ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3311/24 Справа № 216/5985/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000329 від 11.08.2024 року, за апеляційною скаргою заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 06 вересня 2024 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.Семидуби, Кіровоградської області, громадянку України, із середньою освітою, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючу, офіційно не працевлаштовану, неодружену, раніше не судиму, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні кримінальних проступків та призначено покарання: - за ч.1 ст.358 КК України у вигляді трьох місяців арешту; - за ч.4 ст.358 КК України у вигляді двох років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_9 остаточне покарання у вигляді двох років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку два роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки.

Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати на проведення судово технічної експертизи документів у розмірі 1893,20 грн.; вирішено питання щодо речових доказів, -

в с т а н о в и л а :

вироком суду ОСОБА_9 визнано винною у тому, що вона 02 серпня 2024 року приблизно о 10:00 год., знаходилась на зупинці громадського транспорту «вул. Шкільна» за адресою: АДРЕСА_2 , побачила на землі паспорт громадянина України НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який остання підняла і поклала у кишеню, не маючи на те законних підстав та стала зберігати при собі з метою подальшого підроблення та використання.

В подальшому, 02 серпня 2024 року приблизно після 17:30 год., точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем своого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на вчинення кримінального проступку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізуючи заздалегідь виниклий протиправний умисел, направлений на підроблення офіційного документа і який надає права, з метою використання його підроблювачем, шляхом наклеювання поверх первинної фотокартки на першій сторінці справжнього власника паспорту, нову власну фотокартку, тим самим підробила офіційний документ паспорт громадянина України НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_10 , маючи на меті в наступному використовувати його, видаючи себе за іншу особу.

Згідно висновку експерта за № СЕ-19/104-24/32535-ДД від 15.08.2024, бланк паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виготовлений поліграфічним способом з використанням форм плоского офсетного друку та відповідає за своїми характеристиками встановленому зразку (бланкам паспортів громадян України, що виготовляються на підприємствах ПК «Україна»). В первинний зміст наданого паспорта вносились наступні зміни: поверх первинної фотокартки була вклеєна нова, на якій у правому верхньому куту розташована частина рельєфного відбитку зі схожим змістом та взаємним розташуванням штрихів первинного відбитку.

Умисні дії ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 358 КК України за ознаками: підроблення іншого офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права, з метою використання його підроблювачем.

Крім цього, 10.08.2024, приблизно о 13:30 годині, ОСОБА_9 , знаходячись у сквері «Ботанічний сад» за адресою: АДРЕСА_3 , маючи за мету уникнення відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 178 КУпАП, видаючи себе за ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи при собі у розпорядженні завідомо підроблений документ, а саме паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , заповненого на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до якого попередньо була вклеєна її власна фотокартка, реалізуючи прямий умисел на вчинення кримінального проступку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, на підтвердження своєї особи пред`явила дільничному офіцеру поліції СДОП ВП Криворізького РУП ОСОБА_11 , до числа функціональних обов`язків якого входить складання адміністративних матеріалів, завідомо підроблений офіційний документ, а саме паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , заповненого на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тим самим використала завідомо підроблений нею документ.

Згідно висновку експерта за № СЕ-19/104-24/32535-ДД від 15.08.2024, бланк паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виготовлений поліграфічним способом з використанням форм плоского офсетного друку та відповідає за своїми характеристиками встановленому зразку (бланкам паспортів громадян України, що виготовляються на підприємствах ПК «Україна»). В первинний зміст наданого паспорта вносились наступні зміни: поверх первинної фотокартки була вклеєна нова, на якій у правому верхньому куту розташована частина рельєфного відбитку зі схожим змістом та взаємним розташуванням штрихів первинного відбитку.

Умисні дії ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 кваліфіковано за ч. 4 ст. 358 КК України за ознаками: використання завідомо підробленого документа.

З таким вироком суду першої інстанції не погодився прокурор та оскаржив в апеляційному порядку, не оспорюючи фактичні обставини, доведеність вини та кваліфікацію, в апеляційній скарзі просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, в іншій частині вирок суду залишити без змін.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що місцевий суд призначив обвинуваченій вид покарання, не передбачений санкцією, внаслідок чого ухвалив незаконний вирок.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано положення ст.691 КК України та призначено максимальний вид та міра покарання, в той час, коли суд мав призначити покарання не більше двох третин максимального строку.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала доводи апеляційної скарги прокурора, просила її задовольнити, вирок місцевого суду змінити в частині призначеного покарання, захисника адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.ч.1, 4 ст.358 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також, щодо кримінально-правової кваліфікації, не оскаржуються, а тому колегією суддів не перевіряються. Вирок суду ухвалений в порядку спрощеного провадження без виклику учасників кримінального провадження.

Відповідно до вимог п.п.3,4 ст.409 КПК України підставами для зміни судового рішення є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За змістом ст. 65 КК суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_9 призначено покарання за ч.1 ст.358 КК України у виді арешту строком на три місяці.

28.03.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» № 3342-IX від 23.08.2023 року, яким запроваджується новий вид покарання за вчинення кримінального правопорушення пробаційний нагляд, який також застосовується замість покарання у виді арешту.

Санкція ч.1 ст.358 КК України на момент вчинення ОСОБА_9 кримінального проступку передбачає покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційний нагляд на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк.

На вказані зміни місцевий суд не звернув увагу та призначив ОСОБА_9 покарання, яке не передбачено, у зв`язку із чим вирок суду підлягає зміні в частині призначеного покарання.

При цьому, прокурором в апеляційній скарзі ставиться питання про призначення покарання у виді пробаційного нагляду без вказівки на обов`язки, які необхідно покласти на ОСОБА_9 за даним покаранням.

Так, відповідно до ст.591 КК України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Виходячи з аналізу вказаної норми закону, структура покарання у виді пробаційного нагляду полягає у накладені певних обов`язків на винного з визначенням строку у продовж якого засуджений має виконувати вказані обов`язки.

З огляду на що, призначення покарання у виді пробаційного нагляду не може існувати без встановлення відповідних обов`язків.

Водночас, при призначенні покарання ОСОБА_9 за ч.4 ст.358 КК України місцевим судом не взято до уваги наступне.

Відповідно до вимог ст.691 КК України, а також п.6-2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбаченими п.1,2 ч.1 ст.66 КК України, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк та розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті Особливої частини цього Кодексу.

Верховний Суд України у правовому висновку щодо застосування ст. 69-1 КК України своїм рішенням від 14.04.2016 констатував, що неможливість застосування положень ст. 69-1 КК України до осіб, які вчинили злочини за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, коли збитки або шкоду злочином заподіяно не було, порушує принцип справедливості юридичної відповідальності, оскільки ступінь суспільної небезпечності злочинів без заподіяння збитків або шкоди значно нижчий, ніж злочинів, якими такі збитки або шкоду було заподіяно.

Як встановлено з матеріалів справи, обвинувачена ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінальних проступків визнала у повному обсязі, надала згоду на розгляд кримінального провадження в спрощеному порядку. Судом першої інстанції визнано обставину, що пом`якшує покарання щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. Злочинними діями ОСОБА_9 матеріальної шкоди не заподіяно.

Таким чином, суд призначив ОСОБА_9 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, обставинам вчинення кримінального правопорушення та обставинам, що пом`якшують її покарання, через його суворість, у зв`язку з не застосуванням ст.69-1 КК України.

Суд першої інстанції залишив вказані обставини поза увагою та не надав їм належної оцінки при призначенні обвинуваченій покарання за ч.4 ст.358 КК України, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а тому доводи прокурора є обґрунтованими та вирок підлягає зміні в частині призначеного покарання, яке не повинно перевищувати двох третин максимального строку, оскільки в даному випадку становище обвинуваченої не погіршується.

Водночас, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Враховуючи всі обставини кримінального правопорушення, тяжкість ч.ч.1, 4 ст.358 КК України, які відносяться до кримінальних проступків, особу обвинуваченої, яка офіційно не працевлаштована, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-накролога не перебуває, раніше не судима, наявність обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, апеляційний суд дійшов висновку, що для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень, достатнім буде покарання: за ч.1 ст.358 КК України у вигляді 1 (одного) року пробаційного нагляду із покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2,3 ч.2 ст.591 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; за ч.4 ст. 358 КК України у виді 1 року 4 місяців обмеження волі.

Призначене ОСОБА_9 покарання є обґрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає таке рішення справедливим та достатнім для досягнення мети покарання, таким, що відповідає принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Беручи до уваги наявність пом`якшуючих покарання обставин, ставлення обвинуваченого до скоєного, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_9 можливе без ізоляції від суспільства, застосувавши до неї положення ст.75 КК України та звільнити її від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

Отже, з урахуванням викладеного, колегія суддів вважає доводи скарги прокурора такими, що підлягають задоволенню, оскільки обставини, на які він зауважує у скарзі, перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення та є, відповідно до положень ст.ст.408, 409 КПК України, безумовною підставою для зміни вироку.

Таким чином, вирок суду першої інстанції підлягає зміні через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Керуючись ст.ст.24, 370, 404, 405, 407, 408, 409, 424, 532 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 06 вересня 2024 року щодо ОСОБА_9 змінити в частині призначеного покарання.

ОСОБА_9 призначити покарання:

- за ч.1 ст.358 КК України у вигляді 1 (одного) року пробаційного нагляду із покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2,3 ч.2 ст.591 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- за ч.4 ст. 358 КК України у вигляді 1 року 4 місяців обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_9 остаточне покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік 4 (чотири) місяці.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді