Провадження № 1-кп/185/1144/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2024 року м. Павлоград

Дніпропетровської області

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

особи, відносно якої

внесено клопотання - ОСОБА_4 ,

законного представника - ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, під час запровадженого Указом Президента України № 64 від 24 лютого 2022 року воєнного стану в Україні, в залі судових засідань Павлоградскього міськрайоного суду в м. Павлограді Дніпропетровської області затверджене прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 клопотання слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП України в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_7 складеного за результатами досудового розслідування суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001141 від 01 серпня 2024 року про застосування примусових заходів медичного характеру відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною, не працюючого, холостого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Сторони, кожен окремо, не заперечували щодо розгляду справи під час воєнного стану.

Слідчий СВ Павлоградського РВП ГУНП України в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0001141, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 01 серпня 2024 року, відносно ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання зазначається, що ОСОБА_4 , 01 серпня 2024 року приблизно о 04.00 год. (більш точного часу не встановлено) проходив біля магазину «АТБ», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та побачив потерпілого ОСОБА_8 , який ходив біля смітника за вищевказаним магазином з мобільним телефоном марки Хіаоmi, модель Redmi 9С NFC, темно-синього кольору, після чого підійшов до останнього та попрохав вищевказаний мобільний телефон для здійснення дзвінку. Почувши відмову в наданні мобільного телефону та побачивши, що ОСОБА_8 поклав свій мобільний телефон з увімкнутим ліхтариком до лівої кишень штанів, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_8 , схопив його за ліву руку та відкрито викрав з лівої кишені його штанів мобільний телефон марки Хіаоmi, модель Redmi 9С NFC, темно-синього кольору, що належить потерпілому ОСОБА_8 , та побіг у напрямку буд. АДРЕСА_3 . В послідуючому ОСОБА_4 мобільним телефоном марки телефон марки Хіаоmi, модель Redmi 9С NFC розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинив ОСОБА_8 , матеріального збитку на суму 2629,67 гривень..

ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння перебуваючи в стані неосудності, а тому потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

В судовому засіданні прокурор просив клопотання задоволити, оскільки факт вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України доведений, але в звязку з тим, що останній в момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, відносно нього необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та його законний представник не заперечують проти застосування до нього примусових заходів медичного характеру.

Захисник не заперечував проти застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру, оскільки останній потребує примусового лікування.

Законний представник підозрюваного ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що її син ОСОБА_4 страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноідної, в зв`язку з чим не може усвідомлювати свої дії і керувати ними.

Висновок про учинення ОСОБА_4 за вказаних обставин зазначеного суспільно-небезпечного діяння підтверджуються висновком експерта № СЕ-19/104-24/31720-ТВ від 08.08.2024 року, відповідно до якого проведене дослідження вартості майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001141 від 01 серпня 2024 року, яке, станом на 01 серпня 2024 року могла складати 2629,67 грн.,

та іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до наведеного необхідно зробити висновок, що мало місце та підтверджено скоєння саме ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. Зазначені дії необхідно кваліфікувати, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Разом з тим, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 509-к від 19 вересня 2024 року ОСОБА_4 є неосудною особою.

Останній в період часу скоєння інкримінованих діянь страждав і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної. У період, до якого відносяться інкриміноване йому діяння, він не міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

За своїм психічним станом в даний час ОСОБА_4 також не може усвідомлювати свої дії /бездіяльність/ і керувати ними.

Останній потребує застосування щодо нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом, який, з огляду також й на думку сторони обвинувачення та захисту, і має бути застосований до ОСОБА_4 .

Згідно ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечне діяння.

Вимогами ч. 2 ст. 513 КПК України передбачено, що суд встановивши доведеними, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним,Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Згідно ч.3 ст. 94 КК України госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічного хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування в примусовому порядку.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватись лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу у застосуванні до неї таких заходів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно-небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

У відповідності до вимог ст.ст. 511, 512 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру закінчується закриттям кримінального провадження або складенням клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру. Судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосування.

Сукупність наведених вище обставин, приводять суд до висновку, про необхідність застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним спостереженням.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 19, 94 КК України, ст.ст. 512, 513 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні з звичайним наглядом.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не обирати.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1