НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/5018/23
Провадження № 1-кп/0182/633/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2024 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000747 від 03.07.2023 року, стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта 5 класів, розлученого, має на утримані двох неповнолітніх дітей: доньку 2017 р.н. і доньку 2007 р.н., непрацюючого, особою з інвалідністю не являється, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно д ост. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України,

з участю сторін судового провадження

прокурора ОСОБА_4 в режимі відеоконференції,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

12.05.2023 приблизно о 20 год. ОСОБА_3 прийшов в гості до свого знайомого ОСОБА_6 , який мешкає за адресою АДРЕСА_2 , де на той час знаходився ОСОБА_7 і де вживали спиртні напої.

В цей же день приблизно о 21 год. після вживання спиртних напоїв ОСОБА_7 ліг спати в кімнаті вищевказаної квартири та поклав на бильце дивану свій мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9С 3/64Gb NFC Orange Global», іmеі 1) НОМЕР_1 .

Помітивши це, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадання чужого майна, а саме вищевказаного мобільного телефону.

В цей же день та час ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій у вигляді завдання матеріальної шкоди потерпілому та бажаючи їх настання, скориставшись тим, що ОСОБА_7 спить, а ОСОБА_6 знаходиться в іншій кімнаті, тобто за його діями ніхто не спостерігає, під час дії Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», шляхом вільного доступу, діючи умисно, із корисливих мотивів, таємно, викрав мобільний телефон «Xiaomi Redmi 9С 3/64Gb NFC Orange Global», imei 1) НОМЕР_1 , середня ринкова вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-23/22771- ТВ від 10.21.2022 складає 2333 грн. 33 коп., в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє. Внаслідок чого, спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану суму.

В подальшому ОСОБА_3 з викраденим майном залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_3 , 22.08.2023 приблизно о 12 год. 37 хв., знаходився в магазині «АТБ-56» по вул. Добролюбова, б. 28 в м. Нікополі, Дніпропетровської області, де на підлозі біля каси №6 побачив банківську картку «А-Банк» № НОМЕР_2 з номером рахунку НОМЕР_3 , що належала ОСОБА_5 і яка є офіційним документом, яку він викрав шляхом привласнення з метою подальшого викрадення з неї грошових коштів, тобто з корисливих мотивів.

В той же день, 22.08.2023р. в період часу з 12.42 годин по 12.53 годин, усвідомлюючи чинність Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», ОСОБА_3 , керуючись єдиним злочинним умислом, направленим на викрадення грошових коштів з банківської картки «А-Банк» № НОМЕР_2 з номером рахунку НОМЕР_3 , що належала ОСОБА_5 шляхом розрахунку за придбаний товар в магазині «АТБ-56» по вул. Добролюбова, б. 28 у м. Нікополі, Дніпропетровської області, в магазині «Теремок» по вул. Добролюбова, б. 23/1 у м. Нікополі, Дніпропетровської області таємно, повторно викрав грошові кошти в загальній сумі 2554,69 гривень. Внаслідок чого спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на вказану суму.

Зазначені умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану та за ч. 1 ст. 357 КК України - викрадення офіційних документів вчинене з корисливих мотивів.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнав обставини, викладені в обвинуваченні і повідомив наступне.

В серпні 2023 року він перебував в приміщенні магазину «АТБ» на вул. Добролюбова. Біля каси на підлозі по середині приміщення магазину він помітив банківську картку, яку підняв і привласнив. Він зрозумів, що картка мала чіп і можна було розрахуватися нею без зазначення пін коду. Тому здійснив декілька покупок і розрахувався за допомогою картки в магазині «АТБ». Потім пішов у магазин поруч, де купив два блоки цигарок і коли зайшов у третій магазин, картка виявилася заблокованою, бо питали пін код. Позов потерпілої ОСОБА_5 він визнає в повному обсязі, оскільки суму викрадених грошей прораховано відповідно до витягу з банківського рахунку і він дійсно здійснював усі включені до рахунку покупки. До того ж, він сплатив потерпілій 800 гривень добровільно в рахунок відшкодування завданої шкоди. Крім того, у травні, точної дати він не пам`ятає, в вечірній час, коли повертався додому, його запросив приятель на ім`я ОСОБА_8 зайти в гості і випити. Він погодився і прийшов до останнього в квартиру. Крім господаря в квартирі був і потерпілий, з яким він до цього не був знайомий і навіть тепер на пам`ятає як останнього звати. Під час вживання алкоголю гість ОСОБА_8 пообіцяв йому дати в борг 200 гривень і повідомив, що перекинув безготівкові гроші на картку. Він пішов у банкомат, який розташований на зупинці по вул. Добролюбова, однак грошові кошти не надійшли на його картку. Тому повернувся у квартиру ОСОБА_8 , щоб з`ясувати стосунки з його гостем. Бо час наближався до комендантської години, а йому потрібні були гроші. господар перебував в одній кімнаті, а гість спав на дивані, а поруч лежав мобільний телефон. Він, будучи розлюченим брехнею потерпілого, викрав його мобільний телефон і пішов з квартири. Наступного дня викрадений телефон продав бармену в кафе «Берлога», де його вилучили співробітники поліції і повернули потерпілому. Модель телефону не знає, лише пам`ятає, що він сенсорний чорного кольору. Просив вибачення у потерпілої ОСОБА_5 , запевнив, що стане на шлях виправлення, відшкодує шкоду потерпілій і в подальшому офіційно працевлаштується. Просив призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Потерпіла ОСОБА_5 суду повідомила, що 22.08.2023р. приблизно о 12 год. вона з онукою 5 років перебувала в магазині АТБ по вул. Добролюбова. Придбала морозиво і сік дитині і розрахувалася на касі карткою А Банку. Потім вони поспішала на автобус і вона не помітила в який момент у неї випала банківська картка. Поки взяла речі з камери схову і вийшла з магазину, то виявила відсутність картки на автобусній зупинці. Повернулася в магазин і звернулася до касира чи не знаходила остання її банківську картку. Т.я. касир її не впізнала в обличчя вона пред`явила чек про покупку на касі №6, де зазначено було точний час розрахунку. Але встановити де перебувала картка на той час не вдалося і вона поїхала в банк, щоб заблокувати картку. Співробітник банку повідомив, що карткою здійснили п`ять разів розрахунок за покупки на суму майже 2600 гривень. Наступного дня вона звернулася с заявою до поліції. Підтвердила, що обвинувачений повернув їй 800 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, тому просила стягнути суму шкоди, яка їй не повернута. Вважала, що не слід позбавляти волі обвинуваченого, а треба надати йому шанс працевлаштуватися і виправитися, бо вона і так тривалий час чекає на відшкодування шкоди.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд кримінального провадження без його участі. Цивільний позов потерпілим не заявлений. Під час призначення покарання обвинуваченому, покладався на розсуд суду.

За згодою сторін кримінального провадження, відповідно до п.3 ст.349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які сторони не оспорюють. При цьому учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, не оспорюють ці обставини та законність і допустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування. У суду немає сумнівів у добровільності позиції сторін кримінального провадження. До того ж, позовні вимоги потерпілої обвинувачений визнав, бо вони були доведені витягом з банківського рахунку

З огляду на викладене, вважаю, що вина обвинуваченого у скоєні інкримінованих злочинів встановлена і доведена. Його дії мають правильну правову кваліфікацію за епізод викрадення майна потерпілого ОСОБА_9 за ч.4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, за епізодом викрадення майна потерпілої ОСОБА_5 за ч.1 ст. 357 КК України як викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів та за ч.4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання, суд приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, які є корисливими злочинами, вчиненими в умовах воєнного стану. Суд бере до уваги спосіб, час та місце вчинення кримінальних правопорушень, а саме без застосування будь-якого насилля та без спричинення тяжких наслідків. Вчинення зазначених кримінальних правопорушень потягло за собою настання негативних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди, яка відшкодована потерпілому ОСОБА_9 шляхом повернення викраденого майна і частково відшкодована потерпілій ОСОБА_5 . Суд враховує відомості про репутацію обвинуваченого, який фактично вперше притягається до кримінальної відповідальності, але не працює офіційно, з 2018 року перебуває на обліку у лікаря нарколога, як наркозалежна особа, у зв`язку з чим офіційно розлучений, хоча і проживає з родиною. в якій має двох неповнолітніх дітей. За місцем проживання характеризується з позитивного боку. Обвинувачений давав правдиві покази, як під час досудового розслідування так і в суді. Є очевидним, що він щиро розкаюється і прагне до виправлення. Враховуючи викладене, позицію потерпілих ОСОБА_9 який покладався на розсуд суду під час призначення покарання обвинуваченому і ОСОБА_5 , яка вважала за необхідне не ізолювати обвинуваченого, а дати йому шанс на виправлення і працевлаштування, вважаю, що достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним та іншими особами нових злочинів буде покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.185, ч.1 ст. 357 КК України, з застосовуванням положень ст.75 КК України, тобто з випробуванням, з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені. Обставини. що пом`якшують покарання щире каяття, часткове відшкодування шкоди.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вина обвинуваченого у вчиненні крадіжки майна ОСОБА_5 доведена, розмір шкоди сторони кримінального провадження не оспорюють. Згідно розписки, потерпіла отримала від обвинуваченого в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 800 гривень. Тому, цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_5 підлягає задоволенню, з урахуванням тієї суми, яка добровільно сплачена обвинуваченим, тобто за винятком 800 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, які складають 956,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 349 ч.3, 370, 371, 374, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання

за ч.4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років,

за ч.1 ст. 357 КК України у вигляді обмеження волі на строк два роки,

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробуванням строком на два роки. Відповідно до вимог п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стосовно обвинуваченого запобіжний захід не обрано. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_5 1754 ( одну тисячу сімсот п`ятдесят чотири) гривні 69 (шістдесят дев`ять) копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у сумі 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень.

Речові докази: мобільний телефон «Xiaomi Redmi 9С 3/64Gb NFC Orange Global», який переданий потерпілому ОСОБА_9 - залишити власнику.

Два диски CD-R з записом з камер відеоспостереження, три квитанції про сплату товарів, які знаходиться в матеріалах кримінального провадження №0000747 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення шляхом подачі апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили з моменту проголошення рішення судом апеляційної інстанції.

Негайно після проголошення вироку, його копію вручити обвинуваченому і прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1