ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2001/24 Справа № 206/1562/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

17 травня 2024 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_2 , ознайомившись матеріалами кримінального провадження за № 000183 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2024 року, ухвалений стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2024 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 28.03.2024 між прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні під № 0000183. Визнано ОСОБА_4 винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладено обов`язки, визначені п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст.76 КК України.

Окрім цього судом вирішено питання про стягнення процесуальних витрат та долю речових доказів.

Не погодившись з вказаним рішенням, захисник звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить вирок суду першої інстанції змінити, призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, від відбування, якого звільнити на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам кримінального процесуального закону, вважаю, що у відкритті провадження за скаргою слід відмовити, виходячи з таких підстав.

Перевіривши матеріали провадження, апеляційну скаргу та її доводи, суддя-доповідач вважає, що у відкритті провадження необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, зокрема вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Зазначений перелік меж і підстав, з яких вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржено, є вичерпним.

Так, кримінальним процесуальним законом визначено суттєві особливості розгляду кримінальних проваджень на підставі угод (диференціація процесуальної форми). Главою 35 КПК встановлено умови, за яких може бути укладено угоду про примирення або угоду про визнання винуватості, вимоги до змісту угоди, наслідки укладення та затвердження угоди, порядок судового провадження на підставі угоди.

За змістом ч. 2 ст. 473 КПК наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Відповідно ч. 4 ст. 475 КПК вирок на підставі угоди може бути оскаржено у порядку, передбаченому цим Кодексом, з підстав, передбачених ст.394 цього Кодексу.

Зі змісту апеляційної скарги захисника видно, що захисник не погоджується із вироком суду першої інстанції в частині визначеного судом терміну іспитового строку, вважає іспитовий строк тривалістю 3 роки надто суворим і таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно ч. 1 ст. 472 КПК в угоді про визнання винуватості визначаються, серед іншого, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням.

З технічного запису та журналу судового засідання від 28 березня 2024 року видно, що прокурор, обвинувачений та захисник просили суд затвердити угоду і призначити ОСОБА_4 покарання згідно з угодою про визнання винуватості. При цьому відповідно до вимог ст. 474 КПК України суд, окрім іншого, з`ясував у обвинуваченого, чи розуміє він наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 КПК України, а також вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

З наявної в матеріалах провадження угоди про визнання винуватості видно, що сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та покладення на нього обов`язків, визначених п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст.76 КК України.

При цьому в цій угоді про визнання винуватості не було визначено конкретний термін іспитового строку, який необхідно було застосувати до підозрюваного у випадку затвердження угоди, оскільки вирішення цього питання належить до дискреційних повноважень суду в межах, визначених ст. 75 КК України.

Таким чином, можливість визначення судом, у випадку затвердження угоди, тривалості іспитового строку в межах, визначених ст.75 КК України, тобто на строк від одного до трьох років, з одного боку, та відмова обвинуваченого від права на апеляційне оскарження, крім випадків, передбачених ст.394 КПК України, з іншого боку, становили передбачувані наслідки укладення угоди про визнання винуватості, з якими ОСОБА_4 добровільно погодився.

Зазначене узгоджується із постановою Верховного Суду від 26 лютого 2020 року (справа №161/8590/19, провадження № 51-5646 км 19).

Судом першої інстанції затверджено угоду про визнання винуватості та призначено ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди покарання у виді обмеження волі на строк два роки зі звільненням засудженого від його відбування з випробуванням у чіткій відповідності з умовами укладеної сторонами угоди. Судове провадження проведено з дотриманням передбаченої ст.474 КПК України процедури.

Отже, оскільки визначення судом першої інстанції тривалості іспитового строку в межах, визначених ст.75 КК України, само по собі не може свідчити про призначення покарання більш суворого ніж узгоджено сторонами угоди, з урахуванням положень ст. 394 КПК України, вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.03.2024, за обставин зазначених в апеляційній скарзі захисника, а саме з підстав незгоди з визначеною судом першої інстанції тривалістю іспитового строку, в цьому випадку не може бути оскаржений стороною захисту.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

З огляду на вищенаведене, вважаю, що апеляційна скарга подана на судове рішення виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу, у зв`язку з чим у відкритті апеляційного провадження за скаргою слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 394, 399 КПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

У відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2024 року, ухвалений стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження разом з апеляційною скаргою невідкладно надіслати особі, які її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_2