Справа № 404/800/24
Номер провадження 1-кп/404/36/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року Кіровський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кропивницькому в залі суду кримінальне провадження №0002892 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровограда, українця, громадянина України, з професійною освітою, непрацюючого, неодруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє:

- 09.10.2018 року вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда за ч.2 ст.190 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

- 19.12.2019 року вироком Ленінського районного суду м.Кіровограда за ч.3 ст.186, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 26.04.2023 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

17.10.2023 року близько 13 год. 21 хв. ОСОБА_3 перебував біля ТЦ «Епіцентр», який розташований за адресою: вул.Незалежності, 8, м.Кропивницький, за попередньою домовленістю зустрівся зі свідком ОСОБА_7 з метою купівлі транспортного засобу, а саме: автомобіля марки ВАЗ2102, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи таємно, повторно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу до мобільного телефону своєї співмешканки ОСОБА_8 , зайшов у додаток «Приват24» та перерахував грошові кошти з банківського рахунку картки, яка належить потерпілій ОСОБА_5 - «Junior» АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , в сумі 14500 грн. 00 коп., на рахунок банківської картки № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_7 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 17.10.2023 року о 13 год. 52 хв., перебуваючи на АЗС «Укрнафта» за адресою: вул.Героїв України, 38-В, м.Кропивницький, з метою придбання пального та мастила на щойно придбаний транспортний засіб, перерахував грошові кошти з банківського рахунку картки, яка належить потерпілій ОСОБА_5 - «Junior» АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , в сумі 974 грн. 87 коп., на рахунок банківської картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_9 .

У подальшому ОСОБА_3 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 15474 грн. 87 коп.

Вказаними діями ОСОБА_3 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Допитаний у судовому засіданні 05.03.2024 року обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що за часу, способу та обставин, вказаних в обвинуваченні, вчинив таємне викрадення вищезазначеного майна, яким розпорядився на власний розсуд, витративши грошові кошти з банківського рахунку платіжної картки потерпілої без дозволу останньої. Повністю підтверджує та погоджується із усіма обставинами вчинення кримінального правопорушення, встановленою сумою викрадених грошових коштів, жалкує про вчинене, просить суворо не карати.

Крім показань обвинуваченого ОСОБА_3 , його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, доводиться дослідженими судом такими доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_5 , згідно з якими вона підтвердила викрадення з її карткового рахунку грошових коштів за часу та у розмірі, вказаних в обвинуваченні, шляхом перерахування їх на іншій картковий рахунок без її дозволу за допомогою додатку «Приват24» з використанням телефону матері ОСОБА_8 . Вказані кошти належали їй та були перераховані батьком, який є військовослужбовцем;

- заявою ОСОБА_5 від 17.10.2023 року, згідно з якою вона повідомила про викрадення грошей з її карткового рахунку (т.1 а.п.4);

- належно завіреними копіями паспорта, картки «Юніора», довідки про рух коштів АТ КБ «Приватбанк» (т.1 а.п.20-22), а також квитанціями (т.1 а.п.25), які підтверджують показання потерпілої про витрати коштів з її карткового рахунку, які оглянуті згідно з протоколом (т.1 а.п.24, 28, 29);

- скріншотом з мобільного телефону, який оглянуто згідно з протоколом та визнано речовим доказом та який підтверджує переказ коштів з карткового рахунку потерпілої (т.1 а.п.42, 43);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно з яким свідок ОСОБА_9 впізнав обвинуваченого як особу, яка перераховувала кошти за обставинами, вказаними в обвинуваченні 17.10.2023 року, на його картковий рахунок (т.1 а.п.47-49);

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів із додатками від 18.01.2024 року (т.1 а.п.55, 56, 57), протоколом огляду предмету із додатками від 18.01.2024 року (т.1 а.п.58-93), які містять відомості про отримання і використання банківської картки потерпілої, а також рух коштів, які відповідають висунутому обвинуваченню.

Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, обвинувачення, висунуте ОСОБА_3 відповідно до обвинувального акта, визнається судом доведеним, а тому суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

При цьому суд враховує положення ст.337 КПК України, згідно з якими розглядає кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення за ч.4 ст.185 КК України, та враховує докази, які стосуються саме вказаного обвинувачення, бере до уваги показання обвинуваченого у суді 05.03.2024 року, які повністю узгоджуються із раніше вказаними показаннями потерпілої, документами та протоколами слідчих дій, дослідженими судом.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, віднесене до категорії умисних тяжких злочинів, характеризується посередньо (т.1 а.п.120), неодружений, офіційно не працює, в період з 2005 року по 2011 рік тричі знаходився на стаціонарному лікуванні в дитячому відділенні (2005 рік, 2007 рік, 2008 рік), а в 2011 році перебував на стаціонарному обстеженні за направленням військкомату з діагнозом: гіперкінетичний розлад поведінки у підлітка зі змішаними специфічними порушеннями психологічного розвитку (т.1 а.п.123), на обліку у лікаря-нарколога не перебуває (т.1 а.п.125), осудний, раніше неодноразово судимий за аналогічні кримінальні правопорушення.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає повне визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

Із врахуванням всіх обставин провадження та особи обвинуваченого, який офіційно непрацевлаштований, неодружений, раніше неодноразово судимий за аналогічні злочини, вчинив умисний корисливий тяжкий злочин протягом року після звільнення з місць позбавлення волі, суд вважає за можливе попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та виправлення ОСОБА_3 у разі призначення йому за ч.4 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі в межах передбаченої санкції з його реальним відбуванням тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому підстави для застосування положень ст.ст.69, 75 КК України не встановлені.

Оскільки судом призначається покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства, у виді позбавлення волі з реальним відбуванням, враховуючи встановлені та викладені раніше обставини та підстави, у тому числі визначені ст.178, п.3 ч.2 ст.183 КПК України, які підтверджують ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на переконання суду запобігання спробам вчинення інших кримінальних правопорушень та переховування від суду і ухилення від правосуддя неможливе у разі застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

До набрання вироком законної сили застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою, негайно взявши його під варту в залі судового засідання.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 05 березня 2024 року.

Речові докази:

- квитанції, скріншот з мобільного телефону, оптичний диск (т.1 а.п.26, 44) - зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- банківську картку (т.1 а.п.30) - залишити потерпілій ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляція до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м.Кіровограда, а обвинуваченим, який тримається під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя Кіровського районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1