Кримінальне провадження № 194/156/23
Номер провадження 1-кп/194/24/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спеціального судового провадження в режимі відеоконференції в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.09.2022 року за № 0000491 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Новоохтирка Луганської області, громадянки України, депутата Щастинської районної ради 8-го скликання, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

24.02.2022 року РФ здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України, у зв`язку із чим розпочато ведення агресивної війни проти України та захоплення її території.

У зв`язку із веденням агресивної війни з боку РФ проти України, у період з 24.02.2022 року по 02.03.2022 року, більш точні дату та час встановити не виявилось можливим, окупаційними військами РФ та представниками так званої «ЛНР» захоплено (окуповано) смт Новоайдар Щастинського району Луганської області.

Наприкінці серпня 2022 року ОСОБА_3 , будучи громадянкою України та депутатом Щастинської районної ради Луганської області 8-го скликання, працюючи вчителем в Новоайдарському загальноосвітньому ліцеї Новоайдарської селищної ради, який розташований за адресою: Луганська область, смт Новоайдар, вул. Центральна, буд. 21, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась приблизно о 04 годині ранку 24.02.2022 року повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, усвідомлюючи російську агресію проти України, з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на території смт Новоайдар Щастинського району Луганської області маючи умисел на здійснення пропаганди у закладах освіти незалежно від типів та форм власності з метою сприяння здійсненню збройної агресії проти України, встановленню та утвердженню тимчасової окупації частини території України, уникненню відповідальності за здійснення державою-агресором збройної агресії проти України, а також на дії, спрямовані на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти, та реалізуючи його вступила в злочинну змову з окупаційними військами РФ та представниками так званої «ЛНР», та отримавши від них пропозицію на зайняття посади в закладі освіти окупаційної влади в смт Новоайдар Щастинського району Луганської області, а саме «ГОУ ЛНР «Новоайдарская школа», в порушення вимог Конституції та Законів України добровільно, умисно погодилась на вказану пропозицію.

Після чого, ОСОБА_3 , наприкінці серпня 2022 року, більш точний час встановити за об`єктивних причин не виявилось можливим, будучи громадянкою України, перебуваючи на території смт Новоайдар Щастинського району Луганської області, діючи зі своїх особистих мотивів та бажання, погоджуючись на пропозицію представників окупаційної адміністрації держави-агресора РФ та представників незаконних збройних формувань так званої «ЛНР», умисно, добровільно зайняла посаду «вчителя історії», з метою здійснення пропаганди у закладах освіти незалежно від типів та форм власності з метою сприяння здійсненню збройної агресії проти України, встановленню та утвердженню тимчасової окупації частини території України, уникненню відповідальності за здійснення державою-агресором збройної агресії проти України, а також впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_3 , обіймаючи посаду «вчителя історії» в так званому «ГОУ ЛНР «Новоайдарская школа», здійснює пропаганду у вказаному закладі освіти, висловлюється на підтримку дій окупаційної влади та змінення освітньої програми на стандарти освіти держави-агресора. Крім того, ОСОБА_3 , надала інтерв`ю телеканалу РФ «Россия 24», в ході якого активно закликала не навчатися в учбових закладах України.

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченої ОСОБА_3 (in absentia)

Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 30.08.2023 року розгляд кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.09.2022 року за № 0000491 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, постановлено здійснювати за відсутності обвинуваченої в порядку спеціального судового провадження (in absentia).

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Враховуючи, що у кримінальному провадженні здійснювалося спеціальне досудове розслідування та спеціальне судове провадження (in absentia), судом досліджено, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав ОСОБА_3 , як підозрюваної та обвинуваченої, на захист та доступ до правосуддя, з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження, в результаті чого судом встановлено таке.

Суд вважає, що стороною обвинувачення вжито усіх передбачених законом заходів щодо дотримання прав підозрюваної та обвинуваченої на захист з урахуванням встановлених законом особливостей спеціального досудового розслідування.

Під час здійснення судового провадження судом також здійснені усі передбачені законом заходи щодо дотримання прав обвинуваченої на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Так, з метою дотримання прав обвинуваченої на захист та доступу до правосуддя, обвинувачена ОСОБА_3 про дату, час та місце судових засідань повідомлялась належним чином відповідно до вимог ч. 3 ст. 323 КПК України, зокрема, шляхом публікації змісту повісток про виклик та рішень суду в газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, на офіційному веб-сайті суду та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Крім того, судом вживались заходи щодо направлення судових повісток на номер телефону, яким користувалась ОСОБА_3 , та який зазначений в матеріалах справи, що є додатковим заходом до основних способів інформування обвинуваченої, передбачених КПК.

Особа вважається належним чином ознайомленою зі змістом судових повісток, а отже, обізнаною про здійснюване судом щодо неї кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 323 КПК (in absentia), якщо місцевий суд повідомляв їй про судові засідання шляхом розміщення оголошення на вебпорталі «Судова влада України» та в газеті «Урядовий кур`єр».

До такого висновку дійшов ВС у своїх постановах від 01.04.2021 у справі № 759/2992/17 (провадження № 51-3360км20); від 10.03.2020 у справі № 242/3982/16-к (провадження № 51-7218км18); від 27.10.2021 у справі № 759/7443/17 (провадження № 51-1578км20); від 25.01.2021 у справі № 461/4987/16-к (провадження № 51-1955км20).

Процедури «in absentia» неминуче припускають деякий відступ від загальних правил кримінального процесу. Особливе значення при цьому надається питанню про забезпечення прав відсутнього в залі судового засідання підсудного. У прецедентній практиці ЄСПЛ були вироблені критерії, яким має відповідати таке провадження. При цьому Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_3 , яка в свою чергу повинна була знати про розпочате кримінальне провадження, у судові засідання не з`явилась, незважаючи на судові повістки (оголошення), опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр» та оголошення, розміщені на офіційному веб-сайті суду та офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Отже, для забезпечення доступу до правосуддя судом вживалися заходи для виклику обвинуваченої ОСОБА_3 в судові засідання - повістки про виклик обвинуваченої ОСОБА_3 у судові засідання, а також інформація про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

У зв`язку з чим обвинувачена не була допитана судом, тому показань суду не надавала та будь-яких клопотань від останньої на адресу суду також не надходило.

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_3 , яка в свою чергу повинна була знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчить про її наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.

В той же час, ухилення обвинуваченої ОСОБА_3 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останньої її невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

При цьому, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою.

Враховуючи відсутність обвинуваченої та особливості розгляду кримінального провадження за відсутності обвинуваченої в порядку спеціального судового провадження, захисником за призначенням було здійснено захист обвинуваченої ОСОБА_3 .

Так, захисник в судовому засіданні зазначив, що не мав можливості зв`язатися зі своєю підзахисною та з`ясувати в неї правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення.

Водночас, захисник належним чином брав участь у реалізації права на захист обвинуваченої під час судового розгляду та висловив свою позицію з приводу недоведеності вини останньої у даному кримінальному провадженні.

Судом визнано загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даного провадження, що тимчасова окупація з боку РФ частини території України, яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 20 лютого 2014 року та повномасштабного вторгнення РФ на територію України 24 лютого 2022 року, а також анексія з боку РФ частини території України є загально відомими фактами, які за хронологією подій: а) констатовані нормативними, хоча і засудженими з точки зору міжнародного права, актами РФ, а також «нормативними актами» самопроголошених суб`єктів на території України, законність яких не визнається державою Україна, проте прийнятих судом у даному випадку до уваги, оскільки вирішується питання про відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого були прийняті такі акти; б) встановлені національними нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для застосування на території України; в) засуджені міжнародними актами колективного реагування, - а відтак ці факти не потребують окремого судового доказування.

Також судом приймається до уваги те, що загальновідомими обставинами є те, що 24.02.2022 року збройні сили РФ вторглись на визнану міжнародним співтовариством територію Україну через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України.

24.02.2022 року Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому дія якого неодноразово продовжувалась, і який продовжує існувати станом на час ухвалення цього вироку.

Відповідно до положень частини 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року (в редакції від 07.05.2022 року, далі за текстом - Закон № 1207-VII), тимчасово окупована РФ територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасово окупованою територією, відповідно до пункту 7 частини 1статті 1-1 Закону №1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування та окупаційна адміністрація РФ встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування РФ встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації РФ.

Тимчасова окупація РФ територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для РФ жодних територіальних прав.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10.12.2022 року», Щастинський район: 1) Нижньотеплівська сільська територіальна громада; 2) Новоайдарська селищна територіальна громада; 3) Станично-Луганська селищна територіальна громада; 4) Широківська селищна територіальна громада; 5) Щастинська міська територіальна громада, внесено до вказаного переліку територіальних громад, розташованих в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) та перебувала у ньому протягом всього періоду чинності вказаного наказу, який втратив чинність на підставі Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22.12.2022.

Відповідно до вказаного наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22.12.2022 року, який є чинним станом на час ухвалення цього вироку, Щастинський район: Новоайдарська селищна територіальна громада ( НОМЕР_1 ); Щастинська міська територіальна громада ( НОМЕР_2 ), також віднесені до тимчасово окупованих територій України.

Відповідно до частини 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням Верховного Суду від 06.03.2022 року № 1/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Новоайдарського районного суду Луганської області. Такі справи визначені за територіальною підсудністю Тернівського міського суду Дніпропетровської області.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Дослідивши наявні у провадженні докази, допитавши свідків, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України за обставин встановлених судом, доведена повністю і підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, які відповідають вимогам передбаченим ст.ст. 85-87 КПК України, та які узгоджуються між собою, перевірених та оцінених у їх сукупності судом безпосередньо в судовому засіданні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду показала, що вона знає обвинувачену ОСОБА_3 , оскільки працювала з нею певний час. Зазначає, що 12.04.2022 року вона виїхала з тимчасово окупованих територій, до цього перебувала в смт Новоайдар. Зазначає, що коли було захоплено смт. Нововайдар, обвинувачена ОСОБА_3 почала співпрацювати з окупаційною владою та пропонувала іншим співпрацювати з окупаційною владою. Зазначає, що обвинувачена добровільно погодилась співпрацювати з окупаційною владою. Зараз обвинувачена знаходиться у смт Новоайдар, де працює викладачем в Новоайдарській середній школі ЛНР, де замість стандартів освіти України, впроваджує стандарти освіти держави агресора. Так, обвинувачена викладає історію країни агресора, розповідає про те, коли захопили території. Обвинувачена ОСОБА_3 мала авторитет та вплив на батьків, тому вона допомогла встановленню та утвердженню окупаційного режиму на тимчасово окупованій території України. Крім того, зазначає, що обвинувачена ОСОБА_3 виступала на нараді, яка відбувалась в кінці березня 2022 року, та зазначала про перехід на нові стандарти навчання. Директор також пояснювала, що вони повинні перейти на навчання країни агресора, та дала вказівку вилучати навчальні підручники України, яку обвинувачена ОСОБА_3 виконала. Також пояснює, що вона бачила відеозапис, на якому обвинувачена ОСОБА_3 давала інтерв`ю. На відеозаписі обвинувачена ОСОБА_3 розповідала, що директор української школи впроваджує «нацистські програми» та зазначила, що діти повинні навчатись іншим стандартам.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показала, що вона виїхала в квітні 2022 року з тимчасово окупованих територій. Обвинувачену ОСОБА_3 знає, яка до окупації працювала вчителем історії в школі. Обвинувачена залишилась на окупованій території, хоча мала можливість виїхати, та почала добровільно працювати на окупаційну владу, щодо фактів примусу обвинуваченої співпрацювати з окупаційною владою їй не відомо. ОСОБА_3 раділа та підтримувала те, що військові формування РФ зайняли території України та прийшла окупаційна влада. Обвинувачена ОСОБА_3 допомагала запустити освітній процес при окупаційній владі. Також вона почала працювати в школі ЛНР, та надалі продовжує працювати в школі ЛНР та викладати історію держави агресора та впроваджувати в школі російську освіту та навчальні програми освіти держави агресора. Крім того, ОСОБА_3 проходила перекваліфікацію на стандарти освіти держави агресора. Також, обвинувачена ОСОБА_3 , зі слів мешканців, змушує дітей не навчатись онлайн в українській школі, та агітує їх навчатись за навчальною програмою держави агресора. Також зазначає, що обвинувачена доповіла військовим про те, що дитина навчається онлайн в українській школі, та як наслідок дитина перестала навчатись онлайн.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показала, що з окупованої території вона виїхала 25.02.2022 року. Знає, що обвинувачена ОСОБА_3 працювала раніше в Новоайдарській середній школі, де викладала історію України. Обвинувачена добровільно залишилась на окупованій території, хоча мала можливість виїхати, та почала працювати на окупаційну владу. В інтернет ресурсі вона бачила, що обвинувачена залишилась працювати на окупованій території. Також, бачила відеозапис, на якому обвинувачена ОСОБА_3 працює за програмою країни агресора і прохала, щоб діти навчались за програмою країни агресора та не навчались онлайн за українським стандартом. За своїм авторитетом ОСОБА_3 могла вплинути як на дітей, так і на їх батьків, щоб діти перейшли на програму країни агресора. Зазначає, що обвинувачена ОСОБА_3 впроваджує освітні стандарти навчання країни агресора.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показала, що вона знає обвинувачену ОСОБА_3 , яка після вторгнення РФ, маючи можливість виїхати з окупованої території, залишилась, та почала працювати вчителем в школі ЛНР. Посаду вона зайняла добровільно, щодо фактів її примусу їй не відомо. Обвинувачена ОСОБА_3 почала працювати за програмою держави агресора та агітувала дітей і батьків навчатись за програмою РФ. Також вона агітувала педагогічних працівників працювати за стандартами ЛНР. Також обвинувачена ОСОБА_3 тероризувала дітей, щоб ті не навчались онлайн в українській школі, та агітувала їх, щоб вони навчались в школі ЛНР. Діти переставали навчатись онлайн, оскільки боялись обвинувачену, бо вона мала авторитет серед батьків та дітей. Також, обвинувачена ОСОБА_3 розповідала батькам, що українська влада ніколи не повернеться на цю територію, тому діти повинні навчатись в школі ЛНР та не навчатись онлайн в українській школі. Крім того, обвинувачена розповідала, що пройшла навчання з впровадження навчання програми держави агресора. Зазначає, що обвинувачена допомагала окупаційній владі впроваджувати стандарти освіти ЛНР.

Згідно витягу з ЄРДР вбачається, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за ч. 3 ст. 111-1 КК України ст. за №0000491 від 20.09.2022 року. (т. 2 а.с. 2)

Згідно повідомлення про кримінальне правопорушення від 15.09.2022 року за вих. №519-6094 начальника ГВ ЗНД 3 управління ГУ СБУ в Донецькiй та Луганськiй областях, ОСОБА_3 здійснює пропаганду в закладах освіти з метою сприяння здійсненню збройної aгpeciї проти України, встановленню та утвердженню тимчасової окупації частини території України, а також здійснює впровадження стандартів освіти держави агресора у закладах освіти. (т. 2 а.с. 3)

Згідно акту огляду від 15.09.2022 року, проведено огляд веб-сторінки за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 , де розміщено вiдеозапис сюжету телеканалу « ІНФОРМАЦІЯ_3 », на якому зафіксовано, як особа жіночої статі, яка титрована « ІНФОРМАЦІЯ_4 »» дає iнтерв`ю та висловлюється на підтримку дiй окупаційної влади та зміцнення освітньої програми на стандарти освіти держави-агресора. (т. 2 а.с. 5-6)

Згідно листа Департаменту освіти і науки Луганської обласної державної адміністрації від 31.01.2023 року за вих. № 01/05/01-288, так званий «державний загальноосвітній заклад луганської народної республіки «Новоайдарська середня школа» до сфери підпорядкування державних органів чи органів місцевого самоврядування України, зокрема Нововайдарської селищної ради (Новоайдарської селищної військової адміністрації) не належить. Навчальні плани так званого «державного загальноосвітнього закладу луганської народної республіки «Новоайдарська середня школа» державним стандартам освіти України та типовим навчальним програмам, рекомендованим Міністерством освіти і науки України, не відповідають. (т. 2 а.с. 26-27)

Згідно листа Щастинської районної ради Луганської області від 24.11.2022 року за вих. № 69, ОСОБА_3 є депутатом Щастинської районної ради Луганської області з 07.12.2020 року, а також головою постійної комісії з питань соціальної та гуманітарної політики. (т. 2 а.с. 35)

Згідно протоколу огляду від 27.09.2022 року та додатку до нього, оглянуто відеозапис, який опубліковано в телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ІНФОРМАЦІЯ_6 о 19 годині 16 хвилин, за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 , де розміщено відеозапис тривалістю 3 хв. 41 сек., а саме сюжет телеканалу «Россия24» з тимчасово окупованого АДРЕСА_2 . При показниках лічильника часу відеозапису з 56 сек., з 1 хв. 30 сек. та з 2 хв. 32 сек. на відеозаписі зафіксовано як особа жіночої статі, яка титрована « ОСОБА_10 . Учитель истории ГОУ ЛНР «Новоайдарская школа», дає інтерв`ю та висловлюється на підтримку дій окупаційної влади, змінення освітньої програми на стандарти освіти держави агресора. (т. 2 а.с. 42-47, 69)

Згідно рапорту ст. оперуповноваженого в ОВС 9 відділу ГВ ЗНД 3 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях від 28.09.2022 року, та анкети оформлення паспорту громадянину України для виїзду за кордон, вбачається, що ОСОБА_3 документована паспортом громадянина України серії ЕК138013 від 27.01.1996 року, та паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 від 11.04.2018 року. (т. 2 а.с. 48-49)

Згідно висновку експерта №199 від 15.12.2022 року проведеної портретної експертизи, вбачається, що зображення жінки, яка підписана як « ІНФОРМАЦІЯ_4 »» та надає інтерв?ю, одягнена у сукню синього кольору при показниках індикатору відліку часу програми відеовідтворення (відеоплеєра) часу у періоди часу: 00:00:56 - 00:01:19, 00:01:30 - 00:01:41, 00:01:44 - 00:01:50 та 00:02:32 - 00:02:36 у відеозаписі, що міститься в електронному файлі під назвою: «video238550903.mp4», обмежено придатне для портретного ідентифікаційного дослідження за ознаками зовнішності. На відеозаписі, що міститься в електронному файлі під назвою: «video238550903.mp4» (а саме - жінка, яка підписана як « ІНФОРМАЦІЯ_4 »» та надас інтерв?ю, одягнена у сукню синього кольору при показниках індикатору відліку часу програми відеовідтворення (відеоплесра) часу у періоди часу: 00:00:56 - 00:01:19, 00:01:30 - 00:01:41, 00:01:44 - 00:01:50 та 00:02:32 - 00:02:36 та на фотозображенні в електронному файлі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_7 », наданому на дослідження у якості порівняльного матеріалу, зображена одна й та сама особа. (т. 2 а.с. 57-69)

Згідно протоколу огляду від 03.11.2022 року та додатку до нього, оглянуто веб сайт «Щастинської районної ради Луганської області» за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8 », під час якого встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є депутатом Щастинської районної ради Луганської області восьмого скликання. (т. 2 а.с. 72-77)

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.11.2022 року, який проведений зі свідком ОСОБА_9 , остання під фотознімком №2 впізнала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за формою носа, обличчя, вирізом очей, кольором волосся. (т. 2 а.с. 81-83)

Згідно протоколу огляду від 05.11.2022 року, який проведений за участі свідка ОСОБА_9 , під час проведення якого було оглянуто відеозапис, який опубліковано в телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_5 » від 14.09.2022 року о 19 годині 16 хвилин, за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 тривалістю 3 хв. 41 сек. з сюжетом телеканалу «Россия 24», та свідок ОСОБА_9 впізнала ОСОБА_3 на кадрах вказаного відеозапису, протягом декількох періодів часу у відеосюжеті. (т. 2 а.с. 84-85)

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.11.2022 року, який проведений зі свідком ОСОБА_7 , остання під фотознімком №2 впізнала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за формою носа, обличчя, вирізом очей, кольором волосся. (т. 2 а.с. 89-91)

Згідно протоколу огляду від 05.11.2022 року, який проведений за участі свідка ОСОБА_7 , під час проведення якого було оглянуто відеозапис, який опубліковано в телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_5 » від ІНФОРМАЦІЯ_6 о 19 годині 16 хвилин, за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 тривалістю 3 хв. 41 сек. з сюжетом телеканалу «Россия 24», та свідок ОСОБА_9 впізнала ОСОБА_3 на кадрах вказаного відеозапису, протягом декількох періодів часу у відеосюжеті. (т. 2 а.с. 92-93)

Згідно протоколу огляду від 22.11.2022 року та додатку до нього, оглянуто веб-сайт « ІНФОРМАЦІЯ_9 » за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10 під час якого встановлено, що в розділі інтернет сторінки під назвою «Руководство. Педагогический состав», мається таблиця педагогічного складу школи з двадцяти семи пунктів, в якій під пунктом №16 мається інформація про педагогічного працівника « ІНФОРМАЦІЯ_11 »» - « ОСОБА_11 », «Должность» - «учитель истории» - «Стаж роботы» - «51,4». (т. 2 а.с. 104-113)

Згідно протоколу огляду від 30.11.2022 року та додатку до нього, оглянуто сайт « ІНФОРМАЦІЯ_12 » за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_12 де виявлено публікацію з відеозаписом ІНФОРМАЦІЯ_12 тривалістю 04 хвилини 05 секунд під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_13 », на вказаному відеозаписі зображена ОСОБА_3 , яка підписана як « ІНФОРМАЦІЯ_14 », та яка надає інтерв`ю телеканалу «Россия 24». Стенограма інтерв`ю: на вказаному відеороліку, у часовому проміжку з 01 хвилини 03 секунд по 01 хвилини 26 секунд - ОСОБА_3 : «Родительница одной ученицы, которая находиться на територии Украины написала, українською мовою: «Чи зібрали ви свої чемодани? Шуруйте в свою Росію! Нецензурно. І оце, ті тварюки, які навчали моїх дітей». Честное слово, мне хотелось написать, чему ж плохому я учила?». У часовий проміжок часу з 01 хвилини 37 секунд по 01 хвилина 56 секунд - ОСОБА_3 : «Учат детей в онлайне. Переманивая. Новоайдарская гимназия существует, где-то, виртуально. Где?» Репортер: «То есть есть школа в интернете?» ОСОБА_3 : «Да. И они, учителя, дают уроки. С моего класса уехало шесть человек. Одни в Германии, другие в Польше». У часовий проміжок часу з 02 хвилини 40 секунд по 02 хвилини 46 секунд - ОСОБА_3 : «Звоню родителям, вам мне жалко своего ребенка, это вам надо? А вдруг прийдут». (т. 2 а.с. 114-120)

Згідно протоколу огляду від 27.01.2023 року, оглянуто веб сайт « ІНФОРМАЦІЯ_9 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_10 , під час якого на інтернет сторінці під назвою «Документи» в розділі «Уставные документы» виявлено посилання на документ з назвою (мовою оригіналу) « ІНФОРМАЦІЯ_15 », яке датовано ІНФОРМАЦІЯ_16 , та на інтернет сторінці під назвою «Документи» в розділі «Нормативные документы», виявлено посилання на документ з назвою (мовою оригіналу) «Приказ об утверждении Учебного плана и УМК на 2022-2023 учебный год» на 2022-2023 учебный год» датований 26.08.2022 року. (т. 2 а.с. 121-130)

Згідно протоколу огляду від 30.01.2023 року та додатку до нього, оглянуто веб сайт « ІНФОРМАЦІЯ_9 » за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10 під час якого на інтернет сторінці під назвою «Документи» в розділі «Нормативные документы», виявлено посилання на документ з назвою (мовою оригіналу) «Учебный план начального общего образования Государственного общеобразовательного учреждения Луганской Народной Республики «Новоайдарская средняя школа» на 2022-2023 учебный год». (т. 2 а.с. 131-173)

Постановою слідчого 2-го відділення слідчого відділу 3 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях від 20.12.2022 року, ОСОБА_3 оголошено в розшук. (т. 2 а.с. 214-215)

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.02.2023 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000491 від 26.01.2023 року відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 .ст. 111-1 КК України. (т. 2 а.с. 244)

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Колабораційна діяльність (ст. 111-1 КК України) - це злочин проти основ національної безпеки України. Суб`єктивна сторона кримінальних правопорушень характеризується прямим або непрямим умислом.

Державою-агресором за загальним визначенням є країна, яка першою застосовує збройну силу проти іншої країни, тобто тим самим вчиняє агресію. Державою-агресором може бути визнана не лише одна країна, а група країн, в т.ч. пов`язаних між собою угодами про військову допомогу.

При кваліфікації злочинів за ст.111-1 КК державою-агресором наразі вважається РФ. При цьому враховуються, зокрема, постанова Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VIII, Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затверджений Законом України № 2102-IX від 24.02.2022.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд знаходить їх достовірними, допустимими, такими, що узгоджуються між собою, та в повній мірі поза розумним сумнівом доводять факт того, що ОСОБА_3 , яка будучи громадянкою України та депутатом Щастинської районної ради Луганської області 8-го скликання, працюючи вчителем в Новоайдарському загальноосвітньому ліцеї Новоайдарської селищної ради, добровільно зайняла посаду «вчителя історії» в смт Новоайдар Щастинського району Луганської області, а саме «ГОУ ЛНР «Новоайдарская школа», з метою здійснення пропаганди у закладах освіти незалежно від типів та форм власності з метою сприяння здійсненню збройної агресії проти України, встановленню та утвердженню тимчасової окупації частини території України, уникненню відповідальності за здійснення державою-агресором збройної агресії проти України, а також впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти.

Крім того, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , обіймаючи посаду «вчителя історії» в так званому «ГОУ ЛНР «Новоайдарская школа», здійснювала пропаганду у вказаному закладі освіти, висловлювалась на підтримку дій окупаційної влади та змінення освітньої програми на стандарти освіти держави-агресора, надала інтерв`ю телеканалу РФ «Россия 24», в ході якого активно закликала не навчатися в учбових закладах України.

При цьому, обвинувачена ОСОБА_3 , усвідомлювала факт збройної агресії з боку РФ та окупації території України, яка розпочалась приблизно о 04 годині ранку 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, тому реалізуючи свій злочинний умисел, пішла на співпрацю з окупаційними військами РФ та представниками так званої «ЛНР», враховуючи характер її дій, їх послідовність та тривалість свідчить про те, що вона добровільно зайняла посаду в закладі освіти окупаційної влади в смт Новоайдар Щастинського району Луганської області,

А відтак, вказані обставини доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Судом не встановлено таких доказів, на яких ґрунтується доказування вини обвинуваченої ОСОБА_3 , які були б отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, та не встановлено підстав, які б призвели до визнання їх недопустимими.

Під час судового розгляду стороною захисту не ставилось питання щодо визнання будь-яких доказів сторони обвинувачення недопустимими та недостовірними. Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України, суду надано не було.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 р., «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., «Коробов проти України» від 21.10.2011 р., що при оцінці доказів суд застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86).

Вищевказані показання свідків та письмові докази узгоджуються між собою, не містять суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність.

Даючи юридичну оцінку діям ОСОБА_3 , суд вважає, що обвинувачена винна у здійсненні пропаганди у закладах освіти незалежно від типів та форм власності з метою сприяння здійсненню збройної агресії проти України, встановленню та утвердженню тимчасової окупації частини території України, уникненню відповідальності за здійснення державою-агресором збройної агресії проти України, а також діях, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти, та її дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 111-1 КК України.

Призначаючи покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також обставини кримінального правопорушення, тяжкість його наслідків.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Суд також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Також, у рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

При призначенні покарання обвинуваченій, суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 111-1 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, а також особи обвинуваченої, яка раніше не судима, яка є депутатом Щастинської районної ради Луганської області з 07.12.2020 року, а також головою постійної комісії з питань соціальної та гуманітарної політики.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України, з урахуванням ст. 337 КПК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Суд приходить до висновку, що відсутність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 свідчить про неможливість застосування до обвинуваченої ст. 69 КК України.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Крім того, з урахуванням того, що ОСОБА_3 вчинила злочин проти основ національної безпеки України, що становить велику суспільну небезпеку; здійснювала пропаганду у закладах освіти з метою сприяння здійсненню збройної агресії проти України, встановленню та утвердженню тимчасової окупації частини території України, уникненню відповідальності за здійснення державою-агресором збройної агресії проти України, а також дії, спрямовані на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти у період воєнного стану, а тому основне покарання повинно відповідати загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання й повинно сприяти виправленню засудженої та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 20.01.2024 року по справі №183/184/23.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, суд вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 неможливе без її ізоляції від суспільства, а покарання має бути призначено у вигляді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 3 ст.111-1 КК України.

За таких обставин суд вважає, що призначення обвинуваченій такого покарання буде справедливим, співмірним і достатнім для її виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самою обвинуваченою, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Виходячи з цього, суд приймає рішення про призначення ОСОБА_3 , додаткового покарання яке є обов?язковим у санкції статті, у виді з позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій держави та місцевого самоврядування, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади та у закладах освіти, а також обіймати посади в комунальних установах, органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги у сфері освіти.

При прийнятті рішення суд також враховує правові висновки, викладені у постанові колегії Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22.05.2018 року по справі №753/18479/16-к (провадження №51-520км18) та постанові колегії Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21.06.2022 року по справі №171/869/21 (провадження №51-838км22) в частині можливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, в тому числі і до осіб, які на час вчинення зазначеного кримінального правопорушення не займали офіційно певні посади та не займалися офіційно певною діяльністю, з огляду на положення, передбачені ст. 55 КК України.

З вказаних правових висновків вбачається, що не є перешкодою для призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та обставина, що обвинувачена на момент ухвалення вироку не працює на певній посаді та не проводить діяльність, з використанням можливостей якої (яких) вона вчинила кримінальне правопорушення.

В даному випадку буде справедливим та співмірним покарання особі, яка визнана винуватою у здійсненні колабораційної діяльності, яке унеможливить певний період часу у майбутньому бути представником державної влади в Україні.

Прокурор заявив клопотання про залишення без змін раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Враховуючи те, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.2023 року обвинуваченій обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, отже вказаний запобіжний захід до набрання вироком законної сили слід залишити незмінним.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки шість місяців з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій держави та місцевого самоврядування, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади та у закладах освіти, а також обіймати посади в комунальних установах, органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги у сфері освіти, строком на 12 (дванадцять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту фактичного затримання.

Строк додаткового покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту відбуття основного покарання.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою раніше обраний в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , витрати пов`язані з проведенням судової портретної експертизи, оформленої висновком експерта від 15.12.2022 року №199, в сумі 6040 (шість тисяч сорок) грн. 64 коп. на користь держави. Призначення платежу: Оплата за судову експертизу відповідно до висновку від 15.12.2022 року №199).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та захиснику.

Копію вироку для вручення обвинуваченій видати захиснику.

Інформацію про ухвалення вироку розмістити у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1