Провадження №: 1-кп/336/789/2024
УХВАЛА

іменем України

08 травня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження запобіжного щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжі Запорізької області, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

встановив:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000086 від 15 січня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке було вручено захиснику та обвинуваченому завчасно.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та продовжують існувати ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Обвинувачений та захисник не заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до положень статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

За змістом ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2024 року ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто 15 березня 2024 року включно. Підставою застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 була наявність обґрунтованої підозри у вчинені кримінального правопорушення та наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Оцінюючи наявні щодо ОСОБА_3 ризики, слідчий суддя виходив з відомостей про особистість обвинуваченого, а саме, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий за різні злочини, з місць позбавлення волі звільнився лише 31.10.2023 року, ОСОБА_3 не має паспорту (особу його встановлено за довідкою про звільнення), відсутнє документальне підтвердження наявності у нього постійного житла на передбачених законом підставах, не працює, будь-які легальні джерела доходу у нього відсутні, останній не має стійких соціальних зв?язків чи майна, враховуючи воєнні дії на території України, слідчий суддя вказав що наявний високий ризик переховування від слідства чи суду. Також не виключається і можливість протиправного впливу на свідка та потерпілого у кримінальному провадженні, з якими обвинувачений знайомий.

Враховуючи, що ОСОБА_3 підозрюється у скоєнні злочину із застосуванням насильства, слідчий суддя, відповідно до положень ст. 183 ч. 4 КПК України, не визначав розмір застави.

Відповідно до ухвали судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2024 року ОСОБА_3 продовжено строк запобіжного заходу до 09 травня 2024 року включно.

Завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Відповідно до ст. 197, 199 КПК України, за клопотанням прокурора строк тримання особи під вартою може бути продовжений за наявності обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

Оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, конкретні обставини інкримінованого правопорушення, тяжкість покарання, передбаченого законодавством, а тому є ризик того, що обвинувачений з метою уникнення можливого покарання, може переховуватися від суду.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілого, слід враховувати встановлену КПК Україну процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не тільки на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Свідки не допитані.

Крім того, обвинувачений неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, що підтверджується даними щодо судимостей зазначеними в обвинувальному акті.

Суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи на волі може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Європейський суд з прав людини вказував на те, що наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин (Selcuk v. Turkey (Сельчук проти Туреччини), § 34; Matznetter v. Austria (Мацнеттер проти Австрії), § 9).

Крім тяжкості злочину, вчинення якого інкримінується обвинуваченому, враховуючи наявність судимостей, а також те, що в минулому він вчиняв нові злочини під час іспитового строку, призначеного судом, суд вбачає, що наведені відомості з біографії ОСОБА_3 свідчать про його слабку здатність протистояти спокусі протиправного заволодіння чужим майном, що надає підстави вбачати наявність ризику вчинення ним нових правопорушень.

Судом не встановлено даних про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому обґрунтоване та підлягає задоволенню, вважає необхідним продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 181-183, 197, 199, 331, 372 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 -задовольнити.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, продовжити на строк 60 днів до 06 липня 2024 року включно.

Копію ухвали негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню, в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її винесення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду, обвинуваченим, який тримається під вартою-в той же строк з дня вручення копії ухвали.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Суддя: