Справа №463/453/24
Провадження №1-кп/463/290/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 р. Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові заяву цивільного позивача ОСОБА_7 про забезпечення позову в кримінальному провадженні №0002983 від 23.10.2023 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст.128 КК України, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Разом з уточненої позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову у даній справі, в якій просить накласти арешт на рухоме та нерухомого майно, грошові кошти, що знаходяться на депозитних рахунках в банківських установах України обвинуваченого ОСОБА_3 .

Вважає, що належить застосувати такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на рухоме та нерухомого майно, грошові кошти, що знаходяться на депозитних рахунках в банківських установах України, оскільки наявний ризик ухилення обвинуваченого від повного відшкодування шкоди. На даний час обвинувачений сплатив незначну суму коштів позивачу, та реального наміру виплачувати решту суми на відшкодування завданої чоловіку позивача шкоди, не виявляє. Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист порушених прав та інтересів позивача.

Ознайомившись з матеріалами заяви, суд вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

Судом встановлено, що в межах кримінального провадження №0002983 від 23.10.2023 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст.128 КК України, був пред`явлений до останнього цивільний позов про відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди у розмірі 126793,38 грн. та моральної шкоди у розмірі 900000,00 грн.

Частиною 1ст. 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 1ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є хоча і вжиття негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Заявником не доведена мета забезпечення позову. Доказів того, що обвинуваченим вживатимуться дії щодо відчуження належного йому майна не надано, як і не надано доказів щодо підтвердження наявності в ОСОБА_3 певного майна, про накладення арешту на яке просить заявник.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що заява належним чином не вмотивована та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149 - 153, 157 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

у задоволенні заяви цивільного позивача ОСОБА_7 про забезпечення позову в кримінальному провадженні №0002983 від 23.10.2023 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст.128 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки, передбачені ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя ОСОБА_1