Справа №127/7888/24
Провадження №1-кс/127/3509/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

заявника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ відділу поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 від 28.02.2024 про закриття кримінального провадження №0000037 від 30.01.2024, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду із скаргою на постанову старшого слідчого СВ відділу поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 від 28.02.2024 про закриття кримінального провадження №0000037.

Заявник вважає, що вказана постанова винесена незаконно, оскільки слідчим було порушено вимоги ч. 2 ст. 9 і ст. 94 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального правопорушення.

Враховуючи зазначене, заявник просила скасувати вищевказану постанову слідчого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження.

Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримала.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення скарги.

Слідчий ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги, оскільки складу кримінального правопорушення немає.

Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя встановив наступне.

В провадженні СВ Відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області перебували матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037 від 31.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України.

З матеріалів провадження встановлено, що до Вінницької окружної прокуратури надійшла заява ОСОБА_3 , згідно якої остання просить внести відомості до ЄРДР про вчинення 16.06.2014 ОСОБА_6 неправомірних дій на території помешкання заявниці по АДРЕСА_1 щодо замаху на вбивство її неповнолітніх дітей - ОСОБА_7 1997 року народження та ОСОБА_8 2006 року народження.

В ході досудового розслідування було встановлено, що за аналогічним фактом у кримінальному провадженні №0004385 від 17.06.2014, щодо ОСОБА_6 який вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, проводилось досудове розслідування ВП № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області.

На підставі ухвали суду, було здійснено доступ до матеріалів кримінального провадження №0004385.

При здійсненні тимчасового доступу у вказаному кримінальному провадженні, слідчим вилучено копії матеріалів, зокрема копії протоколів про прийняття заяви про вчинення кримінального провадження, протоколи огляду місця події, допити свідків, висновок експертів № 98 від 30.06.2014, згідно якого ОСОБА_6 в період вчинення злочину страждав на хронічне душевне захворювання у вигляді хронічного маячного розладу, протоколи слідчих експериментів.

В даному кримінальному провадженні, на підставі заяви, потерпілим визнано ОСОБА_7 .

Прокурором Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_9 в рамках вказаної справи було подано клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.09.2023 вказане клопотання повернуто прокурору.

На даний час матеріали вказаної справи перебувають у Вінницькому міському суді Вінницької області, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками вчинення ним суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

В ході досудового розслідування за результатами проведених слідчих (розшукових) дій, не здобуто доказів та фактичних даних, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_7 1997 р.н. та ОСОБА_8 2006 р.н., у зв`язку з чим кримінальне провадження слідчим ОСОБА_5 закрито 28.02.2024 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Згідно ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Оскаржувана постанова містить зміст обставин, які є підставами для прийняття такого рішення, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення Кримінального процесуального кодексу України.

Як свідчать докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження, слідчий провів усі першочергові та необхідні слідчі дії, надав оцінку наявним доказам, всебічно, повно та об`єктивно дослідив всі обставини кримінального провадження, в тому числі вжив необхідних заходів, передбачених КПК України, щодо витребування необхідних документів та інформації в межах предмету розслідування.

Слідчий суддя вважає, що під час розслідування кримінального провадження слідчий вичерпав існуючі можливості щодо збирання, дослідження, аналізу та перевірки вже отриманих доказів у кримінальному провадженні, а відтак провів всі необхідні та можливі у даному випадку слідчі та процесуальні дії. Аналіз зібраних доказів дозволяє зробити висновок, що виконувати будь-які інші слідчі дії не є доцільним, а також здобути нові будь-які докази в даному кримінальному провадженні не є можливим.

Відповідно дост.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доводи скарги про те, що постанова слідчого є незаконною з підстав неповноти і необ`єктивності досудового розслідування, процесуальних порушень тощо, фактично зводяться до загальних формулювань та не містять переконливого обґрунтування, заявник не обґрунтувала обставини викладені у скарзі, та не надала достатніх доводів, яким чином проведення дій, що зазначені у скарзі, можуть сприяти встановленню нових обставин скоєння кримінального правопорушення, про яке заявник вказував у заяві про злочин відносно подій 2014 року.

Таким чином, матеріали кримінального провадження та скарги не містять даних, які б ставили під сумнів висновки слідчого і неповнота досудового розслідування не встановлена.

Саме процесуальне рішення слідчого про закриття кримінального провадження відповідає вимогам ст.110 КПК України.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що ОСОБА_3 звернулась з заявою про вчинення злочину фактично через десять років після події, за підстав які вже були предметом розгляду в суді, посилаючись на те, що в кримінальному провадженні №0004385 потерпілим визнано лише ОСОБА_7 та не взято до уваги причетність інших осіб до вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Частиною 7 ст. 55 КПК України чітко визначені наслідки відсутності письмової згоди залучення у якості потерпілого: Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

З наведених положень законодавства вбачається, що слідчий, прокурор, суд позбавлені процесуальної можливості за власною ініціативою, без подання відповідною особою письмової згоди, визнати останню потерпілою.

Отже, юридичною підставою появи в кримінальному процесі потерпілого є наявність передбачених законом приводів для визнання особи такої, в даному випадку це заява про визнання особи потерпілою. Процесуальний закон не обмежує права особи на будь-якій стадії судового провадження звернутися до суду із заявою про визнання його потерпілим.

Згідно ч.1 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляє ухвалу згідно з правилами цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, проаналізувавши наведені у скарзі доводи, повно і всебічно оцінивши обставини провадження, які відомі на час розгляду скарги, наявні матеріали та докази з точки зору їх достатності і взаємного зв`язку, керуючись законом, слідчий суддя дійшов до висновку про безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог, а тому в задоволенні скарги потрібно відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 305, 306, 307, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ відділу поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 від 28.02.2024 про закриття кримінального провадження №0000037 від 30.01.2024 - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя