Справа № 308/3038/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005 від 04 січня 2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 436-1 КК України, погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про обрання відносно підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця за національністю, уродженця Закарпатської обл., Тячівського р-н., с. Грунки, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу СУ ГУНП в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005 від 04 січня 2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 436-1 КК України, погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про обрання відносно підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

В обґрунтування клопотання вказує на те, що слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-1 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000005 від 04 січня 2024.

У клопотанні вказано, що як встановлено досудовим розс лідуванням: ОСОБА_4 , всупереч Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» від 09.04.2015 №317-VIII, згідно якого комуністичний тоталітарний режим 1917-1991 років в Україні визнається злочинним і таким, що здійснював політику державного терору, яка характеризувалася численними порушеннями прав людини у формі індивідуальних та масових вбивств, страт, смертей, депортацій, катувань, використання примусової праці та інших форм масового фізичного терору, переслідувань з етнічних, національних, релігійних, політичних, класових, соціальних та інших мотивів, заподіянням моральних і фізичних страждань під час застосування психіатричних заходів у політичних цілях, порушенням свободи совісті, думки, вираження поглядів, свободи преси та відсутністю політичного плюралізму, та у зв`язку з цим засуджується як несумісний з основоположними правами і свободами людини і громадянина. Пропаганда комуністичного тоталітарного режиму та його символіки визнається наругою над пам`яттю мільйонів жертв комуністичного тоталітарного режиму, та заборонена законом, маючи умисел на використання символіки комуністичного тоталітарного режиму, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, за допомогою невстановленого комп`ютерного пристрою створив аккаунту у соціально-орієнтованому ресурсі мережі Інтернет «Facebook», під мережевим іменем « ОСОБА_7 ».

Після цього, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи настання цих наслідків, за допомогою мобільного телефону марки «Redmi», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , у соціальній мережі «Facebook» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 умисно, систематично, достовірно знаючи про публічно комунікативний характер соціальної мережі та можливість поширення інформації серед невизначеного кола осіб, в тому числі особам, які відстежують сторінку « ОСОБА_7 » в соціальній мережі «Facebook», поширив та публічно використовував, шляхом розміщення на власній загальнодоступній сторінці соціальної мережі «Facebook», зображення комуністичної символіки та тоталітарного режиму.

Зокрема, ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 за допомогою власного акаунта у соціально-орієнтованому ресурсі мережі Інтернет «Facebook», під мережевим іменем « ОСОБА_7 » розмістив за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 фотозображення на якому зображено церкву та на якому присутній напис білими літерами на червоному фоні « ІНФОРМАЦІЯ_5 », у лівому нижньому куті фото колажу розміщено зображення ордену «Вітчизняна війна», який у центральній частині, містить перехрещений серп та молот золотого кольору на червоному фоні.

Вказана публікація, відповідно до положень п. 1 ст.4 Закону України «Про заборону використання та пропаганди символіки комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів» від 09.04.2015 року і згідно висновку судової мистецтвознавчої експертизи від 01.02.2024 №947/24-55 містить зображення комуністичної символіки.

Слідчий зазначає, що 23.02.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, українцю за національністю, уродженцю Закарпатської обл., Тячівського р-н., с. Грунки, фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому вручено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 436-1 КК України, тобто поширення, а також публічне використання символіки комуністичного тоталітарного режиму.

У клопотанні вказано на те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-1 КК України, повністю підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування зокрема:, висновком експертизи, протоколами оглядів речей та предметів, протоколом обшуку, а також іншими матеріалами кримінального провадження, які у своїй сукупності підтверджують факт вчинення ОСОБА_4 , кримінального правопорушення.

Слідчий вказує на те, що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який належить до категорії нетяжких і за який йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років.

Як вказано у клопотанні, зважаючи на встановлені під час досудового розслідування обставини вчинення даного кримінального правопорушення, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, якими обґрунтовується необхідність у застосуванні щодо ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання. Зокрема слідчий вказує на існування ризиків передбачених п.п. 1,3,5ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чи вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Так, слідчий зазначає, що з метою запобігання вчинити підозрюваним ОСОБА_4 , будь-якої з вищеописаних дій, виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме обрання йому запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного. За допомогою застосування до ОСОБА_4 , заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, може бути виконане завдання досудового розслідування, щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, у зв`язку з чим у застосуванні більш суворих запобіжних заходів немає необхідності.

При обґрунтуванні клопотання слідчий покликається на положення ст.29 Конституції України, ст. 9, ч.1 ст. 177, п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, ст.ст. 5, 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наведене, керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176-178, 179, 184 та 194 КПК України, слідчий просить слідчого суддю: застосувати у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005 від 04.01.2024, щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-1 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця за національністю, уродженця Закарпатської обл., Тячівського р-н., с. Грунки, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього, у відповідності до ст. 194 КПК України такі обов`язки: 1)прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; 2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просила обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього відповідні обов`язки. Врахувати наявність технічної описки в п. 2 прохальної частини клопотання, та врахувати фактичне місце проживання підозрюваного.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, вважаючи що є надто суворим, просив врахувати що має необхідність виїзду в межах Тячівського району до своїх батьків, які є інвалідами 1 групи.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Згідно ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Як передбачено ч.2 ст.194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1ст.194 КПК України. Відповідно до вимог п.9 ч.2 ст.131 КПК України запобіжний захід є заходом забезпечення кримінального провадження. Підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження є наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення відповідного ступеню тяжкості.

Слідчим суддею встановлено, що:

Слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-1 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000005 від 04 січня 2024.

Згідно матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , всупереч Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» від 09.04.2015 №317-VIII, згідно якого комуністичний тоталітарний режим 1917-1991 років в Україні визнається злочинним і таким, що здійснював політику державного терору, яка характеризувалася численними порушеннями прав людини у формі індивідуальних та масових вбивств, страт, смертей, депортацій, катувань, використання примусової праці та інших форм масового фізичного терору, переслідувань з етнічних, національних, релігійних, політичних, класових, соціальних та інших мотивів, заподіянням моральних і фізичних страждань під час застосування психіатричних заходів у політичних цілях, порушенням свободи совісті, думки, вираження поглядів, свободи преси та відсутністю політичного плюралізму, та у зв`язку з цим засуджується як несумісний з основоположними правами і свободами людини і громадянина. Пропаганда комуністичного тоталітарного режиму та його символіки визнається наругою над пам`яттю мільйонів жертв комуністичного тоталітарного режиму, та заборонена законом, маючи умисел на використання символіки комуністичного тоталітарного режиму, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, за допомогою невстановленого комп`ютерного пристрою створив аккаунту у соціально-орієнтованому ресурсі мережі Інтернет «Facebook», під мережевим іменем « ОСОБА_7 ».

Після цього, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи настання цих наслідків, за допомогою мобільного телефону марки «Redmi», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , у соціальній мережі «Facebook» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 умисно, систематично, достовірно знаючи про публічно комунікативний характер соціальної мережі та можливість поширення інформації серед невизначеного кола осіб, в тому числі особам, які відстежують сторінку « ОСОБА_7 » в соціальній мережі «Facebook», поширив та публічно використовував, шляхом розміщення на власній загальнодоступній сторінці соціальної мережі «Facebook», зображення комуністичної символіки та тоталітарного режиму.

Зокрема, ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 за допомогою власного акаунта у соціально-орієнтованому ресурсі мережі Інтернет «Facebook», під мережевим іменем « ОСОБА_7 » розмістив за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 фотозображення на якому зображено церкву та на якому присутній напис білими літерами на червоному фоні « ІНФОРМАЦІЯ_5 », у лівому нижньому куті фото колажу розміщено зображення ордену «Вітчизняна війна», який у центральній частині, містить перехрещений серп та молот золотого кольору на червоному фоні.

Вказана публікація, відповідно до положень п. 1 ст.4 Закону України «Про заборону використання та пропаганди символіки комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів» від 09.04.2015 року і згідно висновку судової мистецтвознавчої експертизи від 01.02.2024 №947/24-55 містить зображення комуністичної символіки.

23.02.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, українцю за національністю, уродженцю Закарпатської обл., Тячівського р-н., с. Грунки, фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому вручено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 436-1 КК України, тобто поширення, а також публічне використання символіки комуністичного тоталітарного режиму.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-1 КК України, повністю підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування зокрема:, висновком експертизи, протоколами оглядів речей та предметів, протоколом обшуку, а також іншими матеріалами кримінального провадження, які у своїй сукупності підтверджують факт вчинення ОСОБА_4 , кримінального правопорушення.

Слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 436-1 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, з конфіскацією майна або без такої. Згідно ст. 12 КК України, належить до нетяжкого злочину.

Слідчий суддя, вважає що на підставі доказів які містяться в матеріалах клопотання, є наявні переконливі підстави для висновку, про обґрунтовану підозру та ймовірну причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину.

Разом із тим при розгляді даного клопотання слідчий суддя не вирішує питання про доведеність підозрюваній особі вини та остаточність кваліфікації його дій, що є наступними стадіями кримінального процесу.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 , кримінального правопорушення.

Слід зазначити, що при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу слідчий суддя, разом з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007р., п. 48), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Слідчим суддею враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Таким чином, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні такого. Крім того враховуючи характер інкримінованого кримінального правопорушення слідчий суддя вважає обґрунтованими підстави вважати наявність ризику продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 .

Щодо існування ризиків наведених слідчим у клопотанні, то на переконання слідчого судді підозрюваний може з огляду на тяжкість покарання здійснити спробу переховування від органу досудового розслідування чи суду.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Слідчий суддя погоджується, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Наведені вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризику втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду обвинувачених.

При цьому жодних обставин, що дають підстави для висновку, що підозрюваний може, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які не встановлені органом досудового розслідування; може незаконно впливати на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином слідчим та прокурором не доведено.

Слідчим та прокурором не наведено жодного обґрунтування та не надано належних та допустимих доказів на підтвердження існування ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме що ОСОБА_4 , має намір чи може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, слідчий суддя також враховує особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_4 , має зареєстроване та постійне місце проживання, раніше не судимий, є священиком, настоятелем храму.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З врахуванням сукупності викладених висновків, а також даних про особу підозрюваного, а саме він є громадянином України, має зареєстроване місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, слідчий суддя вважає, що в силу характеру діяння, в якому підозрюється ОСОБА_4 , наслідків, які настали внаслідок злочину та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України.

Приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тобто є обґрунтовані підстави вважати, що останній, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, тому слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, а саме що відносно підозрюваного слід застосувати, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, оскільки достатнім буде саме такий запобіжний захід, який зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених ст.177 КПК України та за допомогою нього може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Згідно ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 2 ст.196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено. Так, на ОСОБА_8 , слід покласти обов`язки відповідно до ч.5 ст.194 КПК України.

Відповідно до ч. 7 ст.194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Керуючись ст. ст. 176, -178, 179, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005 від 04 січня 2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 436-1 КК України, погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про обрання відносно підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця за національністю, уродженця Закарпатської обл., Тячівського р-н., с. Грунки, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 436-1 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 КПК України контроль за виконанням особистого зобов`язання відносно підозрюваного, ОСОБА_4 , покласти на слідчого.

Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України, встановити строк дії обов`язків покладених на підозрюваного до 10.04.2024 року.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1