КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 22 лютого 2024 року апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 грудня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора першого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, вилучене 13.12.2023 під час обшуку квартири за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон Motorola е(7) power, блакитного кольору, у чохлі чорного кольору, ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ;

- мобільний телефон iPhone 11 Pro, сірого кольору, у чохлі зеленого кольору, номер моделі MWC62J/A, серійний номер НОМЕР_3 , IMEI/MEID НОМЕР_4 ;

- планшет iPad 6 покоління, чорного кольору, у чохлі чорного кольору, номер моделі MR7F2LL/A, серійний номер DMQX8UH2JF8J ;

- мобільний телефон Samsung білого кольору ІМЕІ НОМЕР_6 ;

- предмети, які схожі на банкноти доларів США номіналом 100 та 50 доларів на загальну суму у 6 800 доларів США.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник власника майна ОСОБА_5 , - адвокат ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просив, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою залишити без задоволення клопотання прокурора.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам провадження.

Апелянт зазначає, що метою накладення арешту в клопотанні вказано збереження речових доказів, однак під час розгляду клопотання прокурор обґрунтував необхідність накладення арешту на майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

На думку представника, в клопотанні та в оскаржуваному рішенні відсутні дані які б свідчили про належність арештованого майна критеріям речового доказу, майно вилучено всупереч ухвалі слідчого судді.

Крім того, в оскаржуваному рішенні та в клопотанні не зазначено індивідуальні ознаки вилучених грошових коштів, зокрема серію, номери купюр, їх кількість, тощо.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_5 про підозру не повідомлено, а відтак арешт накладено незаконно

В судове засідання представник власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 та прокурор не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та дату судового засідання їх повідомлено у встановлений законом спосіб. Колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності представника власника майна та прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України, зважаючи на скорочені строки розгляду справ такої категорії (ч. 2 ст. 422 КПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 02 вересня 2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000679, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2, 3 ст. 255, ч. 2 ст. 306, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 313, ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 313, ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 313, ч. 2 ст. 317, ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 369, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 372 КК України.

У даному кримінальному провадженні досліджуються обставини за фактом вчинення учасниками злочинної організації, іншими цивільними особами та співробітниками правоохоронних органів кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, в особливо великих розмірах та інших злочинів.

13 грудня 2023 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 листопада 2023 року проведено обшук квартири за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та тимчасово вилучено речі і документи

Постановою слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 від 13 грудня 2023 року вилучене під час обшуку майно визнано речовим доказам у кримінальному провадженні № 0000679, оскільки несе у собі відомості щодо факту надання та одержання неправомірної вигоди, співучасником якого ймовірно був ОСОБА_5 .

14 грудня 2023 року прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно, з метою збереження речових доказів.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21 грудня 2023 року клопотання задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000679 про накладення арешту на зазначене майно, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що з метою збереження речових доказів, необхідно накласти арешт.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, оскільки зазначене майно у даному кримінальному провадженні визнано речовими доказами відповідно до постанови слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 від 13 грудня 2023 року (а.с. 133-138), оскільки несе у собі відомості щодо факту надання та одержання неправомірної вигоди, співучасником якого ймовірно був ОСОБА_5 .

Слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у права ОСОБА_5 з потребами кримінального провадження, тому з огляду на положення п. 1 ч.ч 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя дотримався вимог статей 132,170,172КПК України, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 173 КПК України повинні враховуватися при вирішенні питання про арешт майна.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус як накладення арешту на майно та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням, а відтак доводи апелянта про відсутність правових підстав для арешту майна, є не переконливими.

Доводи апелянта щодо не ідентифікування слідчим суддею грошових коштів, не є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Інші доводи у їх сукупності не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки були відомі слідчому судді та враховано ним при прийнятті рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Окрім того, відповідно до ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 , задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 грудня 2023 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 757/57628/23-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_12

Справа № 11сс/82/750/2024 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК