Справа № 606/379/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого- адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Теребовля Тернопільської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000218 від 02.10.2023 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - с.Семенів Теребовлянського району Тернопільської області, місце проживання та реєстрації - АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, розлученого, має на утриманні сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тимчасово не працює, не депутат, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акта, 02 жовтня 2023 року близько 01 години 00 хвилин, проїжджаючи по АДРЕСА_2 інспектори сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №3 (м. Теребовля) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції побачили транспортний засіб марки «Renault» моделі «Trafic» реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій якого під час руху змінив напрямок руху з`їхав на узбіччя, не увімкнувши показник повороту, чим порушив правила дорожнього руху. В ході реагування поліцейськими у відповідності до ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію" було зупинено транспортний засіб марки «Renault моделі «Trafic» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 . Під час спілкування із ОСОБА_4 на місці зупинки транспортного засобу було виявлено факти порушення вимог Правил дорожнього руху, які тягнуть за собою притягнення особи до адміністративної відповідальності у відповідності до ч.2 ст. 122 КУпАП. Окрім цього, в ході спілкування із ОСОБА_4 у інспекторів сектору реагування патрульної поліції виникла підозра, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння, адже у водія було відчутно характерний запах із ротової порожнини, почервоніння шкірного покриву обличчя та порушена координація рухів. У зв`язку з цим, поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №3 (м. Теребовля) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції ОСОБА_7 було запропоновано ОСОБА_4 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на пристрої газоаналізаторі «DragerAlcotest», однак від проведення огляду на визначення стану сп`яніння ОСОБА_4 відмовився, надалі ОСОБА_4 було запропоновано проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у найближчому лікувальному закладі. Після цього, 02 жовтня 2023 року близько 02:00 год. у ОСОБА_4 , який перебував поруч із службовим автомобілем Skoda Octavia, р.н. НОМЕР_2 , що знаходився на подвір`ї КНП ТМР «Теребовлянська міська лікарня» по вул. Січових Стрільців, 25 у м. Теребовля Теребовлянської ТГ Тернопільського району Тернопільської області, виник злочинний умисел, спрямований на пропозицію надання неправомірної вигоди поліцейському сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №3 (м. Теребовля) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції ОСОБА_7 , начальнику сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №3 (м. Теребовля) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції ОСОБА_8 за не вчинення ними дій із використанням службового становища, а саме за не складання відносно нього постанови та протоколу про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч.1 ст. 130 КУпАП. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 попросив поліцейського сектору реагування патрульної поліції ОСОБА_9 , начальника сектору реагування патрульної поліції ОСОБА_8 не складати відносно нього протокол та постанову про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 122 та ч.1 ст. 130 КУпАП, а відпустити його, за що він надасть їм грошові кошти у сумі 20 000 гривень. Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України - пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою, в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища. 15 лютого 2024 року між прокурором Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника, - адвоката ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості. Згідно із даною угодою, прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.369 КК України. Обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Сторони погоджуються на призначення наступного покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст.369 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного. Відповідно до правил ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. У підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості оскільки вона не суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства України і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості, також просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України за викладених в обвинувальному акті обставин.

Захисник обвинуваченого підтвердив добровільність укладення угоди та просив угоду про визнання винуватості затвердити, зазначивши, що вона відповідає вимогам КПК України, а її наслідки роз`яснені обвинуваченому. Обвинуваченому ОСОБА_4 судом було роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 цього Кодексу, в тому числі - не роз`яснення наслідків укладення угоди. Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст.468-470 КПК України, в тому числі - щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті. Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно зі ч.6 ст.474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також судом було встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим. Таким чином суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України - пропозиція чи обіцянка службовій особі надати їй або третій особі неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України. Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого і відповідає загальним засадам призначення покарання. При призначені покарання враховано обставини, передбачені ст.66-67 КК України, які пом`якшують та обтяжують покарання. Відповідно до п.1 ч.1 ст.66КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття. Відповідно до ст.67КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 не встановлено. Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження: про призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України та ухвалення обвинувального вироку. Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України. На підставі наведеного, керуючись ст.ст.314,368,369,370,371,374,376,395,472,474,475 КПК України, суд - УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 15 лютого 2024 року, укладену між прокурором Теребовлянської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. (сімнадцять тисяч грн.)

Речові докази: відеозаписи під назвами: video 2023-10-02_10-10-06 (відео-реєстратор автомобіля); NOR_0000000_000000_0401_0013 (нагрудна камера NC 90330), -NOR 000_1402 0014 (нагрудна камера NC 90330), - NOR 0000000_000000_0221_0016 (нагрудна камера) які знаходяться на оптичному диску "MY MEDIA DVD-R 4.7 Gb 120min" NCMFP683BC23161515 та

відеозаписи під назвами: 00000_ 0001B (нагрудна камера NC 200798),

- 00000__0002В (нагрудна камера NC 200798),

-00000__0003В (нагрудна камера NC 200798),

-00000__0004B (нагрудна камера NC 200798),

-00000__0005В (нагрудна камера NC 200798),

-00000__0006B (нагрудна камера NC 200798),

- 00000__0007В (нагрудна камера NC 200798),

-00721_0008В (нагрудна камера NC 200798), які знаходяться на оптичному диску "MY MEDIA DVD-R 4.7 Gb 120min" CMFP683BC23161515 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, зокрема:

- обвинуваченим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1