УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2024 Справа №607/15456/21 Провадження №1-в/607/407/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу

пробації ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Тернополі подання заступника начальника Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_5 про приведення судового рішення у відповідність до чинного законодавства стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Загір`я, Зборівського району, Тернопільської області, громадянина України, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло подання заступника начальника Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_5 про приведення у відповідність до чинного законодавства вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.10.2023, згідно якого ОСОБА_6 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України і призначено йому покарання, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням йому іспитового строку терміном на 1 (один) рік 6 (шість) місяців та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В обґрунтування подання зазначила, що набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», №3886-ІХ від 18.07.2024, яким усунена караність вчиненого ОСОБА_6 діяння за ч. 1 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України.

Засуджений ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився з невідомих суду на те причин, хоча про день та час розгляду подання повідомлявся судом належним чином. На підставі ст. 539 КПК України суд заслухавши думку учасників судового засідання, вважає за можливе продовжити розгляд подання у відсутності засудженого, який не з`явився.

Представник Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_4 у судовому засіданні подання підтримала та просить його задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подання підтримала та просить його задовольнити у зв`язку з декриміналізацією вчиненого ОСОБА_6 діянь за ч.ч. 1, 4 ст. 185 КК України.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, ознайомившись із матеріалами справи, суд приходить до такого висновку.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 було зроблено висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

З огляду на вказане кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Під час судового засідання встановлено, що вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.10.2023, ОСОБА_6 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому за даними кримінальними правопорушеннями покарання:

за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту;

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покладено на останнього ряд обов`язків. Вирок набрав законної сили 07 листопада 2023 року, та прийнятий до виконання Тернопільським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області.

Зі змісту вказаного вироку вбачається, що ОСОБА_6 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та ч. 4 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану. По всіх епізодах крадіжок, які інкримінуються ОСОБА_6 , та які були вчинені у 2021 році та 2022 році, сума викраденого майна не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак, на засудженого ОСОБА_6 , в частині засудження за ч. 1 ст. 185 КК України та ч. 4 ст. 185 КК України, поширюється дія Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" №3886-IX від 18.07.2024 року, що набув чинності 09.08.2024 року, та яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Таким чином, під час судового розгляду даного подання встановлено підстави, передбачені ч.2 ст.74 КК України, для негайного звільнення засудженого ОСОБА_6 від покарання, призначеного за вироком суду в частині засудження за ч. 1 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку із усуненням караності діяння.

Водночас вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2023 року ОСОБА_6 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України. Так як ч. 1 ст. 357 КК України не підпадає під декриміналізацію, тому ОСОБА_6 слід вважати засудженим згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2023 року за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі та звільненим від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75, 76 КК України.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що подання заступника начальника Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ст.58 Конституції України, ст.5, 74 КК України, ст.ст. 369, 372, 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Подання заступника начальника Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_5 - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст.74 КК України, звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання за ч. 1 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, призначеного вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2023 року, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_6 таким, що засуджений вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2023 року за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі, без застосування ч. 1 ст.70 КК України, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців (з дати ухвалення вироку) із покладенням відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків, визначених вироком суду від 05 жовтня 2023 року.

Продовжити виконання вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_6 , як особи, яка звільнена від відбування покарання з випробуванням.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний Тернопільської області протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1