Справа № 461/3031/24
Провадження № 1-кс/461/4797/24
УХВАЛА
13.08.2024 року. м. Львів.
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
секретаря судових засідань ОСОБА_2
ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи шляхом скерування судового повідомлення, що підтверджується довідкою про доставку смс-повідомлення.
Слідчий в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Подав письмове клопотання, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні клопотання та проводити розгляд справи у його відсутності.
На підставі ст.107 КПК України у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Арешт на майно, накладений ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 28.05.2024 року, з метою збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).
Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Як вбачається з матеріалів справи, 23-24.05.2024 на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17.05.2024 за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено мобільний термінал iPhone 5S, білого кольору, без сім карти; мобільний термінал iPhone 11, imei 1 - НОМЕР_1 , imei 2 НОМЕР_2 , без сім карти.
Постановою слідчого від 24.05.2024 вилучений мобільні телефони визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Таким чином, правовою підставою для накладення арешту на зазначене майно було збереження речових доказів.
Водночас, заявником до поданого клопотання не долучено жодного доказу, який б підтверджував проведення з арештованим майном всіх необхідних слідчих дій. Не доведено, що арешт на вказаний у клопотанні мобільний телефон було накладено необґрунтовано чи з порушенням вимог КПК України. Крім того, клопотання не містить належних доказів того, що на даний момент відпали обставини, які стали підставою для накладення арешту на майно, так як вилучений мобільний телефон може мати доказове значення у даному кримінальному провадженні, може містити інформацію про обставини його вчинення та причетних до вчинення осіб.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження не доказано необґрунтованість накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, та існують підстави для подальшого збереження арешту майна, при цьому слідчим суддею не встановлено, що даний захід кримінального провадження несе в собі надмірний тягар для особи.
Враховуючи наведене, а також те, що на даний час триває досудове розслідування, потреба в арешті на вказане майно не відпала, арешт на мобільний телефон накладений з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладено обґрунтовано, заявником не доведено, що в межах кримінального провадження проведено всі необхідні слідчі дії, в тому числі з метою виконання яких накладався арешт, слідчий суддя не вбачає правових підстав для скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 28.05.2024, на даному етапі досудового розслідування.
Керуючись ст.ст. 170, 174, 369, 376 КПК України, слідчий суддя,-
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1