ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0004856 від 22 грудня 2023 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Чернівці, Чернівецької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , з середньою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше неодноразово судимого:

- 30 листопада 2012 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 25 березня 2013 року Садгірським районним судом м. Чернівці за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- 21 листопада 2013 року Садгірським районним судом м. Чернівці за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;

- 12 вересня 2016 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 20 листопада 2018 року Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч. 3 ст. 186, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 22 грудня 2018 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі,

КП №11-кп/822/159/24 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_1

- 22 березня 2019 року Садгірським районним судом м. Чернівці за ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 21 лютого 2024 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 21 лютого 2024 року, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання, ОСОБА_7 визначено рахувати з часу його фактичного затримання, а саме: з 22 грудня 2023 року о 19 год. 15 хв.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 ,, у вигляді тримання під вартою, визначено залишити до вступу вироку в законну силу.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави понесені судові витрати на проведення судових експертиз у розмірі 3 029 гривень 12 копійок.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно оскаржуваного вироку, обвинувачений ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем, 22 грудня 2023 року близько 05 год. 00 хв., діючи в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року, шляхом вільного доступу проник до роздягальні, приміщенні кухні гімназії АДРЕСА_2 , звідки, керуючись корисливим мотивом, маючи на меті особисте збагачення, умисно, таємно, протиправно, повторно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав належні ОСОБА_9 речі, а саме: куртку, шапку, робочу форму, штани спортивні, грошові кошти в сумі 6500 грн., а також викрав належні ОСОБА_10 речі, а саме: рюкзак синього кольору, грошові кошти в сумі 3150 грн., та банківську картку. У подальшому обвинувачений ОСОБА_7 місце вчинення злочину покинув, а викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 6500 грн. 00 коп. та ОСОБА_10 на суму 3150 грн. 00 коп.

Таким чином, ОСОБА_7 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), за кваліфікуючими ознаками - вчинено повторно та в умовах воєнного стану.

На вказаний вирок суду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 21 лютого 2024 року в частині призначеного покарання, із застосуванням положень ст. 69 КК України.

Апеляційній доводи мотивує тим, що ОСОБА_7 повністю визнав свою вину, детально розповів про обставини вчинення злочинів, повністю відшкодував завдані збитки.

Зауважує, що ОСОБА_7 позитивно характеризується за місцем проживання, являється військовослужбовцем, має ряд хронічних захворювань.

Вважає, що вищевказані обставини дають можливість пом`якшити ОСОБА_7 покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку, доводи, викладені в апеляційній скарзі, заслухавши думку захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину за обставин, викладених в оскаржуваному вироку та правильність кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 185 КК України в апеляційній скарзі не оскаржується, а отже апеляційним судом не переглядається, відповідно до положень ст. 404 КПК України.

Щодо апеляційних доводів про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, колегія суддів враховує наступне.

В силу вимог ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Санкція кримінального правопорушення ч. 4 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме визнання вини, щире каяття, відшкодування шкоди, а також наявність обставин, які обтяжують покарання, а саме рецидив злочинів

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання у межах санкції даної статті у повній мірі відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

При цьому, колегія суддів враховує те, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних, корисливих злочинів, та, не зважаючи на обізнаність щодо правових наслідків повторного вчинення злочину, належних висновків для себе не зробив, що на переконання колегії суду свідчить про стійку тенденцію обвинуваченого в скоєнні протиправних діянь та не бажання ставати на шлях виправлення.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування ст. 69 КК України.

Надаючи оцінку твердженню апеляційної скарги адвоката щодо необхідності врахування таких пом`якшуючих обставин, як визнання вини, щире каяття, відшкодування шкоди, апеляційний суд зазначає, що з оскаржуваного рішення вбачається, що зазначені обставини вже було враховано судом першої інстанції при призначенні покарання, на підставі яких суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання у мінімальних межах санкції інкримінованого кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17 09 2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16 10 2008 року).

Призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому є пропорційним, відповідає тяжкості правопорушення і не буде становити особистий надмірний тягар для особи.

Апеляційний суд вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відсутність підстав для пом`якшення ОСОБА_7 покарання.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що подана апеляційна скарга є необґрунтованою, оскільки така не містить правових підстав для зміни чи скасування оскаржуваного вироку у частині призначеного обвинуваченій покарання.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 370-372, 376, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 21 лютого 2024 року, у кримінальному провадженні 0004856 від 22 грудня 2023 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її проголошення до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, а засудженим, який утримується під вартою у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий, суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3