ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/8602/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/1298/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст. 348 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001306 від 22.08.2023 за статтею 348 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2024 року клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 задоволено, продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 22.06.2024, без визначення застави.

Не погодившись з вказаною ухвалою, обвинувачений та його захисник адвокат ОСОБА_6 подали апеляційні скарги.

Адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт. В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що обвинувачений раніше судимості не має, до 2021 мав постійне місце роботи, де позитивно характеризувався. Обвинувачений має посттравматичні ускладнення, мав інвалідність 2 та 3 групи в різні періоди часу, що ускладнює його перебування в умовах слідчого ізолятора. ОСОБА_7 має дружину. Судом першої інстанції не зазначено, у зв`язку із чим були відхилені доводи сторони захисту, в ухвалі суду не наведено доказів, на підставі яких суд дійшов висновку про продовження існування ризиків, відсутнє обґрунтування неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу. ОСОБА_7 вину у вчиненні злочину визнає частково, щиро кається, на теперішній час перебування обвинуваченого на свободі не може вплинути на стан розгляду справи, оскільки збір доказів його вини завершений.

Обвинувачений в своїй апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та застосувати більш м`який запобіжний захід. Зазначає, що вказані прокурором ризики, не доведені. Всі свідки допитані та жодного впливу на свідків не існує. Переховуватися він не може, у зв`язку із запровадженням на території України воєнного стану. Має дружину з інвалідністю 2 групи, та сам має інвалідність 3 групи, потребує пройти обстеження, чого в умовах слідчого ізолятора зробити неможливо.

Перевіряючи обгрунтованість ухвали суду про продовження обвинуваченій строку тримання під вартою, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції врахував тяжкість інкримінованого йому злочину та покарання, яке може загрожувати обвинуваченому у разі визнання винуватим, та дійшов обгрунтованого висновку, що ризик вчинення обвинуваченим дій, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України продовжує існувати, у зв`язку із чим застосування до обвинуваченого на цій стадії судового провадження більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнє для запобігання вказаному ризику, з чим погоджується апеляційний суд.

Колегія суддів вважає оскаржуване судове рішення обґрунтованим та вмотивованим, мотиви прийнятого рішення є такими, що відповідають вимогам статей 193-194, 196, 199 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги зміст пред`явленого обвинувачення та стадію судового розгляду, який ще триває, дані про особу обвинуваченого, специфіку інкримінованого злочину, а саме посягання на життя працівника правоохоронного органу, тобто замах на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків. Санкція статті 348 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення кримінального правопорушення, може вдатися до відповідних дій.

Суд апеляційної інстанції вважає доводи захисника щодо відсутності ризику безпідставними, оскільки наявність встановленого судом першої інстанції ризику, передбаченого пунктом 1 частини статті 177 КПК України об`єктивно вбачається з обставин злочину. Посилання захисника на соціальні зв`язки обвинуваченого, наявність у нього дружини з інвалідністю не спростовують можливості обвинуваченого вдатися до дій, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України. Доводи щодо незадовільного стану здоров`я обвинуваченого є недостатніми для висновку про неможливість утримання ОСОБА_7 в умовах слідчого ізолятора. Суду апеляційної інстанції не надано об`єктивних належних доказів, які б підтверджували неможливість отримання обвинуваченим належної медичної допомоги в умовах слідчого ізолятора, а також наявність у обвинуваченого таких захворювань, які перешкоджають утриманню його під вартою.

Колегія суддів приймає до уваги, що відповідно до пункту 4 частини статті 183 КПК України, судом першої інстанції небезпідставно не визначено розмір застави у даному провадженні, з огляду на зміст пред`явленого обвинувачення. Суд апеляційної інстанції вважає, що невизначення судом застави не суперечить нормам КПК України. З огляду на наведене, порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та вмотивоване рішення, судом апеляційної інстанції не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі захисника доводи, колегія суддів не вбачає достатніми для зміни ухвали суду та визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2024 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: