Справа № 946/2327/24
Провадження № 1-кп/946/388/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2024 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

розглянув у м. Ізмаїл Одеської області у порядку спрощеного провадження обвинувальний акт з доданими до нього матеріалами, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000072, за обвинуваченням

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, особи на піклуванні відсутні, працюючого за наймом, не судимого

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 27 ч.5, 358 ч.1, 358 ч.4 КК України

встановив:

За результатами досудового розслідування ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що у грудні 2016 року, точну дату та час дізнанням не встановлено, він, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на пособництво у підробленні посвідчення з метою використання його іншою особою, а саме пособництва у виготовленні завідомо підробленого посвідчення водія та його подальшого особистого використання для посвідчення своєї особи та керування транспортними засобами, перебуваючи м. Одесі та знаючи законний порядок отримання посвідчення водія, порушуючи Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340, відшукав невстановлену особу, стосовно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, та надав вищевказаній невстановленій досудовим розслідуванням особі свої анкетні дані та в електронній формі фотокартку із власним зображенням, які було використано під час виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія, виданого на його ім`я. Після чого, невстановлена досудовим розслідуванням особа передала ОСОБА_2 підроблене посвідчення водія, яке не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України та виготовлене не підприємством, що здійснює випуск даної продукції, а саме посвідчення водія з зазначеним на ньому серійним номером ЕВ210106 від 22 грудня 2016 року на ім`я ОСОБА_2 , видане ДІСГ в Одеській області що дає право особі керувати транспортними засобами категорії - А1, А2, В1, В2, В3, С, D1, D2, E1, E2, F1, F2, G1, G2, H,за що останній сплатив грошові кошти в сумі 5000 грн.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок пособництво у підробленні посвідчення з метою використання його іншою особою.

Окрім того, 08 лютого 2024 року о 14 годині 10 хвилин ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом колісним трактором марки «Беларус-82.1» з номерним знаком НОМЕР_1 , рухався по автодорозі Т1607, де був зупинений працівниками поліції для перевірки документів.

У цей момент у ОСОБА_2 виник умисел, спрямований на використання завідомо підробленого посвідчення, а саме завідомо підробленого посвідчення водія, та діючи умисно, для підтвердження своєї особи та права керування транспортним засобом, достовірно знаючи про те, що посвідчення водія з зазначеним на ньому серійним номером ЕВ210106 від 22 грудня 2016 року на ім`я ОСОБА_2 , видане ДІСГ в Одеській області на його ім`я є підроблене, використав завідомо підроблений документ, пред`явивши його працівнику поліції.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок використання завідомо підробленого документа.

Частиною 2 ст. 12 КК встановлено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

З урахуванням вказаного відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

В обвинувальному акті прокурором в порядку ч. 1 ст. 302 КПК зазначене клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта додана письмова заява ОСОБА_2 , яка складена в присутності захисника ОСОБА_3 , за якою вони погодилися із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлені з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК та надали згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Разом із тим, обвинувачений ОСОБА_2 також беззаперечно визнав свою винуватість.

Відповідно до вимог ст. 382 ч.1 КПК України суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок. А відповідно до другого речення ст. 382 ч. 2 КПК України, у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Отже, враховуючи, що учасники судового провадження не оспорюють встановлені під час дізнання обставини і згодні з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду за відсутності учасників судового провадження), про що свідчать відповідні їх письмові клопотання та заяви, суд, вивчивши обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 та додані до нього матеріали, які містять належні, допустимі, достовірні та достатні докази, оцінені судом відповідно до ст.94 КПК, дійшов висновку про відсутність необхідності призначати розгляд у судовому засіданні обвинувального акта, викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, та про наявність підстав для ухвалення вироку відносно ОСОБА_2 у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду за відсутності учасників судового провадження).

Досліджені судом матеріали, які долучені до обвинувального акта дають підстави для висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 про винуватість останнього в його вчиненні, про наявність фактичних підстав для визнання ним винуватості та про відповідність встановлених органом досудового розслідування обставин наявним матеріалам досудового розслідування та формулюванню обвинувачення, визнаного судом доведеним. Суд також погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 27 ч.5, 358 ч.1, 358 ч.4 КК України.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 суд відносить щире каяття.

Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання ОСОБА_2 та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПК суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

При призначенні покарання обвинуваченому суд у відповідності до ст. ст. 65 67 КК враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно медичній довідці ОСОБА_2 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. З матеріалів кримінального провадження також вбачається, що обвинувачений не належить до осіб з інвалідністю.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог КК та передбачених ним санкцій вважає, що призначення штрафу в якості покарання, передбаченого санкцією ст.358 ч.1, 358 ч.4 КК України достатньо, таке покарання повністю досягне мети його застосування та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення.

Між тим, у відповідності до вимог ст. 49 ч.1 п.2 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі.

Вказані обставини є підставою для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ст. 27 ч.5, 358 ч.1 КК України та закриття провадження у цій частині відповідно до вимог ст. 284 ч.2 п.1 КПК України.

Процесуальні витрати на експертне дослідження за висновком експерта № СЕ-19/116-24/2970-дд від 27 лютого 2024 року в сумі 3039,12 грн. підлягають стягнення з ОСОБА_2 на користь держави.

Речові докази у справі розподіляються у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України та залишається при справі.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК, суд

ухвалив:

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 27 ч.5, 358 ч.1, 358 ч.4 КК України та призначити покарання:

?за ст. 358 ч.1 КК України - штраф одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

?за ст. 358 ч.4 КК України - штраф п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

у відповідності до вимог ст. 49 ч.1 п.2 КК України звільнити ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ст. 27 ч.5, 358 ч.1 КК України через закінчення строків давності.

Провадження у цій частині відповідно до вимог ст. 284 ч.2 п.1 КПК України закрити.

Остаточне покарання визначити штраф п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (вісімсот п`ятдесят грн.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави процесуальні витрати 3039,12 грн.(три тисячі тридцять дев`ять грн. 12 коп.).

Речові докази залишити при справі.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеського апеляційного суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_1