведення яких потребує додаткового часу. Дані слідчі та процесуальні дії не були здійснені чи завершені раніше з об`єктивних причин та потребують додаткового часу строком до 3 місяців, зокрема через: тривалі строки проведення призначених під час досудового розслідування експертиз; тривалу процедуру розсекречення ухвал слідчих суддів Полтавського апеляційного суду, на підставі яких проводилися негласні слідчі (розшукові) дії; заміну кінцевої підозри, відкриття матеріалів кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України тощо.

Результати вищевказаних слідчих (розшукових) та процесуальних дій мають важливе значення для досудового розслідування та можуть бути використані як докази під час судового розгляду у даному кримінальному провадженні.

Не відкриття матеріалів сторонами одна одній у порядку ст. 290 КПК України після закінчення досудового розслідування, а також додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду, є підставою для визнання судом відомостей, що містяться в них, недопустимими доказами.

Постановою першого заступника керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_11 від 13.09.2024 року строк досудового розслідування продовжено до 25.10.2024 року.

Водночас, у зв`язку із вирішенням питання про продовженням строку досудового розслідування виникла необхідність і в продовженні строку застосованих до підозрюваного у даному кримінальному провадженні запобіжного заходу.

Так, строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_5 закінчується 25 вересня 2024 року.

Підстав для зміни застосованого відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, наразі не вбачається, оскільки, відповідно до ст.177 КПК України, існують наступні ризики, які дають підстави вважати, що, перебуваючи на волі, підозрювана ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню наступним чином: 1) переховуватись від органів досудового розслідування та суду; 2) незаконно впливати на потерпілого, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні; 3) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;4) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказані ризики підтверджується такими фактами:

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , в аспекті кримінально-правової кваліфікації відноситься до категорії тяжких, а санкція ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 121 КК України передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років позбавлення волі. Отже, як ризики, які дають підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені частиною першої статті 177 КПК України, варто розцінювати ту обставину, що ОСОБА_5 , розуміючи невідворотність покарання за скоєний злочин, яке їй загрожує, вказує на те, що вона може свідомо уникати відповідальності за вчинене нею кримінальне правопорушення та переховуватись від органів досудового розслідування, суду. Поряд з цим, ОСОБА_5 офіційно не одружена, не має утриманців, не працевлаштована, що свідчить про слабкість її соціальних зв`язків. Таким чином, у разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, ОСОБА_5 може залишити місце проживання, що унеможливить виконання процесуальних рішень.

Перебуваючи на волі, підозрювана може перешкодити встановленню істини у справі, впливати на свідків та потерпілого з метою спонукання останніх до зміни раніше наданих показань або до відмови від їх надання. Свідки є знайомими підозрюваної, окрім цього треба зважити на те, що саме вони повідомили про плани підозрюваної, щодо вчинення тяжкого злочину. Також потерпілий відносно якого вчиняли злочин проживає в одному під`їзді з підозрюваною, окрім цього органом досудового розслідування встановлено, що раніше підозрювана вже замовляла вчинення аналогічного злочину, однак доведений він не був. При цьому, злочин, у якому підозрюється ОСОБА_5 супроводжувався із застосуванням насильства по відношенню до ОСОБА_8 . Таким чином, у разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з тримання під вартою, підозрювана зможе застосувати заходи фізичного або психічного впливу до свідків злочину та потерпілого з метою спонукання останніх до зміни раніше наданих показань або до відмови від їх надання, що унеможливить якісне проведення досудового розслідування.

Відсутність будь-яких засобів для існування: офіційних джерел доходів, постійного або тимчасового місця роботи, заощаджень, соціальних зв`язків є неспростовним ризиком вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_5 у майбутньому. Перебуваючи на свободі ОСОБА_5 може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки вчинене нею кримінальне правопорушення свідчить про те що підозрювана схильна до агресивної поведінки, і здатна завдати фізичної шкоди життю та здоров`ю іншої людини.

При вирішенні питання про доцільність продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 . слідча вважає за необхідне враховувати практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Інші, більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 неможливо з наступних причин:

- особисте зобов`язання - неможливо застосувати, оскільки вказаний запобіжний захід є найменш суворим запобіжним заходом з-поміж інших, передбачених ст. 176 КПК України і є неспіврозмірним із врахуванням інкримінованого, та не забезпечить належної поведінки підозрюваної під час здійснення досудового розслідування та подальшого судового розгляду та фактично виключає будь-який контроль за поведінкою підозрюваної за умови її перебування на свободі, що створить усі необхідні умови для настання вищевказаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України;

- особиста порука - неможливо застосувати у зв`язку з тим, що на адресу органу досудового розслідування та прокуратури не надходило письмових звернень від осіб, готових поручитися за підозрювану та забезпечити її належну процесуальну поведінку, що негативно характеризує його особу;

- застава - неможливо застосувати у зв`язку з тим, що на адресу органу досудового розслідування та прокуратури не надходило заяв або клопотань від підозрюваної, її захисника, рідних чи інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Крім цього, даний запобіжний захід буде недостатнім, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства;

- домашній арешт - неможливо застосувати у зв`язку з тим, що підозрювана підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків, а її перебування на свободі дасть їй усі можливості довести свій злочинний умисел до кінця, так як потерпілий являється її сусідом.

Застосування відносно підозрюваної ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, дасть їй усі можливості для продовження здійснення своєї злочинної діяльності та доведення її злочинного умислу до кінця, та створить належні умови для настання вищевказаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що в свою чергу негативно вплине на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Крім цього, відповідно з положеннями ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненому із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Прокурор у судовому засіданні підтримала клопотання та просила задовольнити. Пояснила, що ризики на даний час існують та не зменшилися. Підозрювана продовжує чинити тиск на потерпілого через свого сина. Вона вчинила кримінальне правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі та може продовжити вчиняти інші правопорушення, тому тільки утримання під вартою надасть можливість запобігти вказаним ризикам.

Слідча клопотання про продовженні дії запобіжного заходу підтримала та просила задовільнити.

Підозрювана заперечував проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просила обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Зазначив, що винуватість ОСОБА_5 на даний час ще не встановлена. Свідки у кримінальному провадженні є залегендованими особами, тому потерпіла не має можливості на них вплинути. Дружина потерпілого на даний час виїхала за межі України. Син підозрюваної є наркозалежною особою, який на даний час проходить курс лікування та приймає замісну терапію з 2021 року. Він має проблеми зі здоров`ям та потребує допомоги з боку матері. Сама ОСОБА_5 має серйозні проблеми зі здоров`ям та потребує постійного лікування. Вона пенсіонерка та має постійний дохід у вигляді пенсії. Позитивно характеризується за місцем проживання (адвокатом відібрано характеристики від мешканців під`їзду, у якому проживає підозрювана).

Захисник ОСОБА_7 також заперечував проти задоволення клопотання, оскільки підозрювана на даний час утримується у жіночій колонії, тобто, фактично раніше не судиму особу поміщено до установи відбування покарання, що є суттєвим порушенням прав його підзахисної. ОСОБА_5 має великі проблеми зі здоров`ям, а саме із серцем та судинами, а в колонії відсутні необхідні медикаменти для належного лікування.

Заслухавши пояснення прокурора, слідчої, підозрюваного та захисників, дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000532 від 11.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 121 КК України.

25.07.2024 року слідчим СУ ГУНП в Полтавській області за погодженням з прокурором Полтавської обласної прокуратури згідно вимог ст. 276-278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 121 КК України.

25.07.2024 року о 15 год. 02 хв. ОСОБА_5 затримана в порядку ст. 208 КПК України.

25.07.2024 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави застосовано до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 діб у межах строку досудового розслідування.

02.09.2024 року Постановою Полтавського апеляційного суду скасовано ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 25.07.2024 р., ухвалено нову ухвалу, якою застосовано щодо підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави, строк дії ухвали встановлено до 25 вересня 2024 року.

Постановою Першого заступника керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_11 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000532 до трьох місяців, а саме до 25.10.2024 року.

Кінцевим строком дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є 25 вересня 2024 року .

Зі змісту ст. 131-132 КПК України встановлено, що запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

У відповідності до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно ч.1 вказаної статті строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч.3 вказаної статті строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Аналізуючи пояснення прокурора щодо наявних ризиків, долучені до клопотання матеріали, не вдаючись до оцінки доказів на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя констатує, що під час розгляду клопотання прокурор, довів наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, проте не достатньо обгрунтував неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, слідчим та прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, тобто запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, у клопотанні слідча в обґрунтування неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу посилається на тяжкість та характер інкримінованого підозрюваній кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному чи обвинуваченому у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01.06.2006 Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Сам по собі характер інкримінованого підозрюваної кримінального правопорушення, на переконання слідчого судді, також не є підставою для продовження застосування до неї найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Підозрювана ОСОБА_5 є особою пенсійного віку, має захворювання серця (кардіоміопатія при метаболічних порушеннях ПБПНПГ) та ряд інших хронічних захворювань, вона має сина з яким спільно проживає, за місцем проживання характеризується позитивно, має постійний дохід у виді пенсії, раніше до будь-якого виду відповідальності не притягувалася, судимостей не має. Ухвалою слідчого судді від 25.07.2024 року до підозрюваної застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, умови якого підозрювана належним чином виконувала до постанови Полтавського апеляційного суду від 02.09.2024 року, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції та постановлено обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Перелічені обставини значно знижують встановлені ризики.

Також, слідчим суддею взято до уваги ту обставину, що у зв`язку з виключними обставинами, підозрювана утримується в установі виконання покарань №65, разом із особами, які відбувають покарання за вчинені злочини, що є суттєвим порушенням прав ОСОБА_5 , яка є раніше не судимою та її вина у вчиненні кримінального правопорушення ще не встановлена вироком суду, який набрав законної сили.

Згідно ст. 181 КПК України - домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що на даний час, для виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, буде достатньо більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт, що на думку слідчого судді забезпечить її належну поведінку та попередить її спроби вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваної запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на неї такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця свого проживання; утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні;здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176-178,183, 184, 193, 194, 196-199, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчої про продовження строку тримання під вартою - відмовити.

Змінити підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, у межах строку досудового розслідування.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) прибувати за кожною окремою вимогою слідчого та прокурора, суду у встановлений у вимозі час;

2) не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні, за виключенням як за ініціативою слідчого чи прокурора в їх присутності.

Строк дії ухвали - до 25.10.2024 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 5 діб з моменту оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 18 вересня 2024 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1