Провадження № 1-в/638/646/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

з участю засудженого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

02.09.2024 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання в Державній установі «Олексіївська виправна колонія (№25)» про приведення вироку у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 своє клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та особову справу засудженого, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до пункту 13, 14 частини 1 статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 13-4, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Під час судового розгляду встановлено, що вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 15.04.2022 року ОСОБА_4 визнано винним та призначено покарання за частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України у виді 1 року позбавлення волі, за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України у виді 2 років позбавлення волі, за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Вироком Полтавського апеляційного суду від 20.06.2022 року, вирок Октярського районного суд ум. Полтави від 15.04.2022 року відносно ОСОБА_4 скасовано в частині призначення покарання. Ухвалено в цій частині новий вирок, яким призначено ОСОБА_4 покарання за: частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України у виді 1 року позбавлення волі; за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України у виді 3 років позбавлення волі; за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі частини 4 статті 70 Кримінального кодексу України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення більш суворим покарання, призначеним за цим вироком, менш суворого покарання, визначеного вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 29.10.2021 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, зарахувавши за правилами статті 72 Кримінального кодексу України в строк покарання повністю відбуте покарання у виді 3 місяців арешту за вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 29.10.2021 року. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Частина 1 ст. 2 Кримінального кодексу України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Згідно зі статтею 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, закріпленим у частині 2 статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Поряд із цим, відповідно до частини 1 статті 5 Кримінального кодексу України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до частини 3 статті 5 Кримінального кодексу України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями частини 1 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статті 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

З вироку Октябрського районного суду м. Полтави від 15.04.2022 року встановлено, що ОСОБА_4 засуджено зокрема за вчинення:

- 11 січня 2021 року приблизно о 16 годині 45 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік житлового будинку АДРЕСА_1 , у дворі помітив раніше знайомого йому неповнолітнього ОСОБА_5 та умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом обману, під приводом здійснення телефонних дзвінків та використання можливостей щодо виходу до міжнародної комп`ютерної мережі Інтернет, заволодів мобільним телефоном марки «Xiaomi Red Mi 7-A» в корпусі чорного кольору (imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 ), який на праві власності належав його батькові ОСОБА_6 , чим спричинив останньому майнової шкоди у розмірі 1909,67 грн (дії кваліфіковані за частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України);

- 23 березня 2021 року приблизно о 15 годині ОСОБА_4 , перебуваючи у кіоску «Фрукти-Овочі», що за адресою: АДРЕСА_2 , таємно, повторно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон «Samsung J3» (imei 1: НОМЕР_3 ) чорного кольору, належний потерпілому ОСОБА_7 , чим спричинив останньому матеріального збитку у розмірі 1100 грн. (дії кваліфіковані за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України);

- на початку квітня 2021 року ОСОБА_4 , перебуваючи на зупинці, що за адресою: м. Полтава, вул. Огнівська, умисно, повторно, з корисливих мотивів, використовуючи довірливі відносини з потерпілим, шляхом обману, під приводом тимчасового користування, незаконно заволодів велосипедом марки «Ардіс» синього кольору, належний потерпілому ОСОБА_8 , чим спричинив потерпілому матеріального збитку у розмірі 300 грн. (дії кваліфіковані за частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України);

- 09 липня 2021 року приблизно в 23 години ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку, що за адресою: АДРЕСА_3 , таємно, повторно, умисно, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон марки «Huawei Y5», в корпусі чорного кольору, належний потерпілому ОСОБА_9 , чим спричинив останньому матеріального збитку на суму 1066,67 грн. (дії кваліфіковані за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України);

- 03 серпня 2021 року ОСОБА_4 , перебуваючи на території ринку «Мотель», що за адресою: м. Полтава, вул. Грушевського, 13, таємно, повторно, умисно, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон марки «Sony Xperia E 1» та гаманець у якому знаходилися грошові кошти у сумі 420 грн, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріального збитку на загальну суму 720 грн. (дії кваліфіковані за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України);

- 04 серпня 2021 року приблизно в 18 годин ОСОБА_4 , перебуваючи на території ринку «Мотель», що за адресою: м. Полтава, вул. Грушевського, 13, таємно, повторно, умисно, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон марки «Lenovo S650» в корпусі білого кольору, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріального збитку на загальну суму 500 грн. (дії кваліфіковані за частиною 2 статті 185 кримінального кодексу України);

- 19 серпня 2021 року приблизно в 10 годин ОСОБА_4 , перебуваючи на першому поверсі під`їзду АДРЕСА_4 , умисно, повторно, з корисливих спонукань, таємно викрав дитячий трьохколісний велосипед марки «Tilly Energy» в рамі бірюзового кольору з діаметром коліс 10 дюймів, вартістю 550 грн, чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 матеріального збитку на вказану суму (дії кваліфіковані за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України);

- Наприкінці серпня 2021 року ОСОБА_4 , перебуваючи на законних підставах у квартирі АДРЕСА_2 , таємно, повторно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрав підлітковий мобільний телефон «Самсунг G7» IMEI НОМЕР_4 вартістю 1066,67 грн, чим спричинив потерпілій ОСОБА_13 матеріального збитку на вказану суму (дії кваліфіковані за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01.01.2021 року на рівні 2 270 гривні. Отже, розмір соціальної пільги, встановленої законом на 01.01.2021, становить 1 135 грн (2 270 грн *50% = 1 135,00 грн.), а відтак кримінальна відповідальність за викрадення чужого майна у 2021 році настає за умови, що вартість викраденого майна перевищує 2 270,00 грн.

Зі змісту вироку, за яким ОСОБА_4 відбуває покарання за вище переліченими епізодами, на день вчинення правопорушення не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною 1 статті 3 Кримінального кодексу України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

Відповідно до частини 6 статті 3 Кримінального кодексу України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24) вказала, що Закон №3886-IX є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

За таких обставин, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Частина 2 статті 74 Кримінального кодексу України встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за такий злочин із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що, якщо особа відбуває призначене їй покарання - вона звільняється від його невідбутої частини.

Таким чином, у зв`язку з декриміналізацією діяння, за епізодами, вчиненими ОСОБА_4 , які мали місце 11.01.2021 року, 23.03.2021 року, на початку квітня 2021 року, 09.07.2021 року, 03.08.2021 року, 04.08.2021 року, 19.08.2021 року, наприкінці серпня 2021 року, за вчинення яких вироком суду був засуджений ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне виключити з вироку Октябрського районного суду м. Полтави від 15.04.2022 року вказані епізоди за обвинуваченням ОСОБА_4 , в іншій частині вказаний вирок підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року задовольнити.

Привести вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 15.04.2022 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого було засуджено за частиною 2 статті 190, частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року, а саме виключити з вироку суду обвинувачення ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України за епізодами, які мали місце 11.01.2021 року, н початку квітня 2021 року, та у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України, які мали місце 23.03.2021 року, 09.07.2021 року, 03.08.2021 року, 04.08.2021 року, 19.08.2021 року, наприкінці серпня 2021 року.

В іншій частині вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 15.04.2022 року залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Головуючий суддя: