справа № 362/4009/23
провадження № 1-кп/362/287/24
ВИРОК

Іменем України

04.06.2024

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Василькові кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 листопада 2023 року за № 0000668, щодо

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Велика Солтанівка Васильківського району Київської області, громадянин України, має середню спеціальну освіту, працює на посаді водія у комунальному підприємстві «Комбінат комунальних підприємств м. Василькова» (ідентифікаційний код 37627469), зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України.

У судове засідання прибули:

прокурор ОСОБА_4 ;

потерпіла ОСОБА_5 ;

представник потерпілої ОСОБА_6 ;

обвинувачений ОСОБА_3 ;

захисник ОСОБА_7 .

Суд установив:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

29 листопада 2022 року близько 17:00 водій ОСОБА_3 , маючи право на керування транспортним засобом згідно з посвідченням водія НОМЕР_1 , категорії A1, A, B1, В, C1, C, D1, D, BE C1E СЕ, керуючи за наявності свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 технічно справним вантажним автомобілем марки «МАЗ-5551А2», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під час руху по вулиці Декабристів біля будинку АДРЕСА_2 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, визначеного дорожньою розміткою та дорожніми знаками, що розташований навпроти будинку АДРЕСА_3 , не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, внаслідок чого створив загрозу безпеці дорожнього руху.

У порушення вимог пункту 18.1 ПДР України, згідно з яким «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», ОСОБА_3 , заздалегідь маючи можливість виявити небезпеку для руху, яку йому становила пішохід ОСОБА_5 , яка перетинала проїзну частину з ліва на право відносно напрямку руху керованого ОСОБА_3 автомобіля в межах дорожньої розмітки 1.14.1 «пішохідний перехід» ПДР України, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки автомобіля, внаслідок чого здійснив наїзд керованого ним транспортного засобу на пішохода ОСОБА_5 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки з переломом 3-10 ребер праворуч, перелому правої плечової кістки, правої ліктьової кістки (закриті), перелому потиличної, правої скроневої кісток, забою лобних, правої потиличної часток, а також перелому шийних хребців С5-С6. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння (перелом кісток склепіння черепа)

Порушення ОСОБА_3 вимог пункту 18.1 ПДР України перебувають у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння потерпілій ОСОБА_5 тяжкого тілесного ушкодження.

ІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин і їх оцінка

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 попросив пробачення у потерпілої, винуу вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, та надав показання, згідно з якими він працює водієм на автомобілі МАЗ. Ввечері 29 листопада 2022 року, близько 17:00, він перебував на чергуванні, їхав на службовому автомобілі МАЗ 5551, посипав дорогу, адже йшов істотний «лапатий» сніг. Під`їжджаючи до пішохідного переходу поруч із будинком АДРЕСА_3 із невеликою швидкістю, подивився по сторонам і не помітив пішохода. Після події спілкувався із рідними потерпілою, передавав гроші на її лікування через родичів.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 надала показання, відповідно до яких 29 листопада 2022 року о 17:00, у темну пору доби (під час сутінок), вона вийшла з роботи та прямувала до місця свого проживання, будучи одягнутою в світловідбиваючу жилетку. Освітлення на вулиці не було, але мало місце освітлення від автозаправних станцій, розташованих неподалік. Ішов легкий сніг, істотних снігових заметів не було. Дійшовши до вул. Декабристів, поруч із будинком № 42, та, дотримуючись Правил дорожнього руху, переконавшись у відсутності автомобілів, почала перехід пішохідним переходом і раптом побачила перед собою фари автомобіля. Після цього прийшла до себе вже у лікарні. Пройшла тривале лікування та потребує подальшого лікування і реабілітації, має намір оформлювати групу інвалідності. Крім того, відчуває істотні душевні хвилювання, страхи. Також ОСОБА_5 зазначила, що ОСОБА_3 відшкодував їх через її рідних завдану матеріальну шкоду, яка витрачалася на лікування.

З-поміж іншого, під час судового розгляду досліджені:

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29 листопада 2022 року, схема місця ДТП, фототаблиця;

- протокол огляду від 08 березня 2023 року з фототаблицею;

- висновок експерта № 73/E;

- висновок експерта № 19/111-23/4479-IT;

- протокол проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_5 , схема ДТП до протоколу, фототаблиця до протоколу проведення слідчого експерименту;

- висновок експерта № 19/111-23/19179-IT.

Під час судового розгляду прокурор указала на недоцільність допиту свідків обвинувачення. Інші учасники на допиті свідків обвинувачення також не наполягали. Стороною захисту не заявлено клопотань про виклик для допиту свідків.

Проаналізувавши всі надані матеріали кримінального провадження на предмет дотримання вимог закону, суд констатує, що при отриманні та фіксації доказів у даному кримінальному проваджені істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи іншого законодавства не допущено; суттєві протиріччя в них відсутні, що свідчить про їх об`єктивність і правдивість.

Суд вважає зібрані по справі та представлені докази належними, допустимими, достовірними і достатніми у взаємозв`язку для правильного вирішення справи по суті, у зв`язку з чим вважає за можливе покласти їх в основу обвинувального вироку.

Ухвалюючи вирок, суд вважає за необхідне відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та відповідну практику Європейського суду з прав людини.

У Рішеннях у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

За наведених вище підстав суд вважає доведеним за стандартом доведення «поза розумним сумнівом» пред`явлене обвинувачення та кваліфікує діяння ОСОБА_3 за частиною 2 статті 286 КК України як порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

ІІІ. Мотиви суду щодо призначення покарання

Керуючись приписами статей 50-52, 65-67 КК України, виходить із такого.

Кримінальне правопорушення, передбачене за частиною 2 статті 286 КК України, є необережним тяжким злочином.

Обвинувачений має середню спеціальну освіту, учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (2 категорія), офіційно працевлаштований на посаді водія у комунальному підприємстві «Комбінат комунальних підприємств м. Василькова», за місцем роботи характеризується позитивно, за місцем проживання характеризується посередньо, на наркологічному обліку не значиться, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Суд ураховує аргументи представника потерпілої щодо відсутності у випадку, що розглядається, щирого каяття з боку обвинуваченого та зазначає, що щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання (постанова ВС у справі № 643/13256/17).

У даному кримінальному провадженні встановлено, що на жодній з його стадій ОСОБА_3 не заперечував винуватості та не ухилявся від відповідальності, добровільно відшкодовував завдану матеріальну шкоду шляхом передачі грошових коштів на лікування потерпілої, неодноразово вибачився перед нею під час судового розгляду, заявляв клопотання про здійснення судового розгляду в порядку частини 3 статті 349 КПК України.

Таким чином, обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та часткове добровільне відшкодування завданих збитків (витрат на лікування).

Обставин, що обтяжують покарання, суд не встановив.

Відповідно до досудової доповіді, складеної Обухівським районним відділом № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області, ОСОБА_3 має низький рівень вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства та його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, беручи до уваги наявність обставин, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які його обтяжують, виходячи з загальних засад призначення покарання - законності, справедливості, обґрунтованості й індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому основне покарання в межах санкції, передбаченої частиною 2 статті 286 КК України, у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

Також, ураховуючи особу обвинуваченого, його вік, місце роботи та посаду, стаж його роботи водієм понад 30 років і те, що призначення покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами позбавить його основного доходу та можливості подальшого належного відшкодування потерпілій завданої шкоди, суд вважає за можливе не призначати йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у статті 50 КК України мети загальної та спеціальної превенції.

При цьому суд, з урахуванням особи обвинуваченого, позиції учасників судового провадження, беручи до уваги досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації, вважає за можливе, застосувавши статтю 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням із установленням передбачених статтею 76 КК України обов`язків.

ІV. Рішення щодо цивільного позову

Потерпіла ОСОБА_5 заявила цивільний позов, уточнений під час судового розгляду, та просила стягнути з обвинуваченого завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду в розмірі 80000,00 гривень.

ОСОБА_3 визнав цивільний позов, указавши на готовність подальшого відшкодування завданої шкоди відповідно до рішення суду.

Згідно з частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини 2 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до пункту 9 цієї ж Постанови Пленуму ВСУ розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану .

Ураховуючи всі обставини кримінального провадження, наслідки кримінального правопорушення для потерпілої, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення цивільного позову (з урахуванням його уточнення) в повному обсязі.

V. Інші питання

Розподіл процесуальних витрат здійснюється в порядку статті 124 КПК України.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Відповідно до частини 4 статті 174 КПК України за результатом судового розгляду накладений на стадії досудового розслідування арешт майна належить скасувати.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись статтями 100, 124, 129, 174, 369-371, 373, 374, 615 КПК України, суд

ухвалив:

1. Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

2. На підставі статті 75 КК України звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.

3. Відповідно до статті 76 КК України покласти на нього ж обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

4. Обчислювати іспитовий строк з дня проголошення вироку.

5. Задовольнити цивільний позов і стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду в розмірі 80000 (вісімдесят тисяч) гривень 00 копійок.

6. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати в сумі 4 277 (чотири тисячі двісті сімдесят сім) гривень 80 копійок.

7. Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2022 року (справа № 362/5032/22), на автомобіль марки «MAЗ 5551А2», реєстраційний номер НОМЕР_4 .

8. Речові докази:

- автомобіль «MAЗ 5551А2», реєстраційний номер НОМЕР_4 , - залишити у власності КП «Комбінат комунальних підприємств м. Василькова», код 37627469;

- світловідбиваючу жилетку зеленого кольору, передану до кімнати зберігання речових доказів Обухівського РУП ГУНП в Київській області, - повернути ОСОБА_5 ;

- медичну документацію ОСОБА_5 залиши в її власності.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники судового провадження мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, обвинувачений і захисник подати клопотання про помилування. Копію вироку негайно після його проголошення вручити присутнім учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1