Справа № 708/462/24
Номер провадження № 1-кп/708/54/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року м.Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0001156, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.04.2024р. за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Чигирин Чигиринського району Черкаської області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який має середню освіту, одружений, має на утриманні доньку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює за наймом, раніше не судимий в порядку ст. 89 КК України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , в період часу із 22.06.2023 року й дотепер, в порушення вимог ст.28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, перебуваючи за місцем свого та потерпілої проживання за адресою АДРЕСА_1 , реалізуючи умисел на заподіяння психологічного та фізичного страждання, на побутовому грунті, систематично вчиняє психологічне та фізичне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_4 , зокрема: безпричинно висловлював словесні образи, погрози, нецензурні слова, чим принижував потерпілу, заподіявши шкоди її психічному здоров`ю, що призвело психологічних страждань останньої, погіршення якості її життя, що проявилося у формі втоми, фізичного дискомфорту, втрати повноцінного сну та відпочинку, негативних переживань, втрати самооцінки та позитивних емоцій.

Так, 19.05.2023 року,19.06.2023 року та 26.10.2023 року, він знаходячись за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно неї (дружини), умисні дії психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода здоров`ю останньої, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП.

Крім цього, 06.04.2024р., близько 22:00 години, ОСОБА_5 , будучі в стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство фізичного характеру стосовно дружини ОСОБА_4 , а саме в ході сварки з останньою, перебуваючи в літній кухні домоволодіння двічі вдарив її в обличчя, а потім сзаду в тем`яну область голови, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді гематом та саден, які за висновком експертизи по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Внаслідок протиправних дій, від цих систематичних дій потерпіла зазнала негативних змін в структурі її особистості, з переживанням страхів за своє майбутнє та порушень в емоційній сфері, з виникненням почуття приниженості, незахищеності, вразливості, з порушенням звичайної діяльності та зниженням якості життя.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування були кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне, систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо подружжя, що призвело до психологічних та фізичних страждань та погіршення якості життя потерпілого.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та просив суд затвердити угоду про примирення, укладену з потерпілим, як її ініціатором.

Потерпіла у підготовчому судовому засіданні також наполягала на затвердженні угоди про примирення, укладеної за її ініціативою з обвинуваченим.

Прокурор не вбачав підстав для відмови у затвердженні судом цієї угоди, як такої, що порвністю відповідає вимогам Закону.

Судом встановлено, що 30.04.2024р., під час досудового розслідування, у м. Чигирин між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним (який натепер має процесуальний статус обвинуваченого) ОСОБА_5 на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України була укладена угода про примирення, що скріплена підписами сторін, відповідно до якої: обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення; сторони погодилися на призначення обвинуваченому покарання за ст.126-1 КК України у виді двох років обмеження волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, який визначить суд.

В угоді зазначені наслідки її затвердження судом та наслідки її невиконання.

Враховуючи ту обставину, що під час досудового слідства між обвинуваченим та потерпілою була укладена угода про примирення, яка надійшла до суду разом з обвинувальним актом, кримінальне провадження розглядалося судом відповідно до положень ст. 474 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Розглядаючи питання про затвердження вказаної угоди про примирення судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином. Крім того, вказане кримінальне провадження з огляду на положення ст. 477 КПК України має форму приватного обвинувачення.

Під час підготовчого судового засідання судом було з`ясовано в обвинуваченого, що він повністю розуміє: права, передбачені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України; наслідки затвердження та невиконання угоди про примирення, передбачені ст.ст. 473, 476 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид та міру узгодженого покарання, яке буде призначене йому у разі затвердження угоди судом, з яким він погодився.

Також під час підготовчого судового засідання судом з`ясовано у потерпілої, що вона: повністю розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України; погоджується на покарання, яке буде призначене обвинуваченому у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався у підготовчому судовому засіданні, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття, обтяжуючою, - вчинення злочину в стані алкогольного сп"яніння.

Як особа, обвинувачений раніше не судимий в порядку ст 89 КК України, за місцем проживання характеризується посередньо, працює за наймом, одружений, має на утриманні доньку, - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , інвалідом не є, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, тим самим здатний до виправлення.

За наведених обставин, суд вважає, що угода про примирення може бути затверджена судом, оскільки: її умови не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи та інтереси сторін; правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна; відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним; узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення; обвинувачений у підготовчому судовому засіданні підтвердив можливість виконати взяті на себе за угодою зобов`язання.

З урахуванням обставин справи, характеристики особи обвинуваченого, думки потерпілої, як ініціатора угоди, про пом"якшення покарання, іспитовий строк в один рік буде цілком достатнім для виправлення, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,у вигляді періодичної явки для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації і повідомлення про зміну місця проживання, роботи.

Щодо можливості застосування обов`язків та заборон, зазначених у ч 2 ст 76 КК України, до осіб, засуджених за злочини, пов`язані із домашнім насильством, передбачених ст 91-1 КК України, суд враховує наступне.

Дійсно, згідно приписів ч 2 ст 76 та ч 1-3 ст 91-1 КК України 1. В інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;

2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;

3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;

5) направлення для проходження програми для кривдників.

2. Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, застосовуються до особи, яка на момент вчинення домашнього насильства досягла 18-річного віку.

3. Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Отже, з урахуванням наведених законодавчих приписів, характеру злочину, пов`язаного із домашнім насильством, обставин справи та характеристики особи обвинуваченого, який є мешканцем м. Чигирин, офіційно не працевлаштований, працюючи за наймом, має вільний час, з метою профілактики та дієвості призначеного іспитового строку, на переконання суду, доцільне покладення на обвинуваченого обов"язку пройти програму для кривдників згідно п5ч1ст 91-1 КК України.

Цивільній позов у кримінальному провадженні не заявлений, процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням відповідних обов`язків до 27.06.2024 р. слід залишити до набрання вироком законної сили.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 368-370, 373, 374, 468, 469, 475, 477 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 30.04.2024р. в місті Чигирин між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді двох років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, строком на один рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч1 ст.76 КК України у вигляді періодичної явки для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації і повідомлення про зміну місця проживання, роботи, а на підставі приписів ч 2 ст 76 КК України, з урахуванням вимог п5ч1ст.91-1 КК України, зобов"язати засудженого пройти програму для кривдників.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити попередньо обраний, - особисте зобов"язання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Чигиринський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1