Справа № 199/4118/24
ВИРОК

іменем України

19.06.2024 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000062 від 12.01.2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кіровське Дніпровського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, має на утримані малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на незаконне носіння, зберігання, придбання та збут вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 12 жовтня 1992 року № 576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, у невстановлені день, час і місці та при невстановлених обставинах незаконно придбав бойову нарізну вогнепальну зброю 7,62 мм гвинтівку «Мосіна» зразка 1891/1930 рр. № НОМЕР_1 , 1940 року виготовлення.

Після чого, ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на носіння, зберігання та збут вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, у невстановлені день, час і місці та при невстановлених обставинах, але не пізніше 21.01.2024, незаконно переніс вищезазначену гвинтівку до автомобіля марки «HONDA», моделі «ACCORD», 2006 року виписку, д.н.з НОМЕР_2 , VIN-номер: НОМЕР_3 , чорного кольору, який на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 від 22.12.2021 належить його матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де в подальшому незаконно зберігав на задньому сидінні з метою її збуту.

В подальшому, 21.01.2024, близько о 13:36 год., ОСОБА_5 з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на носіння, зберігання та збут вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу прибув за раніше досягнутою домовленістю до місця з особою під вигаданими анкетними даними - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: за координатами НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , на вищевказаному автомобілі марки «HONDA», моделі «ACCORD», д.н.з НОМЕР_2 , де близько о 13 год. 51 хв. незаконно продав за 800 доларів США (що відповідно до курсу НБУ становить 30167 гривень 52 копійки) особі під вигаданими анкетними даними - ОСОБА_7 7,62 мм гвинтівку «Мосіна» зразка 1891/1930 рр. № НОМЕР_1 , 1940 року виготовлення. Таким чином, ОСОБА_5 незаконно збув вогнепальну зброю, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/104-24/3536-БЛ від 26.01.2024 є бойовою нарізною вогнепальною зброєю калібру 7,62 мм, придатною для здійснення пострілів, виготовлена промисловим способом (виробництва Тульського збройного заводу).

В подальшому, в той же день - 21.01.2024, в проміжок часу з 13.58 год. до 14.29 год. особа під вигаданими анкетними даними ОСОБА_7 , знаходячись за координатами 48.555115, 34.909096, добровільно видала працівникам поліції придбану ним у ОСОБА_5 бойову нарізну вогнепальну зброю калібру 7,62 мм, придатну для здійснення пострілів, виготовлену промисловим способом (виробництва Тульського збройного заводу), а саме: 7,62 мм гвинтівку «Мосіна» зразка 1891/1930 рр. № НОМЕР_1 , 1940 року виготовлення.

Отримані грошові кошти в сумі 800 доларів США (що відповідно до курсу НБУ становить 30167 гривень 52 копійки) від збуту без передбаченого законом дозволу вогнепальної зброї ОСОБА_5 залишив собі, розпорядившись ними на власний розсуд.

Своїми умисними діями, що виразились у носінні, зберіганні, придбанні та збуті вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України.

Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 , які виразились у носінні, зберіганні, придбанні та збуті вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, за ч.1 ст.263 КК України.

При цьому, у кримінальному провадженні 19 червня 2024 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Зі змісту угоди вбачається, що сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення і кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України. Обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Сторони узгодили призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При цьому, сторони підтвердили, що розуміють і усвідомлюють наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, в тому числі і умисного, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги чинного кримінального та кримінально-процесуального законодавства, просив вказану угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання, з видом та мірою якого він згоден.

Захисник ОСОБА_4 також просив затвердити угоду про визнання винуватості з огляду на те, що вона відповідає вимогам закону та інтересам його підзахисного.

Суд заслухав учасників кримінального провадження та переконався, що обвинувачений цілком розуміє, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст. 263 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, який в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб. Взяті обвинуваченим ОСОБА_5 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому, не встановлено, суд вбачає наявність достатніх підстав для призначення ОСОБА_5 покарання у виді 5 років позбавлення волі з можливістю звільнити його від відбування якого з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому покарання, яке узгоджене сторонами.

При цьому, враховуючи призначення обвинуваченому покарання з випробуванням, ОСОБА_5 відповідно до ст. 377 КПК України слід негайно звільнити з-під варти в залі судового засідання, змінивши йому до вступу вироку в законну силу запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід зарахувавши попереднє ув`язнення день за день з 25.04.2024 року до 19.06.2024 року включно.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України, скасувавши арешт майна відповідно до вимог ст. 174 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати на залучення експерта.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374, 475, ч.15 ст. 615 КПК України, -

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19 червня 2024 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 зарахувавши попереднє ув`язнення день за день з 25.04.2024 року до 19.06.2024 року включно.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, негайно звільнивши його з-під варти в залі судового засідання.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-7,62 мм гвинтівку «Мосіна» зразка 1891/1930 рр. № НОМЕР_1 , 1940 року виготовлення конфіскувати;

-дві стріляні гільзи, зразок букального епітелію знищити;

-носій інформації зберігати в матеріалах кримінального провадження;

-мобільний телефон HUAWEI Y6 PRIME 2018,синього кольору в середині якого знаходяться сім-картки НОМЕР_7 , НОМЕР_8 повернути власнику ОСОБА_5 , скасувавши арешт вказаного майна, накладений ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.05.2024 року (справа 199/3057/24);

-ключі від автомобіля, свідоцтво про реєстрацію ТЗ, автомобіль «HONDA», моделі «ACCORD», 2006 року виписку, з д.н.з НОМЕР_2 , VIN-номер: НОМЕР_3 , чорного кольору залишити власнику ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_5 на корить держави витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи № СЕ-19/104-24/3536-БЛ від 26.01.2024 року в розмірі 3786 (три тисячі сімсот вісімдесят шість) грн. 40 (сорок) коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1