ЄУН справи: 323/1868/20
Номер провадження: 1-кп/336/256/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000467 від 28.10.2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Гуляйполя Запорізької області, громадянина України, який отримав середню спеціальну освіту, одружений, працює в ПАТ «Запоріжжяобленерго» на посаді водія автотранспортних засобів Оріхівського міжрайонного району електричних мереж, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засуджений,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

27 жовтня 2019 року, приблизно о 21.05 годині, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «DAEWOO SENS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул.Б.Хмельницького в АДРЕСА_2 Запорізької області, з боку м.Запоріжжя в напрямку м.Маріуполя, зі швидкістю не менше 73,4 км/год, що перевищує дозволену в населеному пункті швидкість руху.

В цей же час, проїзну частину АДРЕСА_2 , в невстановленому місці перетинав пішохід ОСОБА_7 , який рухався зліва направо по напрямку руху автомобіля «DAEWOO SENS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_6 .

Під час руху в районі буд. АДРЕСА_2 , водій автомобіля «DAEWOO SENS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , рухаючись зі швидкістю, що перевищує дозволену в населеному пункті, маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити пішохода ОСОБА_7 та маючи при цьому технічну можливість запобігти наїзду на нього при русі з дозволеною в населеному пункті швидкістю, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 .

Своїми діями водій ОСОБА_6 порушив вимоги п.п.12.4, 12.9 б), чинних на момент скоєння ДТП, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, зі змінами, відповідно до яких: п.12.4 - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год; п.12.9 водієві забороняється б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7.

Відповідно до висновку судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму ДТП від 29.07.2020 № 9-619, порушення вимог п.12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху в діях водія ОСОБА_6 знаходиться в причинному зв`язку з подією ДТП.

Внаслідок порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «DAEWOO SENS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень помер у лікарні 28.10.2019 о 01 годині.

Згідно висновку судово-медичної експертизи від 28.10.2019 № 3883, смерть ОСОБА_7 настала від поєднаної тупої травми голови, тулуба і кінцівок, що ускладнилась набряком головного мозку та шоком. Поєднана травма голови, тулуба та кінцівок у ОСОБА_7 має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 вину у вчиненні злочину в процесі розгляду кримінального провадження визнав та пояснив, що дійсно 27 жовтня 2019 р. близько 21.00 год. керував автомобілем «DAEWOO SENS», реєстраційний номер НОМЕР_1 . В транспортному засобі перебували пасажири - дружина ОСОБА_8 та сусідка ОСОБА_9 . На вулиці було темно, дорожнє покриття мокре. Рухаючись в АДРЕСА_2 Запорізької області, здійснив наїзд на пішохода, який переходив дорогу в недозволеному місці та якого помітив вже в той момент, коли розминувся з іншим автомобілем. Після пригоди відразу зупинився на місці події, викликали швидку. Обвинувачений не заперечував, що ДТП сталася внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху. У вчиненому щиро розкаявся.

Вивчивши обставини кримінального провадження та оцінивши кожен наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні описаного вище кримінального правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що померлий ОСОБА_11 був його батьком. 27.10.2019 р. ОСОБА_10 разом з сім`єю відвідав батьків, які мешкали в АДРЕСА_2, та близько 20.00 год. поїхали додому до м.Запоріжжя. Приблизно через годину зателефонувала мати і повідомила, що батько пішов до магазину і тривалий час не повертається. Потерпілий поїхав до смт Комишуваха, став розшукувати батька. Після дзвінка до поліції дізнався, що сталася ДТП, в результаті якої загинув чоловік. ОСОБА_10 прибув до морга, де впізнав батька. Вказав, що обвинувачений відшкодував заподіяну матеріальну та моральну шкоду. Просив призначити ОСОБА_6 покарання без реального позбавлення волі та не позбавляти його права керування транспортними засобами.

Свідок ОСОБА_9 в суді пояснила, що в вечірній час 27.10.2019 р. знаходилась в автомобілі, яким керував ОСОБА_6 , за рухом не слідкувала. Коли їхали в смт Комишуваха, стався наїзд на пішохода. Коли свідок вийшла з транспортного засобу, побачила, що на проїзній частині дороги лежить чоловік, було темно, асфальт був мокрий, до потерпілого свідок не підходила. Всі залишились на місці події, викликали швидку.

27.10.2019 р. було оглянуто місце дорожньо-транспортної пригоди, про що складено протокол (т.1 а.с.159-163) зі схемою до нього (т.1 а.с.164) та фототаблицями (т.1 а.с.165-169).

Постановою від 28.10. 2019 р. автомобіль «DAEWOO SENS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнаний речовим доказом та поміщений на спецмайданчик Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області (т.1 а.с.170-171).

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 01.11.2019 р. (т.1 а.с.172) накладено арешт на автомобіль «ЗАЗ-ДЕУ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебуває у власності ОСОБА_8 з позбавленням власника права відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Постановою від 31.07.2020 р. (т.1 а.с.262-263) автомобіль «DAEWOO SENS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 .

Згідно протоколу огляду місця події від 28.10.2019 р. (т.1 а.с.173-177), в приміщенні ЗОБ СМЕ слідчим за участю судово-медичного експерта був оглянутий труп чоловіка та зафіксовані виявлені у нього тілесні ушкодження.

Відповідно протоколу від 28.10.2019 р. в приміщенні ЗОБ СМЕ потерпілий ОСОБА_10 впізнав у невстановленому чоловіку свого батька ОСОБА_11 (т.1 а.с.178-179).

Згідно висновку експерта № 3883 (т.1 а.с.180-188), смерть ОСОБА_7 настала від поєднаної тупої травми голови, тулуба і кінцівок, що ускладнились набряком головного мозку та шоком. Поєднана тупа травма голови, тулуба та кінцівок у ОСОБА_7 має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпенки для життя, знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

З висновку експерта № 9-44 від 17.02.2020 р. (т.1 а.с.189-198) на момент експертного огляду робоча гальмова система, рульове керування та ходова частина автомобіля «DAEWOO SENS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебували в працездатному стані.

05.04.2020 р. слідчим, за участю свідка ОСОБА_12 було проведено додатковий огляд місця події (т.1 а.с.201-204, т.2 а.с.35-36), під час якого свідок надала пояснення щодо сліду гальмування автомобіля «DAEWOO SENS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та вказала на місце розташування транспортного засобу на проїзній частині так, як він знаходився на момент огляду ДТП, де ОСОБА_12 була присутня, як понята. Під час даної слідчої дії були проведені відповідні заміри.

Згідно висновку експерта № 25-53 від 22.11.2019 р. (т.1 а.с.205-215), з урахуванням наданого на експертизу файлу з назвою «Диск:/Видео/Відео № 2.mp4», який містить відеозапис, швидкість автомобіля вказаного як «DAEWOO SENS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить від 73,40 км/год до 81,54 км/год. З урахуванням наданого на експертизу файлу з назвою «Диск:/Видео/Відео № 2.mp4», який містить відеозапис, швидкість автомобіля, який за своїми габаритними розмірами та технічними параметрами повністю відповідає автомобілю, вказаному як «DAEWOO SENS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухається у зустрічному вказаному автомобілю напрямку, становить від 39,80 км/год до 42,32 км/год.

Відповідно висновку № 25-68 від 22.05.2020 р. (т.1 а.с.218-226), час, який минув з моменту коли пішохід, перетинаючи проїзну частину знаходиться на лінії дорожнього розмежування 1.1, яка поділяє праву та ліву смугу в напрямку м.Запоріжжя до моменту коли пішохід зупиняється в місці наїзду (на лівій смузі руху в напрямку м.Маріуполь), з урахуванням наданого файлу «Диск:/Видео/Відео № 2.mp4», який містить відеозапис, знаходиться в інтервалі від 2,63 с до 2,71 с. Час, який минув з моменту зупинки пішохода в місці наїзду на нього автомобілем «DAEWOO SENS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням наданого файлу «Диск:/Видео/Відео № 2.mp4», який містить відеозапис, знаходиться в інтервалі від 1,29 с до 1,37 с.

З висновку № 9-619 від 29.07.2020 р. (т.1 а.с.229-237) випливає, що з технічної точки зору показання водія ОСОБА_6 відносно механізму ДТП неспроможні. В даній дорожній ситуації водій ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності до вимог п.12.2, 12.3, 12.4, 12.9б ПДР. В діях водія ОСОБА_6 є невідповідності вимог п.12.4, 12.9 б) ПДР.

15.04.2020 р. було проведено слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_8 , хід проведення якого фіксувався за допомогою фотоапарату, під час якого свідок на місці події розповіла про погодні та дорожні умови, а також про обставини події (т.2 а.с.239-242).

15.04.2020 р. слідчим за участю ОСОБА_6 , у присутності адвоката, було додаткового оглянуто місце події (т.1 а.с.243-246, 247).

Досліджені судом наведені докази узгоджуються між собою, стосуються події злочину, отримані у встановленому законом порядку, є належними, допустимими та такими, що в своїй сукупності послідовно і логічно підтверджують встановлені судом обставини вчинення злочину, які підлягають доказуванню, та винуватість ОСОБА_6 у його вчиненні.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд згідно із вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений вчинив злочин, який віднесений до категорії тяжких.

ОСОБА_6 має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, одружений, працює в ПАТ «Запоріжжяобленерго» на посаді водія автотранспортних засобів Оріхівського міжрайонного району електричних мереж, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога, раніше не судимий.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування шкоди потерпілому.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_6 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який скоїв необережний злочин, раніше не судимий, його вік, наявність пом`якшуючиї та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також позицію потерпілого щодо призначення покарання, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання, у виді позбавлення волі з випробувальним терміном, тобто із застосування до нього положень ст. 75 КК України, та без застосування додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вирішуючи питання про необхідність призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд ураховує, що санкція ч. 2 ст. 286 КК України надає суду право призначити таке додаткове покарання, або ні. При цьому, суд бере до уваги позицію потерпілого, а також те, що діяльність обвинуваченого тісно пов`язана з необхідністю використання транспортного засобу, і з позбавленням цього права він втратить роботу, заробіток. Згідно листа начальника Оріхівського міжрайонного району електричних мереж, виконання службових обов`язків ОСОБА_6 пов`язане з керуванням транспортними засобами для обслуговування електромережі Гуляйпільського району Запорізької області, яка пошкоджена внаслідок ворожих обстрілів. Зважаючи на дефіцит фахівців, позбавлення ОСОБА_6 права керування транспортними засобами, значною мірою завадить виконанню ним службових обов`язків і поставить підприємство у складне становище. За таких обставин суд не призначає ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

При вирішенні цивільного позову, заявленого потерпілим ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд виходить з наступного.

03.09.2020 р. ОСОБА_10 подав цивільний позов у кримінальному провадженні, в якому просив стягнути з ОСОБА_6 на його користь 249 924 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої скоєним кримінальним правопорушенням, витрати на поминальний обід в розмірі 35 249,00 грн., а всього 285 173 грн. та стягнути з АТ «СГС «ТАС» на його користь за шкоду, заподіяну смертю в розмірі 10 433,20 грн. - витрати на поховання, 24 900 грн. - витрати на спорудження надгробного пам`ятника, моральну шкоду (регламентні виплати) - 50 076 грн., а всього 85 409,20 грн. (т.1 а.с.25-27).

ПАТ «СГ «ТАС» подано відзив на позов (т.1 а.с.75-76), за змістом якого цивільний відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

29.12.2020 р. ОСОБА_10 подана заява про зменшення позовних вимог, за уточненим позовом позивач просить стягнути з ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн. та стягнути з АТ «СГС «ТАС» на його користь за шкоду, заподіяну смертю в розмірі 10 433,20 грн. - витрати на поховання, 47400 грн. - витрати на спорудження надгробного пам`ятника, моральну шкоду (регламентні виплати) - 50 076 грн., а всього 107 909,20 грн. (т.1 а.с.101-105).

В судовому засіданні 01.02.2024 р. ОСОБА_10 зазначив, що не має претензій до обвинуваченого.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову потерпілого, пред`явленого до АТ СГС «ТАС», суд виходить с наступного.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом; юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Згідно з положеннями частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до частини 1 статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Стаття 62 КПК України передбачає, що цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

З метою гарантування правової визначеності щодо застосування інституту цивільного позову у кримінальному провадженні та з метою забезпечення єдності та сталості відповідної судової практики суд вважає, що положення частини 1 статті 128 КПК України щодо можливості пред`явлення цивільного позову у кримінальному провадженні, зокрема, до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за завдану шкоду, треба розуміти як можливість пред`явлення зазначеного позову до будь-якої особи (фізичної або юридичної), яка за законом виконує обов`язок з відшкодування шкоди, завданої підозрюваним (обвинуваченим чи неосудною особою), як це має місце у випадку з ПАТ «Страхова група «ТАС» у справі, що розглядається.

Тому в контексті частини 1 статті 128 КПК України юридичною особою, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого чи неосудної особи, може бути ПАТ «Страхова група «ТАС».

Адже ПАТ «Страхова група «ТАС» виступає такою юридичною особою, яка за законом несе цивільну відповідальність перед особою, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди і яка має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити до неї цивільний позов.

Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, якщо йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст.286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.

Право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ст.286 КК України, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди. А тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди. Це також узгоджується зі статтями 15, 16 ЦК України.

Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них - передбачена статтею 35 Закону «Про ОСЦПВВНТЗ». Шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до ПАТ «Страхова група «ТАС» за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування.

Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до ПАТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення.

Так рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Протилежний підхід, який ставив би у залежність право потерпілого на компенсацію за результатами кримінального провадження від попереднього звернення чи незвернення з заявою до цих осіб, призвів би до істотного обмеження, чи навіть повного нівелювання його права на судовий захист у кримінальному процесі, встановленого статтею 128 КПК України.

Отже, ПАТ «Страхова група «ТАС» приймає таке рішення про здійснення відшкодування (регламентної виплати) також і на підставі рішення суду у разі, якщо спір розглядався в судовому порядку.

У постанові КЦС від 21 серпня 2018 року у справі № 227/3573/16-ц касаційний суд висловився про необхідність стягнення страхового відшкодування не зважаючи на те, що позивач не звертався до страховика із заявою про відшкодування шкоди і за таким відшкодуванням звернувся безпосередньо до суду в межах необхідного строку, а в постанові ККС від 30 серпня 2018 року у справі № 732/865/16-к посилання страховика на те, що потерпілий не звертався до нього із заявою про виплату страхового відшкодування, було відхилено касаційним судом.

У постанові колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26 березня 2018 року у справі № 910/426/17 суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій і зазначив таке: «потерпіла особа не зобов`язана звертатися до особи, у якої застраховано цивільно-правову відповідальність заподіювача шкоди. Таке право, враховуючи висновок, викладений у рішенні Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002, може бути реалізоване безпосередньо шляхом подання відповідного позову до суду. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами в залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту».

Таким чином, у зазначеній нормі втілено загальний принцип недопустимості формального підходу до вирішення питання про здійснення або нездійснення компенсації і надання пріоритету зовнішній формі юридично значущих дій або бездіяльності над їх змістом і наслідками. Адже підставою для відмови у відшкодуванні визнаються не будь-які порушення регламентованої цим законом процедури, а лише ті, що призвели до неможливості встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для здійснення виплат і визначення їх розміру.

Водночас у межах кримінального провадження за ст.286 КК України факт, обставини ДТП, особа, винна у її настанні, характер і розмір завданої шкоди встановлюються судом як обставини, що мають істотне значення для кримінальної справи і належать до предмету доказування. Тобто в цьому разі не звернення потерпілого безпосередньо до ПАТ «Страхова група «ТАС» або страховика жодним чином не перешкоджає з`ясуванню обставин, з якими законодавець пов`язує підстави для виплати відшкодування.

У справі, що розглядається, йдеться про звернення з цивільним позовом потерпілого до цивільного відповідача, тобто про правовідносини щодо відшкодування заподіяної шкоди шляхом подання цивільного позову до суду в межах кримінального провадження, які виникли безпосередньо між потерпілим від ДТП та ПАТ «Страхова група «ТАС».

Крім цього, для розгляду в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до ПАТ «Страхова компанія «ТАС» про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, попереднє звернення потерпілого до ПАТ «Страхова група «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону «Про ОСЦПВВНТЗ», не є обов`язковою умовою.

Таким чином, аргументи ПАТ «Страхова група «ТАС» про порушення вимог статей 35, 36 Закону «Про ОСЦПВВНТЗ» у зв`язку з не зверненням потерпілого із заявою про виплату відшкодування суд відхиляє.

Відповідно до частини 1 статті 129 КПК України суд, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому залежно від доведеності підстав і розміру позову.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_6 була застрахована Згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961 від 01.07.2004 р. (далі Закону України «Про обов`язкове страхування», в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) в страховій компанійї АТ «СГ «ТАС» (приватне), страховий поліс № АО5016963 (т.1 а.с.28).

Згідно ст.3 ЗУ «Про обов`язкове страхування» обов`язкове страхування здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та майну третьої особи (ст.22.1 Закону).

Відповідно до ст.27 Закону України, «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (ст.27.2).

Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (ст.27.3).

Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (ст.27.4).

Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Згідно полісу № АО 5016963 АТ «СГ «ТАС» ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілих під час ДТП складає 200 000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн.

Відповідно ст.8 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» від 23.11.2018 р. № 2629-VІІІ мінімальна заробітна плата складає 4173,00 грн., тому розмір моральної шкоди, яку має сплатити страхова компанія складає 50 076,00 грн. (4173 грн. х 12).

На підтвердження витрат на поховання на загальну суму 10433,20 грн. цивільним відповідачем надано: квитанцію та рахунок-фактуру № 12 від 12.01.2020 р. (т.1 а.с.29,30) про сплату ОСОБА_13 наданих ритуальних послуг на суму 8230,00 грн.; свідоцтво платника єдиного податку серії НОМЕР_3 ОСОБА_13 (т.1 а.с.31), виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ФОП ОСОБА_13 (т.1 а.с.32); фіскальні чеки про сплату КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» послуг підготовки тіла померлого на суму 972,30 грн. та 1230,90 грн. (т.1 а.с.33).

Доказами, які підтверджують понесені витрати на спорудження надгробного пам`ятника є накладні ФОП ОСОБА_14 (свідоцтво серії НОМЕР_4 ) від 22.08.2020 р. на суму 24900 грн. (т.1 а.с.36) та № 321 від 22.10.2020 р. на суму 22500 грн. (т.1 а.с.102), що разом складає 47 400 грн.

Свідоцтво про народження ОСОБА_10 (т.1 а.с.38) та свідоцтво про смерть ОСОБА_7 (т.1 а.с.37) підтверджують право цивільного позивача, визначене ЗУ «Про обов`язкове страхування», на відшкодування шкоди.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що цивільний позов заявлений потерпілим до ПАТ «Страхова група «ТАС» про стягнення завданої шкоди внаслідок ДТП життю та здоров`ю потерпілого та моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого ОСОБА_11 , підлягає задоволенню.

При вирішенні питання про стягнення з обвинуваченого судових витрат, а саме витрат, пов`язаних із залученням експертів та проведенням експертиз, суд прийшов до висновку, що на підставі ст.ст.122, 124 КПК України, витрати підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь держави.

Суд стягує з обвинуваченого на користь держави витрати на проведення експертиз в сумі 1884,12 грн. (т.1 а.с.199), 3140,20 грн. (т.1 а.с.200), 1961,40 грн. (т.1 а.с.217), 1961,40 грн. (т.1 а.с.238), що разом складає 8947,12 грн.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації (ч. 4 ст. 174 КПК України).

Суд, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 01.11.2019 року, відносно автомобіля, оскільки обвинувачений, як цивільний відповідач, не є власником транспортного засобу на який накладено арешт.

Запобіжний захід обвинуваченому не обрався.

Долю долучених до справи речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.371, 373-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він в період всього іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Позов ОСОБА_10 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (м.Київ, пр.Перемоги, 65, ) на користь ОСОБА_10 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП не відомий) витрати на поховання в сумі 10 433,20 гривень, витрати на спорудження надгробного пам`ятника в сумі 47 400,00 гривень, моральну шкоду - 50 076 гривень, а разом стягнути 107 909,20 гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення експертиз в сумі 8947,12 гривень.

Скасувати арешт транспортного засобу «ЗАЗ-ДЕУ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 , та переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 01.11.2019 року № 335/12128/19, провадження № 1-кс/335/7629/2019.

Речові докази:

автомобіль «DAEWOO SENS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , залишити в розпорядженні власника ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення, особам, які не були присутні при проголошенні вироку, його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Суддя ОСОБА_1