Справа № 184/1424/21
Провадження № 1-кп/0182/209/2023
У Х В А Л А

Іменем України

29.12.2023 року м. Нікополь

Колегія суддів Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого колегії суддів ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в режимі відео конференції з приміщенням УВП 4 кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.06.2021 за № 0000101 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні колегії суддів Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000101 від 06.06.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 діб, зазначаючи, що ризики, які були враховані при обрання запобіжного заходу обвинуваченому, не минули, а саме продовжують існувати ризики переховування від суду та ризик скоєння нових злочинів, ризик тиску на свідків.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначив, що підстав для тримання під вартою немає, ризики не обґрунтовані, і просить змінити запобіжний захід на домашній арешт за місцем його реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Захисник підтримала думку свого підзахисного і зауважила на те, що клопотання прокурора є безпідставним.

Вислухавши думку учасників судового засідання, колегія суддів дійшла наступних висновків.

За змістом норми ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

У п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року закріплено право кожного на свободу та особисту недоторканність; заборону позбавлення свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Європейський Суд з прав людини, неодноразово, наприклад у рішенні від 20 травня 2010 року у справі "Москаленко проти України", зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду.

ОСОБА_5 обвинувачується в скоєнні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за скоєння яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років, або довічного позбавлення волі. Згідно матеріалів обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується у вбивстві малолітньої дитини, а людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні, згідно ст.3 Конституції України, найвищою соціальною цінністю, тому суд вважає, що у провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Зазначене свідчить про те, що ризик переховування від суду не є абстрактним, обвинуваченому відомі обмеження, яким він може бути підданим у разі визнання його винним в скоєнні інкримінуємого злочину і призначення покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років або довічного позбавлення волі у відповідності до санкції п.2 ч.2 ст. 115 КК України .

Судом приймається до уваги практика Європейського суду з захисту прав людини про те, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Крім того, колегія суддів, враховуючи обставини справи, вік загиблого, вважає, що перебуваючи не під вартою, ОСОБА_5 може скоїти аналогічні злочини.

Ймовірність умисного переховування від суду обвинуваченим зростає, враховуючи той факт, що судовий розгляд майже завершений.

Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні обвинуваченого під вартою.

Строк дії запобіжного заходу слід продовжити не більше ніж на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА :

Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою щодо обвинуваченого - задовольнити, у задоволенні клопотання обвинуваченого відмовити.

Продовжити щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строкдії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не більше, ніж на 60 діб, тобто з 29.12.2023 року до 26.02.2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу колегії суддів може бути подана апеляційна скарга на протязі п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3