В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000212 від 28.03.2024 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ужгород Закарпатської області, громадянина України, українця, проживаючого у АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , з вищою освітою, одруженого, раніше не судимого, головного інспектору Закарпатської митниці Державної митної служби України, депутата ? скликання Чопської міської ради,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із Закарпатської обласної прокуратури надійшов обвинувальний акт з додатками разом з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000212 від 28.03.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Судом встановлено, що за змістом обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, а саме у пропозиції та обіцянці здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, за надання неправомірної вигоди для себе.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи працівником правоохоронного органу, обіймаючи посаду начальника митного посту «Павлово» Закарпатської митниці, та у подальшому наказом Закарпатської митниці від 25.09.2023 № 1019-о переведений на посаду головного державного інспектора відділу управління митними ризиками управління забезпечення митного контролю та оформлення Закарпатської митниці, будучи наділеним організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, маючи авторитет та владні повноваження серед працівників Закарпатської митниці, маючи значний досвід в діяльності з митного контролю та виконання митних формальностей щодо товарів та транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, з метою протиправного особистого збагачення, діючи з прямим умислом, вирішив незаконно збагатись, шляхом отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_6 , за вплив на інших працівників митниці з метою спонукання їх у сприянні ОСОБА_6 у безперешкодному ввезенні дороговартісних мобільних телефонів «Apple iPhone 15» на митну територію України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що у серпні 2023 року

ОСОБА_4 познайомився із громадянином ОСОБА_6 , який займався підприємницькою діяльністю та звернувся до ОСОБА_4 з питанням щодо порядку експорту за кордон грибів виду «трюфель». Також, у ході зустрічей, які відбувались між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , обговорювались питання щодо вивезення з України та ввезення в Україну різних категорій товарів.

28.09.2023 близько 19 год. 16 хв. ОСОБА_4 зустрівся із ОСОБА_6 у АДРЕСА_3 та у ході зустрічі останній поцікавився у ОСОБА_4 порядком ввезення на територію України смартфонів марки «Айфон», на що ОСОБА_4 запитав, у якій кількості ОСОБА_6 , має намір ввозити вказані телефони на територію України та запропонував йому нагадати за це на наступний день, коли він після більш ґрунтовного вивчення даного питання зможе більш повно та детально роз`яснити порядок ввезення в Україну смартфонів марки «Айфон».

Під час вказаної зустрічі у ОСОБА_4 виник умисел на своє протиправне збагачення шляхом одержання від ОСОБА_6 неправомірної вигоди за сприяння у ввезенні на територію України смартфонів марки «Айфон» незаконним шляхом, а саме шляхом їх переміщення на митну територію України поза митним контролем, без декларування та сплати обов`язкових митних платежів, шляхом впливу на інших працівників митниці через спонукання таких сприяти, з використанням наданих їм службовими повноваженнями, у безперешкодному перевезенні таких телефонів через митний кордон.

З цією метою, у невстановлений досудовим розслідуванням час, дату та спосіб, однак не раніше 28.09.2023 та не пізніше 12.10.2023, ОСОБА_4 мав розмову із заступником начальника митного поста - начальником відділу митного оформлення № 4 митного поста «Павлово» Закарпатської митниці ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що готується переведення останнього на рівнозначну посаду заступника начальника МП «Вилок», і в ході цієї розмови запропонував ОСОБА_7 сприяти ОСОБА_6 , використовуючи службове становище майбутньої посади, у незаконному, поза митним контролем, без декларування та сплати обов`язкових митних платежів, ввезенні на територію України смартфонів марки «Айфон» через митний пост «Вилок», а саме не виявляти такі порушення митних правил та не реагувати на них шляхом складання протоколу про порушення митних правил та вилучення незаконно ввезеного товару, і використовуючи свій вплив на нього як на свого знайомого та колишнього підлеглого, переконав його погодитись на це, при цьому не ставлячи до відома ОСОБА_7 про те, що за сприяння останнього у ввезенні вказаних смартфонів він (тобто ОСОБА_4 ) має намір одержувати від ОСОБА_6 неправомірну вигоду.

Встановлено, що відповідно до наказу в.о начальника Закарпатської митниці від 31.10.2023 № 1165-о, з 01.11.2023 ОСОБА_7 переведено на посаду заступника начальника митного поста - начальника відділу митного оформлення № 4 митного поста «Вилок» Закарпатської митниці шляхом його переведення з посади заступника начальника митного поста - начальника відділу митного оформлення № 4 митного поста «Павлово» Закарпатської митниці.

Відповідно до примітки до ст. 369-2 КК України та пп. е) п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», посадові та службові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, є особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У такий спосіб, ОСОБА_4 здійснив підготовчі дії для висловлення пропозиції ОСОБА_6 надати йому неправомірну вигоду.

У подальшому, 12.10.2023 близько 11 год. 15 хв. ОСОБА_4 за попередньою домовленістю зустрівся із ОСОБА_6 в АДРЕСА_4 , навпроти ресторану «Наталі», де ОСОБА_4 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, його наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та метою особистого протиправного збагачення, у присутності ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_7 та підтвердив попередні вищевказані домовленості, а також повідомив йому, що надасть його номер телефону ОСОБА_6 аби той зателефонував йому, після чого задиктував останньому номер телефону ОСОБА_7 « НОМЕР_1 », повідомив ОСОБА_6 , що надасть його номер телефону ОСОБА_7 , а також вказав, що за те, що ним здійснено вплив на ОСОБА_7 щодо спонукання останнього сприяти у незаконному ввезені на територію України смартфонів марки «Айфон», ОСОБА_6 у ході подальшого спілкування із ОСОБА_7 повинен узгодити із ним, що частина неправомірної вигоди (без конкретизації розміру), яку він потенційно надаватиме ОСОБА_7 за його дії по сприянню у безперешкодному ввезенні смартфонів марки «Айфон», буде передаватись останнім йому (тобто, ОСОБА_4 ) раз на місяць залежно від кількості незаконно ввезених товарів, а тому під час визначення сум неправомірної вигоди, які ОСОБА_6 надаватиме ОСОБА_7 , необхідно враховувати фактор необхідності подальшого надання їх частини ОСОБА_4 .

Цими діями ОСОБА_4 висловив прохання надати йому неправомірну вигоду за вплив на прийняття рішень працівником митниці ОСОБА_7 , який є особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

У подальшому, цього ж дня, ОСОБА_7 зустрівся у с. Сільце Берегівського району Закарпатської області із ОСОБА_6 .

16.12.2023 ОСОБА_7 був затриманий у межах кримінального провадження №0000338 від 10.08.2023 у порядку ст. 208 КПК України за підозрою в одержанні від ОСОБА_6 неправомірної вигоди за безперешкодне ввезення на митну територію України мобільних телефонів «Apple iPhone 15».

З угоди про визнання винуватості вбачається наступне.

Угода про визнання винуватості (далі - Угода) укладена 15 серпня 2024 року у місті Ужгород під час досудового розслідування кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР за №0000212 від 28.03.2024року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Сторонами цієї угоди є: прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинувачений у цьому провадженні ОСОБА_4 . Угода про визнання винуватості укладена між сторонами за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 .

Угода містить формулювання підозри, правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; істотні для цього кримінального провадження обставини; беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення; узгоджене сторонами покарання та згода підозрюваного на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди для сторін, наслідки невиконання угоди. Угода про визнання винуватості скріплена підписами сторін (прокурора, обвинуваченого, захисника).

Пунктом 5 Угоди визначено міру покарання узгоджену сторонами за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України обвинуваченому необхідно призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 ( тридцять чотири тисячі) гривень.

У судовому засіданні прокурор також зазначив, що при укладенні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому міру покарання, узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості.

Захисник у судовому засіданні угоду про визнання винуватості підтримав, просив суд її затвердити, оскільки при складанні даної угоди були дотриманні вимоги, передбаченні КПК України, та права його підзахисного.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення беззастережно визнав та просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду і призначити узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди.

Заслухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого, розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 2 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Відповідно до ч. 5 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

В силу положення ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 369-2 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди прокурор та обвинувачений, визначена в межах санкцій ч. 2 ст. 369-2 КК України, угода не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб внаслідок укладення такої угоди судом не встановлено.

Окрім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє зміст і наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473, ст. 394, ст.424 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, положення ч.4 ст.474 КПК України, зокрема, те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ч.1 ст.476 КПК України. Укладення угоди є цілком добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується з призначенням судом узгодженого угодою виду та міри покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З врахуванням вищевказаного, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода, укладена 15 серпня 2024 року між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 про визнання винуватості, відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений визнав вину добровільно, фактичні підстави для визнання вини наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначеним ст.65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

Таким чином, за вказаних обставин суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні і кваліфікує дії останнього за ч. 2 ст. 369-2 КК України, а саме як пропозиція та обіцянка здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, за надання неправомірної вигоди для себе.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 - відсутні.

До обставин, які пом`якшують покарання суд відносить щире каяття та беззастережне визнання вини.

Згідно зі ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

За таких обставин суд вважає, що виправленню та перевихованню обвинуваченого ОСОБА_4 може сприяти покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості та визначене в межах санкції ч. 2 ст. 369-2 КК України у вигляді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 118, 122, 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути на користь держави процесуальні витрати у розмірі 37 864,00 грн. за проведення судової експертизи ( висновок експерта №1877-Е).

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Арешт накладений в межах кримінального провадження ухвалою слідчого судді Личаківський районний суд м. Львовавід 19.12.2023 року (справа №463/11425/23 провадження №1-кс/463/9460/23) підлягає частковому скасуванню, а саме в частині накладення арешту на майно вилучене за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон «Xiaomi» ІМЕІ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 із картою мобільного зв`язку № НОМЕР_4 ; мобільний телефон «Redmi» ІМЕІ- НОМЕР_5 , НОМЕР_6 із картою мобільного зв`язку № НОМЕР_7 ; ноутбук HPElifebook 820, чорного кольору.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання щодо речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 395, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 15 серпня 2024 року між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000212 від 28.03.2024 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 Кримінального кодексу України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 37 864,00 грн. процесуальних витрат за проведення судових експертиз.

Частково скасувати арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Личаківський районний суд м. Львовавід 19.12.2023 року, а саме в частині накладення арешту на майно вилучене за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон «Xiaomi» ІМЕІ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 із картою мобільного зв`язку № НОМЕР_4 ; мобільний телефон «Redmi» ІМЕІ- НОМЕР_5 , НОМЕР_6 із картою мобільного зв`язку № НОМЕР_7 ; ноутбук HPElifebook 820, чорного кольору.

Речові докази:

-мобільний телефон «Xiaomi» ІМЕІ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 із картою мобільного зв`язку № НОМЕР_4 повернути власнику ОСОБА_4 ;

-мобільний телефон «Redmi» ІМЕІ- НОМЕР_5 , НОМЕР_6 із картою мобільного зв`язку № НОМЕР_7 - повернути власнику ОСОБА_4 ;

-ноутбук HPElifebook 820, чорного кольору - повернути власнику ОСОБА_4 ..

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1