Справа № 639/4097/22
Провадження № 1-кп/639/110/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №639/4097/22 (в ЄРДР №0000301 від 20.10.2022) за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, на момент вчинення кримінального правопорушення старшого стрільця 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , не маючого судимості, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисники ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

в с т а н о в и в :

Молодший сержант ОСОБА_3 , який проходив військову службу за мобілізацією на посаді старшого стрільця 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , 01.10.2022 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» (затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні») та в подальшому продовженого відповідно до ст. ст. 85,106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII, без дозволу командування та поважних причин тимчасово, незаконно вирішив ухилитися від проходження військової служби та провести час на власний розсуд.

Реалізуючи свій злочинний умисел, молодший сержант ОСОБА_3 в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 1, 2, п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127-130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин, знаходячись у звільненні з 21.30 год. 29.09.2022 до 08.00 год. 01.10.2022, 01.10.2022 не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 , яка на той момент розташовувалась за адресою: АДРЕСА_2 .

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, молодший сержант ОСОБА_3 в період з 01.10.2022 по 22.11.2022, тобто понад три доби, в умовах воєнного стану, незаконно перебував поза межами розташування особового складу військової частини НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.

За час відсутності на службі молодший сержант ОСОБА_3 обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд не пов`язуючи його із виконанням своїх службових обов`язків до 22.11.2022.

Зазначені дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, особою зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби)

23.02.2024 між обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_14 та прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди ОСОБА_3 зобов`язався повністю та беззастережно визнати свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення під час судового провадження.

При цьому сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_3 , з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання у виді щирого каяття, беззастережного визнання вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, активного сприяння у розгляді кримінального провадження, а також даних про особу обвинуваченого, буде призначене покарання за ч. 5 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 2 років позбавлення волі, та на підставі ст. 62 КК України замінено покарання у виді двох років позбавлення волі на тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на два роки.

Прокурор, обвинувачений ОСОБА_3 , а також його захисник в судовому засіданні просили затвердити вищезазначену угоду.

Вислухавши учасників судового розгляду, розглянувши питання щодо можливості затвердження угоди, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

За змістом ч. ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Інкриміноване ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, відповідно до статті 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів, його об`єктом є порядок проходження військової служби. Потерпілі по кримінальному провадженню відсутні.

Отже, в даному кримінальному провадженні можливе укладання угоди про визнання винуватості.

Вину у вищезазначеному кримінальному правопорушенні ОСОБА_3 визнав в судовому засіданні в повному обсязі, пояснив, що не з`явився вчасно на службу у зв`язку з потребою у догляді за матір`ю, яка є інвалідом 2-ої групи, проте визнає, що мав фактичну можливість належним чином виконати свої обов`язки.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_3 добровільно уклав угоду про визнання винуватості, її укладання не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що ним було підтверджено в судовому засіданні.

ОСОБА_3 цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України.

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 розуміє характер обвинувачення, вид покарання, застосування якого до нього передбачено угодою, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені ст. 473 КПК України, зокрема обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України, та відмова ОСОБА_3 від здійснення прав, передбачених абз. 1 та 4 пункту 1 частини 4 статті 474 КПК України.

Зміст угод відповідає вимогам ст. 472 КПК України та закону, зокрема ст. ст. 5, 62, 63, 65, 69, 407 КК України, та інтересам суспільства.

Так, встановлено кілька обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 .

Зокрема такими обставинами, відповідно до ст. 66 КК України, є повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття у скоєному, активне сприяння у розгляді кримінального провадження.

Тяжких наслідків або майнової шкоди внаслідок кримінального правопорушення завдано не було.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; неодружений; має місце реєстрації та постійне місце проживання; не має судимості; за час військової служби до дисциплінарної відповідальності не притягувався; був мобілізований на початку широкомасштабної збройної агресії РФ у березні 2022 року, після чого проходив військову службу; має на утриманні непрацездатну матір, яка є інвалідом 2-ої групи ОСОБА_15 , а також малолітню доньку ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Таким чином, встановлено наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та суттєво знижують ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_3 кримінального правопорушення, та, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, дають підстави призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі, замінивши його згідно положень ст. 62 КК України на тримання в дисциплінарному батальйоні.

Дійшовши висновку про можливість заміни ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на тримання в дисциплінарному батальйоні, судом враховано ст. 5 КК України, і положення ч. 1 ст. 77 КВК України, відповідно до яких засуджені військовослужбовці залучаються до праці на підприємствах, в установах та організаціях, які належать до сфери управління Міністерства оборони України, у майстернях дисциплінарного батальйону, а також до робіт з інженерного обладнання позицій (районів), будівництва інженерних споруд з метою зміцнення обороноздатності держави, відновлення інфраструктури населених пунктів в умовах особливого періоду, в тому числі воєнного стану чи в бойовій обстановці, а також після їх завершення до закінчення відбудовного періоду, який закінчується в момент офіційного оголошення про це.

За умов широкомасштабної збройної агресії РФ відносно України та введеного воєнного стану, відбування ОСОБА_3 покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні відповідатиме суспільним інтересам та інтересам держави.

Підстави відмови у затвердженні угод, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлені.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 373, 374, 473-475 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 23.02.2024 року по кримінальному провадженню №0000301 від 20.10.2022, укладену між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 62 КК України замінити обвинуваченому ОСОБА_3 призначене йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні на той самий строк на 2 (два) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня прибуття та прийняття ОСОБА_3 до дисциплінарного батальйону.

Виконання вироку в частині організації відправлення засудженого ОСОБА_3 до дисциплінарного батальйону покласти на начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувавши до строку покарання ОСОБА_3 строк його попереднього ув`язнення (тримання під вартою) з 30.11.2022 по 01.12.2022 включно, з розрахунку день за день.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 залишити раніше обраний у вигляді застави.

Заставу, внесену за обвинуваченого ОСОБА_3 у розмірі 49620,00 грн. (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять грн. 00 коп.), повернути заставодавцю ОСОБА_15 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених частиною 4 статті 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів із дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1