Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/6297/23
Провадження №: 1-кп/332/152/24
Вирок
Іменем України
Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Українське, Пологівського району, Запорізької області, не одруженого, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей немає, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , сапера 1 саперного відділення інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_1 , солдата, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого.
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5, ст. 407 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 призначено на посаду сапера 1 саперного відділення інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_1 та він вважається таким, що приступив до виконання обов`язків за вказаною посадою.
Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
В подальшому, відповідними Указами Президента України, правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.
Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Разом з цим, солдат ОСОБА_7 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.
Так, 12.06.2023, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, самовільно залишив місце служби, а саме місце тимчасової дислокації підрозділів військової часини НОМЕР_1 , поблизу АДРЕСА_3 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби до 05.10.2023.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_7 свою провину у пред`явленому обвинувачені визнав, та при цьому пояснив, що з 12.06.2023 самовільно залишив місце служби. До 05.10.2023 він проводив час на власний розсуд. 05.10.2023 він з*явився до ВСП та повідомив, що хоче повернутись в свою військову частину. Жалкує про вчинок. Бажає повернутись до ЗСУ.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом ухвалено обмежитись допитом обвинуваченого, та дослідженням доказів які характеризують особу обвинуваченого.
За таких обставин суд вважає доведеним пред`явлене обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 5, ст. 407 КК України за ознаками самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.
При призначенні обвинуваченому покарання в силу ст.ст. 65-67 КК України суд враховує:
ступінь тяжкості вчиненого злочину, є тяжким злочином;
дані про особу обвинуваченого, який раніше був не судимий, не одружений, дітей не має, на обліках в психоневрологічному та наркологічному обліках не перебуває, має постійне місце проживання;
обставиною, що пом`якшує покарання суд вважає участь у відсічі збройної агресії рф на території України, з*явлення зі зізнанням, щире каяття;
обставин , що обтяжують покарання судом не встановлено .
З урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку , що виправлення обвинуваченого можливе з застосуванням позбавлення волі .
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався .
Керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, та призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного приведення вироку до виконання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1