Справа № 522/4492/24
Провадження № 1-«кс»/522/1823/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Приозерне Кілійського району Одеської області, молдованина за національністю, громадянина України, одруженого, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні за № 0000472 від 07.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

слідчого- ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно клопотання, відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 04.11.1991 № 1777-XII «Про державний кордон України» (далі Закон № 1777-XII) де зазначено, що Державний кордон України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору.

Згідно ст. 3 Закону № 1777-XII державний кордон України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, встановлюється:

на суші - по характерних точках і лініях рельєфу або ясно видимих орієнтирах;

2) на морі - по зовнішній межі територіального моря України;

3) на судноплавних річках по середині головного фарватеру або тальвегу річки; на несудноплавних річках (ручаях) по їх середині або по середині головного рукава річки; на озерах та інших водоймах - по прямій лінії, що з`єднує виходи державного кордону України до берегів озера або іншої водойми. Державний кордон України, що проходить по річці (ручаю), озеру чи іншій водоймі, не переміщується як при зміні обрису їх берегів або рівня води, так і при відхиленні русла річки (ручаю) в той чи інший бік;

4) на водосховищах гідровузлів та інших штучних водоймах відповідно до лінії державного кордону України, яка проходила на місцевості до їх заповнення;

5) на залізничних і автодорожніх мостах, греблях та інших спорудах, що проходять через прикордонні ділянки судноплавних і несудноплавних річок (ручаїв), - по середині цих споруд або по їх технологічній осі, незалежно

від проходження державного кордону України на воді».

Відповідно до ст. 9 Закону № 1777-XII, перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морськихі річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Порушенням державного кордону України є також перетинання його будь-якими технічними або іншими засобами без відповідного на те дозволу чи з порушенням встановленого порядку.

Також, у відповідності до ст. 11 вказаного Закону № 1777-XII, зазначено, що особи, транспортні засоби, вантажі та інше майно, що перетинають державний кордон України, підлягають прикордонному і митному контролю. Контроль організується і здійснюється у встановленому актами законодавства України порядку.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України від 05.11.2009 № 1710-VI «Про прикордонний контроль» (далі Закон № 1710-VI), прикордонний контроль державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1710-VI, прикордонний контроль і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів та вантажів здійснюються: 1) у пунктах пропуску через державний кордон; 2) поза пунктами пропуску у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті; 3) на території суміжних держав у порядку, передбаченому статтею 26 цього Закону.

Перетинання особами, транспортними засобами державного кордону і переміщення через нього вантажів здійснюються у пунктах пропуску через державний кордон протягом часу роботи такого пункту. Час роботи пункту пропуску через державний кордон, який не працює цілодобово, зазначається на інформаційному стенді перед в`їздом до нього.

Крім того, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Термін дії воєнного стану в подальшому неодноразово продовжено, останній раз відповідно до Указу Президента України від 06.11.2023 № 734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 08.11.2023 № 3429-ІХ з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

Так, відповідно до п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Крім того, п. 3 вказаного Указу зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені, зокрема, ст. 33 Конституції України, згідно з якою кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1455, якою затверджено «Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан», визначено, що перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Виключний перелік громадян України, які наділені правом перетинання державного кордону, у період воєнного стану, передбачений Правилами перетинання державного кордону громадянами України», які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлена органом досудового розслідування особа, на ім`я Трофим, в березні 2024 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, розуміючи, що на території України введено воєнний стан та наявна заборона виїзду з території України особам чоловічої статі у віці від 18 до 60 років, заздалегідь вступивши в злочинну змову з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , спрямовану на незаконне переправлення осіб через державний кордон України до Республіки Румунія поза межами офіційних пунктів пропуску громадян України та, діючи відповідно до заздалегідь спланованих дій, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді порушення встановленого порядку перетину державного кордону України і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, стали на злочинний шлях і умисно вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що в березні 2024 року, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, невстановлена органом досудового розслідування особа на ім`я Трофим, разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які діяли за попередньою змовою між собою, керуючись єдиним злочинним умислом спрямованим на власне незаконне збагачення та незаконне збагачення осіб, які перебували з ним у змові, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь та бажаючи настання таких наслідків, розробила єдиний стійкий злочинний план, згідно якого здійснювала ряд дій спрямованих на організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України та доведення таких дій до кінцевого результату, керівництво такими діями, сприяння вчиненню в тому числі порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод.

Отже, у невстановленому досудовим розслідуванням часі та місці, невстановлена органом досудового розслідування особа на ім`я Трофим, діючи відповідно до розробленого плану, вступила у злочину змову з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , яким він повідомив про свої злочинні плани щодо незаконного перетинання особами державного кордону України за грошові кошти та наявної реальної можливості організувати таке переправлення.

Так, в середині лютого 2024 року, більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, з метою реалізації спільного злочинного плану, невстановлена органом досудового розслідування особа на ім`я ОСОБА_8 , із застосуванням соціальної мережі «FaceBook» почав листування зі ОСОБА_9 щодо можливості його переправлення через державний кордон.

В ході вказаних листувань в соціальної мережі «FaceBook» невстановлена особа на ім`я ОСОБА_8 , повідомила ОСОБА_9 про те, що має зв`язки та може організувати і здійснити його незаконний перетин державного кордону України, а також інших осіб для чого повідомив про необхідність приїзду в АДРЕСА_2 та домовилися про організацію незаконного переправлення через державний кордон.

Однак, з метою роз`яснення вказаного плану та оголошення вартості такого переправлення, невстановлена особа на ім`я ОСОБА_8 разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_7 продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу направленого на своє особисте збагачення, шляхом вчинення дій щодо незаконного переправлення ОСОБА_10 та ОСОБА_9 через державний кордон України, повідомили останнім, що за грошову винагороду в сумі 1500 доларів США з кожного, організують незаконне переправлення ОСОБА_10 та ОСОБА_9 через державний кордон України на територію Республіки Румунії, після їх приїзду в м. Кілія Одеської області та наголосили на тому, що по приїзду в м. Кілія або інший населений пункт які поблизу їм необхідно знайти та орендувати житло та зв`язатися з ними.

В подальшому, 20.03.2024 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 приїхали в село Новоселівка Ізмаїльського району Одеської області, де орендували будинок, згідно вказівок невстановленої особи на ім`я ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 , використовуючи кросплатформову систему миттєвого обміну дзвінками «Viber» зателефонував вказаній невстановленій особі на ім`я ОСОБА_8 , та повідомив про їх приїзд та оренду житла і необхідність отримання подальших вказівок..

Далі, 20.03.2024 невстановлена особа на ім`я ОСОБА_8 , з метою доведення свого умислу до кінця, в ході телефонних розмов, демонструвала свою обізнаність щодо різних способів незаконного перетину кордону, можливість усунення перешкод щодо незаконного перетину кордону через свої міцні зв`язки, надавали поради та вказівки щодо дій ОСОБА_12 та ОСОБА_9 в момент самого перетинання кордону, повідомив про необхідність придбання надувного човна з веслами який буде використовуватися як знаряддя злочину та надав їм координати невстановленої особи у якої можливо придбати надувний човен за 150 доларів США.

Далі, 21.03.2024 ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , виконуючи вказівки невстановленої особи на ім`я ОСОБА_8 , у невстановленої особи жіночої статі в АДРЕСА_1 придбали за 150 доларів США надувний човен із веслами, після чого отримали вказівки надити човен на воді та 22.03.2024 спробувати їм керувати по воді на річці ОСОБА_13 .

Після того як ОСОБА_12 та ОСОБА_9 спробували виходити на воду на вказаному надувному човні, 22.03.2024 ОСОБА_12 використовуючи кросплатформову систему миттєвого обміну дзвінками «Viber» зателефонував невстановленій особі на ім`я ОСОБА_8 , та повідомив про їх готовність переправлення через державний Кордон.

Далі, 23.03.2024 невстановлена особа на ім`я ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію вказаного спільного умислу з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , використовуючи кросплатформову систему миттєвого обміну дзвінками «Viber» зателефонувала ОСОБА_12 та повідомила про те, що громадянин ОСОБА_7 24.03.2024 приблизно о 05 годині, використовуючи транспортний засіб марки «OPEL VECTRA» з номерним знаком Литовської республіки « НОМЕР_1 » приїде їх забере з вказаного домоволодіння, де вони тимчасово проживали та наддасть подальші вказівки, яким саме чином та де саме вони будуть перетинати державний кордон поза межами пунктів пропуску, однак грошові кошти в сумі 1500 доларів США за кожного, необхідно буде передати іншій особі, яка також 24.03.2024 приїде до них.

Далі, 24.03.2024 приблизно о 05 годині, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, продовжуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_7 , використовуючи транспортний засіб марки «OPEL VECTRA» з номерним знаком Литовської республіки « НОМЕР_1 », діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , що використовував транспортний засіб марки ВАЗ 21114 чорного кольору з р/н НОМЕР_2 та невстановленою особою на ім`я ОСОБА_8 , приїхали до домоволодіння в АДРЕСА_3 , де тимчасово проживали ОСОБА_12 та ОСОБА_9 ..

Далі, ОСОБА_7 повідомив про необхідність надання йому грошових коштів в сумі 150 доларів США за їх перевезення до місця незаконного перетину державного кордону України та надання їм подальших вказівок щодо їх переправлення через державний кордон, а решту грошових коштів в сумі 1500 доларів США необхідно передати ОСОБА_5 .

Далі, 24.03.2023 приблизно о 06 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 використовуючи транспортний засіб марки «OPEL VECTRA» з номерним знаком Литовської республіки « НОМЕР_1 », загрузив вказаний вище надувний човен з веслами в багажний відсік та разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_9 направився до населеного пункту Кислиця Ізмаїльського району Одеській області, а ОСОБА_5 надавши поради та інструкції щодо місця та способу переправки ОСОБА_12 та ОСОБА_9 через державний кордон залишився на місці біля вказаного домоволодіння із товаришем ОСОБА_12 . ОСОБА_14 чекати моменту отримання грошових коштів, згідно раніше отриманих інструкцій він невстановленої особи на ім`я ОСОБА_8 .

Далі, 24.03.2024 приблизно о 06:30 годин, ОСОБА_7 використовуючи транспортний засіб марки «OPEL VECTRA» з номерним знаком Литовської республіки « НОМЕР_1 », довіз ОСОБА_12 та ОСОБА_9 до рукава Кислицький біля села Кислиця Ізмаїльського району, де витягнув з багажного відсіку вказаного ТЗ надувний човен, допоміг ОСОБА_12 та ОСОБА_9 дотягнути його до берега, використовуючи насос, надув човен, показав яким саме чином та куди їм необхідно плити через рукав/канал в напрямку річки «Дунай» з метою подальшого переправлення до республіки Румунія, за що отримав від ОСОБА_12 та ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 150 доларів.

В подальшому, ОСОБА_12 зателефонував товаришу ОСОБА_14 , який залишився в АДРЕСА_3 та повідомив про їх місце знаходження, про виконання невстановленою особою на імя Трофим та ОСОБА_7 і ОСОБА_5 вказаних умов щодо їх переправлення через державний кордон України та можливість передачі ОСОБА_5 обумовлених вище грошових коштів в сумі 3000 доларів США що і зробив ОСОБА_14 .

Таким чином, невстановлена особа на імя Трофим діючи спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 виконали усі дії, щодо переправлення ОСОБА_12 та ОСОБА_9 через державний кордон.

В подальшому, ОСОБА_7 знаходячись біля вказаного рукава Кислицький неподалік с. Кислиця був затриманий оперативними співробітниками ГОРВ 17 прикордонного загону ім. Олександра Жуковського, а противоправну діяльність припинено, а ОСОБА_5 був затриманий оперативними співробітниками ГОРВ ІНФОРМАЦІЯ_2 біля власного автомобіля ВАЗ 21114 чорного кольору з р/н НОМЕР_2 приїхав ОСОБА_5 в АДРЕСА_3 , де його протиправна діяльність була припинена.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Приозерне Кілійського району Одеської області, молдованин за національністю, громадянин України, одружений, з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами обшуку; протоколами допиту свідків; протоколами огляду місця події та іншими зібраними у провадженні доказами в сукупності.

ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України 24.03.2024 та 25.03.2024 останнього повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого:

- ч. 3 ст. 332 КК України, а саме - сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, вчинене з корисливих мотивів.

У відповідності з вимогами п. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених п. п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до дев`яти років з конфіскацією майна.

Вивченням характеристики підозрюваного встановлено, що він є громадянином України, офіційно не працевлаштований, джерела доходів для існування його не відомі, міцні соціальні зв`язки відсутні, місця проживання в м. Одесі відсутнє.

Вищевказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 будучі обізнаний, що йому може бути призначена реальна міра покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою його уникнення, в тому числі шляхом виїзду на тимчасово окуповану території України.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлено, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, показання яких вказують на причетність до вчинення злочину саме ОСОБА_5 тобто перебуваючи на волі може чинити тиск на свідків, може впливати на іншого підозрюваного ОСОБА_15 що перешкоджатиме органу досудового розслідування у встановленні істини у провадженні та в повному обсязі всебічному дослідженні всіх доказів.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлено, що ОСОБА_5 може вчиняти інші аналогічні кримінальні правопорушення, так як офіційно не, працевлаштований, джерела доходів для існування його не відомі, раніше притягувався до кримінальної відповідальності та вчиняв правопорушення.

Так, менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених чинним Кримінальним процесуальним кодексом і його належної поведінки.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання та просили його задовольнити з обставин викладених в ньому.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, зазначили що підозра необґрунтована, ризики відсутні, просили обрати більш м`яку міру запобіжного заходу.

Розглянувши клопотання, заслухав думку учасників процесу, суд вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню частково.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Підозра висунута ОСОБА_5 підтверджується матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Згідно практики ЄСПЛ, «для обґрунтованої підозри у значенні пп. с п. 1 ст. 5 Конвенції потрібно, щоб можна було розумно вважати, що зазначені обставини охоплюються однією із статей КК, які визначають злочинну поведінку. Саме тлумачення фактів має бути розумним і враховувати усі елементи правопорушення. Закон, яким визначається правопорушення має відповідати вимогам визначеності та передбачуваності.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що під час судового засідання доведені конкретні обставини, які свідчать про вірогідну причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, підозру в якому йому висунуто.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 є переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, суд враховує що підозрюваний ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, а також те, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке за результатами розгляду справи у суді йому може бути призначено покарання, пов`язане з реальним позбавленням волі, тому він може мати намір уникнути кримінальної відповідальності, що свідчить про наявність ризику переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності,

Також, суд враховує ту обставину що перебуваючи на волі ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Ступінь доведеності підозри, обвинувачення на цьому етапі провадження не є обставиною, що впливає на обрання запобіжного заходу, оскільки встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 суд враховує, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною злочину, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків, а також те, що останній позитивно характеризується, мА має на утриманні двох малолітніх дітей, 2014 року народження та 2022 року народження.

Прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо доказів, які свідчать, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес, а тому слідчий суддя вважає, що на цей час існують правові підстави для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про можливість застосування застави та її розмір суд виходить з наступного.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 182 КПК України передбачено, що відносно особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 4 ст. 182 КПК України визначено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Таким чином, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки.

При визначенні альтернативної міри запобіжного заходу, суд враховує обставини кримінального правопорушення, особу підозрюваного ОСОБА_5 , тяжкість правопорушення, у якому він підозрюється, та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України вважає необхідним визначити заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки такий розмір застави достатньою мірою може гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та відповідає сумі спричинених збитків.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) діб в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 грн., яку дозволити внести на депозитний рахунок, призначення платежу - застава за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) не відлучатися з населеного пункту в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками, з обставин скоєння кримінального правопорушення;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк дії ухвали слідчого судді обчислюється з 24.03.2023 року з моменту фактичного затримання особи та припиняє свою дію 22.05.2024 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: