ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3000/19 Номер провадження 11-кп/814/102/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000733, за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 08 листопада 2021 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину 2015 р.н., зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого 23.05.2019 Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 1, ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,визнано винуватим та засуджено:

- за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 15 років позбавлення волі;

- за п.9 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі;

- за ч.2 ст.194 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

На підставі ч.2 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом поглинення покаранням призначеним за даним вироком менш суворого покарання за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 23.05.2019, остаточно призначено покарання у виді довічного позбавленням волі.

Вирішено долю речових доказів та порядок стягнення процесуальних витрат,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Згідно з вироком суду, ІНФОРМАЦІЯ_2, у період часу з 00:30 год. по 06:30 год., ОСОБА_8 за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у флігелі, що розташований на території вказаного господарства, між ОСОБА_13 та його батьком ОСОБА_13 виникла сварка. Під час сварки у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на умисне вбивство свого батька ОСОБА_13 .

ОСОБА_8 реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння смерті ОСОБА_13 , взяв сокиру, яка знаходилась в гаражі, та зайшов з нею до приміщення флігеля, де знаходився у цей час його батько ОСОБА_13 .

Підійшовши до свого батька ОСОБА_13 , який сидів на дивані, ОСОБА_8 умисно наніс йому чисельні удари сокирою в ділянку шиї. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_13 помер на місці вчинення злочину.

Згідно висновку експерта № 783 від 31.08.2019 року причиною смерті гр. ОСОБА_13 , стали рубані рани шиї з пошкодженням органів та кровоносних судин шиї, з розвитком масивної кровотечі та гострої крововтрати. Смерть ОСОБА_13 , настала ІНФОРМАЦІЯ_2 . При судово-медичному дослідження трупа гр. ОСОБА_13 на його тілі виявлені тілесні ушкодження, які умовно можна розділити на наступні групи:

перша група: рубані рани шиї;

друга група: неповний перелом правого великого рога під`язикової кістки;

третя група: колото-різані рани шиї.

Пошкодження першої групи носять характер прижиттєвих, утворилось незадовго до настання смерті від дії гострого предмета, який має рубаючи властивості, стосовно до живої особи носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх спричинення згідно пункту 2.1 «правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (наказ МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року), а в даному випадку що призвели до смерті потерпілого.

Пошкодження другої групи носять характер прижиттєвих, утворились незадовго до настання смерті від дії зовнішньої сили внаслідок бокового здавлення, стосовно до живої особи, носять ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості згідно пункту 2.2 «правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (наказ МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року).

Пошкодження третьої групи носять характер прижиттєвих, утворилися незадовго до настання смерті від дії колючо-ріжучого предмета, який має обушок і гостре лезо, стосовно до живої особи, носять ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, згідно пункту 2.3 «правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (наказ МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р.).

При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа гр. ОСОБА_13 виявлено етиловий спирт не було.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, вийшовши з флігеля ІНФОРМАЦІЯ_2 у період часу з 00:30 год. по 06:30 год. ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 маючи на меті приховати умисне вбивство свого батька ОСОБА_13 зайшов до кімнати житлового будинку, де знаходилася його мати ОСОБА_14 , та умисного наніс останній, яка лежала на ліжку та спала, численні удари сокирою в ділянку шиї. Відразу після цього, реалізовуючи свій злочинний умисел на умисне вбивство матері, взяв у руки кухонний ніж, який взяв з собою з флігеля, та наніс ним численні удари в ділянку шиї ОСОБА_14 .. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_14 померла на місці скоєння злочину.

Згідно висновку експерта № 784 від 31.07.2019 року причиною смерті гр. ОСОБА_14 стала рубана рана шиї зліва з пошкодженням кількох кровоносних судин в ділянці шиї, розвитком масивної кровотечі та гострої крововтрати. Смерть гр. ОСОБА_14 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При судово-медичному дослідженні трупа гр. ОСОБА_14 на її тілі виявлені тілесні ушкодження які умовно розділити на слідуючи групи:

перша група: рубані рани шиї, грудної клітини;

друга група: колото-різані, різані рани голови, грудної клітини, правої кісті.

Пошкодження першої групи носять характер прижиттєвих, утворилось незадовго до настання смерті від дії гострого предмета, який має рубаючи властивості, стосовно до живої особи носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх спричинення згідно пункту 2.1 «правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (наказ МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р.), а в даному випадку, що призвели до смерті потерпілої.

Пошкодження другої групи носять характер прижиттєвих, утворилися незадовго до настання смерті від дії плоского колюче-ріжучого предмета, типу клинка ножа, який має обушок і гостре лезо, стосовно до живої особи, носять ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, згідно пункту 2.3 «правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (наказ МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р.).

При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_14 етиловий спирт не виявлено.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 , перебуваючи на подвір`ї домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , власниками якого є ОСОБА_14 та ОСОБА_12 в рівних частинах, маючи раптово виниклий умисел на знищення будинку та літньої кухні, розташованих на подвір`ї, та в яких знаходилися трупи ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , з метою приховання скоєних злочинів та знищення речових доказів, зайшов до будинку, взяв сірники та умисно підпалив постільну білизну на ліжку, де знаходився труп ОСОБА_14 , в результаті чого полум`я розповсюдилося по меблях, домашніх речах, конструкціях будинку, та виникла пожежа.

Відповідно до висновку експерта №113 від 16.08.2019 року осередок пожежі №1 був у спальній кімнаті житлового будинку, де було виявлено труп ОСОБА_14 . Безпосередня причина виникнення пожежі будинку - занесення стороннього джерела запалювання безпосередньо у горючий матеріал. Таким чином, ОСОБА_8 своїми умисними діями шляхом підпалу завдав матеріальної шкоди житловому будинку в сумі 39471,00 гривень, згідно висновку експерта № 28 від 04.10.2019 року.

Реалізовуючи свій злочинний умисел на знищення майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та приховування скоєних злочинів, ОСОБА_8 зайшов до флігеля, в якому знаходився труп ОСОБА_13 , та за допомогою сірників умисно підпалив постільну білизну на дивані, в результаті чого полум`я розповсюдилося по меблях, домашніх речах, спальних конструкціях флігелю, та виникла пожежа.

Відповідно до висновку експерта осередок пожежі № 2 був у кімнаті флігелю, де було виявлено труп ОСОБА_13 . Безпосередня причина виникнення пожежі флігеля - занесення стороннього джерела запалювання безпосередньо у горючий матеріал. Таким чином, ОСОБА_8 своїми умисними діями шляхом підпалу будівлі літньої кухні завдав матеріальної шкоди в розмірі 52300,00 гривень.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, у зв`язку із неповним судовим розглядом; невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи кримінального провадження; істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

На обґрунтування вимог посилається на те, що судом першої інстанції прийнято рішення на основі недопустимих доказів.

Вказує, що стороною захисту подавалось клопотання про визнання доказів недопустимими, однак судом таке клопотанні розглянуте не було та не надано мотиви відмови в задоволені клопотання.

Так, відповідно до вироку його вина підтверджується протоколом обшуку від ІНФОРМАЦІЯ_2 з фототаблицями та з 2 дисками до нього, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, вказаний протокол є недопустимим доказом, оскільки він був проведений без ухвали слідчого судді.

Слідчим суддею Октябрського районного суду м Полтава надано дозвіл на проведення обшуку в домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 котре на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_14 .

Засуджений вказує, що відповідно до матеріалів кримінального провадження власниками земельної ділянки, житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , які мають ідеальні частки кожен по 1/2, які не виділені в натурі.

Особи, які постійно проживали за вказаною адресою є ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 . Вказані особи є користувачами земельної ділянки, житлового будинку з господарськими будівлями. При цьому вони є користувачами не лише частки, а всього господарства.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 надано дозвіл на проведення огляду господарства за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки ОСОБА_14 , ОСОБА_13 померли то надати дозвіл на проведення огляду в житлі чи іншому володінні особи вони не могли та відповідно такий обшук міг здійснюватися лише на підставі ухвали слідчого судді.

ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , також не надавали дозволу на проведення огляду в житлі чи іншому володінні особи.

Крім того, незважаючи на те, що ОСОБА_12 є власником земельної ділянки, житлового будинку з господарськими будівлями, яка є ідеальною часткою та яка не виділена внатурі. Тобто неможливо сказати із яких саме приміщень і т.п. складається частка, він не мав права давати дозвіл на огляд вказаного майна оскільки за адресою: АДРЕСА_1 він не проживав, а проживали та користувались вказаним майном ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 .

В ухвалі слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 08.07.2019 про обшук 1/2 домогосподарства належного ОСОБА_14 за адресою, АДРЕСА_1 , не зазначено до яких саме приміщень будинку, до якої частини земельної ділянки, до яких підсобних приміщень він надає згоду на обшук.

Також, недопустимими доказами є вилучені у ході проведення обшуку у домогосподарстві за адресою, АДРЕСА_1 , речі:

Полімерна запальничка чорного кольору з кімнати №1 будинку;

Фрагмент наволочки зі слідами речовини бурого кольору та контрольний фрагмент наволочки з кімнати .№4 (спальні) будинку;

Фрагмент обшивки матрацу зі слідами речовини бурого кольору та контрольний фрагмент обшивки матрацу з кімнати №4 (спальні) будинку;

Фрагмент тканини матрацу з нижньої частини з кімнати № 4 (спальні) будинку;

Фрагмент тканини матрацу з середньої частини з кімнати № 4 (спальні) будинку;

Сережка з металу жовтого кольору з накладенням речовини бурого кольору з кімнати № 4 (спальні) будинку.

Оскільки на підставі вищезазначених недопустимих доказів було проведено ряд експертиз то висновки таких експертиз також є недопустимими доказами, а саме:

1)Висновок експерта №835 від 26.07.2019 року проведену експертом імунологом судового відділення судово-медичної імунології лабораторії Обласного СМЕ ДОЗ Полтавської облдержадміністрації ОСОБА_15 .

2) Висновок експерта №836 від 31.07.2019 року проведену експертом імунологом судового відділення судово-медичної імунології лабораторії Обласного СМЕ ДОЗ Полтавської облдержадміністрації ОСОБА_16 .

3) Висновок експерта №834 від 24.07.2019 року проведену експертом імунологом судового відділення судово-медичної імунології лабораторії Обласного СМЕ ДОЗ Полтавської облдержадміністрації ОСОБА_17 .

4) Висновок експерта №1075 від 26.07.2019 року проведену старшим судовим експертом сектору дактилоскопічних досліджень відділу криміналістичних видів досліджень Полтавського НДКЦ ОСОБА_18 .

Також, обвинувачений вказує, як на недопустимий доказ, з наведених вище підстав: протокол проведення слідчого експерименту від 06.07.2019 з фототаблицями та з диском до нього, під час якого обвинувачений ОСОБА_8 в присутності захисника ОСОБА_9 , за участю понятих та інших учасників слідчої дії дав показання та показав на місці, як та при яких обставинах ним було вчинено вбивства батька ОСОБА_13 та матері ОСОБА_14 , та підпалу будинку.

Слідчий експеримент від 06.07.2019 року за участі ОСОБА_8 проведено в господарстві (земельної ділянки, житлового будинку з господарськими будівлями) за адресою: АДРЕСА_1 .

В кримінальному провадженні №0000733 слідчий за погодженням із прокурором не зверталися до слідчого судді з клопотанням про узаконення слідчого експерименту, проведеного 06.07.2019 без ухвали слідчого судді.

Крім того вказує, що слідчий експеримент від 06.07.2019 за участі ОСОБА_8 ділиться на дві частини:

перша - ОСОБА_8 відтворює обстановку та обставини події злочину за адресою АДРЕСА_1

друга - ОСОБА_8 показує куди він викинув сумку із сокирою та ножем.

Щодо другої частини слідчого експерименту від 06.07.2019 вказує, що 06.07.2019 службовими особами Полтавського РВП ГУНП близько 08 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 затримано ОСОБА_8 .

Відповідно до протоколу затримання від 06.07.2019 зазначено, що ОСОБА_8 затримано о 12 год. 10 хв. за адресою: АДРЕСА_1. Протокол про затримання складено о 14 год. 15 хв.

Регіональний центр з надання БВПД у Полтавській області повідомлено про затримання ОСОБА_8 о 14 год. 09 хв.

Хоча в протоколі про затримання зазначено час 12 год. 10 хв. однак, фактично ОСОБА_8 було затримано близько 08 год. 00 хв. після того як було ліквідовано пожежу за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до акту про пожежу - пожежу ліквідовано о 08 год. 05 хв.

Після фактичного затримання ОСОБА_8 близько 08 год. 00 хв. службові особи Полтавського РВП ГУНП відвезли останнього в ліс, що знаходиться в с. Ковалівка де в подальшому під час слідчого експерименту від 06.07.2019 було виявлено можливі знаряддя вчиненого злочину.

В лісі в с. Ковалівка ОСОБА_8 знаходився разом із службовими особами Полтавського РВП ГУНП приблизно з 08 год. 00 хв. до 11 год 00 хв., потім його відвезли до райвідділку.

Одним із поліцейських, які затримували ОСОБА_8 , відвозили його до лісу та доставляли до райвідділку, є ОСОБА_19 оперуповноважений СКП Полтавського ВП ГУНП.

Таким чином той факт, що ОСОБА_8 було затримано о 08 год. 00 хв. та відвезення його до лісу в с. Ковалівка, де в подальшому було вилучено можливі засоби вчиненого злочину - без складання протоколу ставить під сумнів той факт, що ОСОБА_8 дійсно, знав де знаходяться можливі засоби вчиненого злочину, а не дізнався про це від працівників поліції, ще до проведення слідчого експерименту від 06.07.2019.

У зв`язку з викладеним, вказує, що встановлені внаслідок слідчого експерименту від 06.07.2019 докази, є недопустимими.

Оскільки на підставі вищезазначених недопустимих доказів було проведено ряд експертиз то висновки таких експертиз також є недопустимими доказами, а саме:

- Висновок експерта №783-6 від 05.08.2019 року проведену медичним експертом Обласного СМЕ ДОЗ Полтавської облдержадміністрації ОСОБА_20

- Висновок експерта №784-6 від 05.08.2019 року проведену медичним експертом Обласного СМЕ ДОЗ Полтавської облдержадміністрації ОСОБА_20

- Висновок експерта №23-2/287 від 26.11.2019 року проведену г:г судовим експертом групи мистецтвознавчих та психологічних досліджень лабораторії досліджень у сфері інформаційних технологій Київського НДКЦ МВС ОСОБА_21 .

Крім того, обвинувачений зазначає, що огляд місця події від 06.07.2019 проведено на підставі недопустимого доказу слідчого експерименту від 06.07.2019 року, також, огляд місця події від 06.07.2019 є недопустимим доказом, у зв`язку з тим, що місце де виявлені речі (сумка, сокира, ніж) під час слідчого експерименту від 06.07.2019 та місце проведення огляду вказаних речей від 06.07.2019 є різними.

Так, під час слідчого експерименту від 06.07.2019 речі (сумка, сокира, ніж) виявлені в очереті лісу в с. Ковалівка, а огляд речей від 06.07.2019 проведено приблизно за 300 метрів від вказаного місця при вході в ліс с. Ковалівка. Відповідно до слідчого експерименту від 06.07.2019 будь-які речі предмети не вилучались. Яким чином речі (сумка, сокира, ніж), які було виявлено під час слідчого експерименту від 06.07.2019 перемістились на відстань близько 300 метрів, чи замінювались вказані речі під час переміщення, чи наносились на вказані речі сліди під час переміщення, чи здійснювались будь-які інші маніпуляції вказаними речами під час переміщення не відомо.

Факт переміщення речей без фіксації цього у відповідних протоколах ставить під сумнів те, що речі на які було вказано під час слідчого експерименту від 06.07.2019 та речі які були вилучені під час огляду від 06.07.2019, є одними і тими самими речами, також, ставить під сумнів той факт, що навіть, якщо це, одні й ті самі речі чи не здійснювалось маніпуляцій із вказаними речами та чи не наносились на них певні сліди сторонньою особою під час переміщення.

Оскільки під час огляду місця події від 06.07.2019, який є недопустимим доказом було виявлено та вилучено речі - сокира, ніж, сумка то, на думку обвинуваченого й речі, які були вилучені є, також, недопустимими доказами.

На підставі вищезазначених недопустимих доказів було проведено ряд експертиз, висновки таких експертиз, також, на думку обвинуваченого, є недопустимими доказами, а саме:

- Висновок експерта №837 від 07.08.2019 проведену експертом імунологом судового відділення судово-медичної імунології лабораторії Обласного СМЕ ДОЗ Полтавської облдержадміністрації ОСОБА_22

- Висновок експерта №134-МК від 04.09.2019 проведену судово-медичним експертом відділення судово-медичної криміналістики бюро судово медичної експертизи ДОЗ Полтавської облдержадміністрації ОСОБА_23

- Висновок експерта №135-МК від 04.09.2019 проведену судово-медичним експертом відділення судово-медичної криміналістики бюро судово медичної експертизи ДОЗ Полтавської облдержадміністрації ОСОБА_23

- Висновок експерта №1055 від 24.07.2019 проведену головним судовим експертом групи дактилоскопічного обліку відділу криміналів видів досліджень ОСОБА_24

- Висновок експерта №1024 від 18.07.2019 проведену судовим експертом завідувачем сектору дактилоскопічних досліджень відділу криміналістичних видів досліджень ОСОБА_25

- Висновок експерта №181 від 16.08.2019 проведену лікарем експертом судово-медичним експертом цитологом відділення судово-медичної цитології Обласного бюро СМЕ ДОЗ Полтавської облдержадміністрації ОСОБА_26

- Висновок експерта №180 від 16.08.2019 проведену експертом судово-медичним експертом цитологом відділення судово-медичної цитології Обласного бюро СМЕ ДОЗ Полтавської облдержадміністрації ОСОБА_26 .

Крім того, з наведених вище підстав, обвинувачений вказує як на недопустимі докази протокол проведення слідчого експерименту від 21.11.2019 з диском до нього та протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 06.07.2019.

Оскільки під час складання протоколу про затримання ОСОБА_8 від 06.07.2019, який є недопустимим доказом було виявлено та вилучено речі - футболка сірого кольору, шорти темно-синього кольору, гумові тапочки з білими та синіми вставками, мобільний телефон «МТС» чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_1 з сім-карткою «Київстар» абонентський номер НОМЕР_2 , то і речі, які були вилучені є також недопустимим доказом.

Оскільки на підставі вищезазначених недопустимих доказів було проведено ряд експертиз то висновки таких експертиз, на думку обвинуваченого, також є недопустимими доказами, а саме:

- Протокол огляду предмету - мобільний телефон «МТС» чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_1 з сім-карткою «Київстар» абонентський номер НОМЕР_2 від 07.07.2019 року проведеного слідчим СВ Полтавського ГУНП в Полтавській області ОСОБА_27

- Висновок експерта №832 від 29.07.2019 складений експертом імунологом судового відділення судово-медичної імунології лабораторії Обласного СМЕ ДОЗ Полтавської облдержадміністрації ОСОБА_15

- Висновок експерта №833 від 26.07.2019 складений експертом імунологом судового відділення судово-медичної імунології лабораторії Обласного СМЕ ДОЗ Полтавської облдержадміністрації ОСОБА_15

- Протокол огляду предмету - мобільний телефон «МТС» чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_1 з сім-карткою «Київстар» абонентський номер НОМЕР_2 від 07.07.2019 року проведеного слідчим СВ Полтавського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_27

- Висновок експерта №832 від 29.07.2019 складений експертом імунологом судового відділення судово-медичної імунології лабораторії Обласного СМЕ ДОЗ Полтавської облдержадміністрації ОСОБА_15

- Висновок експерта №833 від 26.07.2019 складений експертом імунологом судового відділення судово-медичної імунології лабораторії Обласного СМЕ ДОЗ Полтавської облдержадміністрації ОСОБА_15 .

Крім того, в матеріалах кримінального провадження відсутній оригінал протоколу затримання ОСОБА_8 від 06.07.2019, а наявна лише його копія.

Також вказує, що суд першої інстанції в своєму рішенні не надав оцінку показанням слідчої ОСОБА_28 та взагалі не згадав про них у вироку. Однак, слідча ОСОБА_28 підтвердила той факт, що ОСОБА_8 був відсутній під час обшуку та слідча ОСОБА_28 зазначила, що вона його в той час не бачила. Обшук та затримання відбувалось за однією адресою, при цьому обшук розпочався об 11:30, а затримання відбулося об 12:10. І виходячи із документів, ОСОБА_8 повинен був бути присутній під час обшуку, а потім його затримали, однак це не відповідає дійсності, оскільки в протоколі затримання зазначені неправдиві відомості, що також підтверджують показання слідчої ОСОБА_28 . Крім того суд не звернув увагу та не зазначив у вироку на показання ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які вказали, що коли вони приїхали за адресою АДРЕСА_1 близько 11:00 та на цей час ОСОБА_8 уже забрали. Вказаний факт також підтвердили свідки ОСОБА_29 та ОСОБА_30 .

Також зазначає про відсутність відеозапису судового засідання, яке відбулося 02.06.2021 та журналу судового засідання, яке відбулося 02.12.2019 та відсутній технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове засідання в суді першої інстанції, яке відбулося 16.03.2021.

28.09.2021 в судовому засіданні та під час його допиту, судом не роз`яснено його права та не вручено пам`ятку про права та обов`язки обвинуваченого.

Крім того, в судовому засіданні 28.09.2021 судом під час допиту ОСОБА_8 було зазначено, що він уже давав показання та визнав себе винним.

Вказує, що він бажав давати показання в судовому засіданні, однак через те, що останньому не було роз`яснено його права, а також, зважаючи на позицію суду про те що обвинувачений уже надав покази, ОСОБА_8 скористатися своїм правом на дачу показань не зміг.

Також, обвинувачений додатково зазначив, що ним до ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві направлено заяви про вчинення відносно нього кримінальних правопорушень, та за результатами розгляду частини заяв слідчими внесено відомості до ЄРДР, копії витягів та листів ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава долучено до даної скарги.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції захисник та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити. Захисник стверджував, що відсутній відеозапис судового засідання від 02.06.2021, а тому є обов`язкові підстави для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Прокурори, представник потерпілого та потерпілі заперечили проти доводів скарги, просили вирок суду залишити без змін.

Мотиви суду.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції не у повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, та кваліфікація вчиненого за ч.1 ст.115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, за п.9 ч.2 ст.115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині з метою приховати інше кримінальне правопорушення, за ч.2 ст.194 КК України як умисне знищення та пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу - є правильним, оскільки ґрунтується на зібраних під час досудового розслідування та перевірених у суді належних та допустимих доказах, детально наведених у вироку, як того вимагає кримінально-процесуальний кодекс.

Зокрема суд послався на показання потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_29 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_5 , ОСОБА_19 . Також суд обґрунтував свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинів наступними письмовими доказами: протоколом огляду місця події від 06.07.2019 року з фото таблицями до нього, протоколом обшуку від 06.07.2019 року з фототаблицями та з 2 дисками до нього; протоколом проведення слідчого експерименту від 06.07.2019 року з фототаблицями та з диском до нього; протоколом проведення слідчого експерименту від 21.11.2019 року з диском до нього; протоколом огляду відеозапису від 07.07.2019 року; висновком експерта № 23-2/286 від 26.11.2019 року; витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.07.2019 року; постановою про визнання речовими доказами та приєднання речових доказів від 06.07.2019 року; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 06.07.2019 року; постановою про визнання речовими доказами та приєднання речових доказів від 06.07.2019 року; висновком експерта № 615 від 26.07.2019 року; актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 783 від 31.07.2019 року трупу ОСОБА_13 ; висновком експерта № 783-а від 05.08.2019 року; актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 784 від 31.07.2019 року трупу ОСОБА_14 ; висновком експерта № 784-а від 05.08.2019 року; висновком експерта № 783-б від 05.08.2019 року трупу ОСОБА_14 ; висновком експерта № 784-б від 05.08.2019 року трупу ОСОБА_13 ; висновком експерта № 835 від 26.07.2019 року; висновком експерта № 837 від 07.08.2019 року; висновком експерта № 836 від 31.07.2019 року; висновком експерта № 834 від 24.07.2019 року; висновком експерта № 833 від 26.07.2019 року; висновком експерта № 134-МК від 04.09.2019 року; висновком експерта № 135-МК від 04.09.2019 року; висновком експерта № 181 від 16.08.2019 року; висновком експерта № 180 від 16.08.2019 року актом судово-психіатричної експертизи № 338 від 07.08.2019 року щодо ОСОБА_8 ; висновком експерта № 23-2/287 від 26.11.2019 року; актом про пожежу від 06.07.2019 року; висновком експерта № 113 від 16.08.2019 року; висновком експерта № 28 від 04.10.2019 року з Актом.

Всі ці докази суд детально навів у вироку, проаналізував їх та дав обґрунтовану оцінку.

Доводи сторони захисту про наявність беззаперечних підстав для призначення нового розгляду є безпідставними з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 412 КПК України визначено істотні порушення вимог кримінального процесуального закон у, за наявності яких судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо:

1) за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито, крім випадків, коли провадження може бути закрито лише за згодою підозрюваного, обвинуваченого, який проти цього заперечував;

2) судове рішення ухвалено незаконним складом суду;

3) судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 323 чи статтею 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою;

4) судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою;

5) судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання;

6) порушено правила підсудності;

7) у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Покликаючись до п.7 вказаної статті, обвинувачений стверджує, що матеріали кримінального провадження не містять відеозапису судового засідання від 02.06.2021, обов`язковість якого передбачена п.5 ст.27 КПК України.

Проте наведене не відповідає дійсності.

На диску C-DR, де записані 6 судових засідань мається папка з файлами «3751» записана 11.11.2021 10:54 при натисканні на яку відкривається файл із папкою з написом audiо, при відкритті якої є два файли (аудіо та відео) під номером 20210602 утворених 02.06.2021 о 12.33. При відкритті відео файлу (умовно позначеному помаранчевим трикутником) відкривається відеозапис судового засідання від 02.06.2021.

Отже, всупереч доводам апеляційної скарги, такий відеозапис наявний у матеріалах кримінального провадження.

Що стосується твердження обвинуваченого про відсутність журналу судового засідання, яке відбулося 02.12.2019, то слід зазначити, що того дня суд виніс ухвалу про призначення підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч.1 ст.314 КРК України після отримання обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

Саме безпосередня участь учасників судового провадження у судовому засіданні є підставою для його аудіо та відеофіксації. У протилежному випадку, така фіксація не здійснюється.

Це ж стосується і доводів ОСОБА_8 про відсутність технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове засідання в суді першої інстанції, яке відбулося 16.03.2021.

Як вбачається із довідки секретаря судового засідання жоден із учасників судового провадження не з`явився у судове засідання 16.03.2021, а тому фіксування не здійснювалося.

Таким чином, колегією судді не встановлені беззаперечні підстави для призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Матеріали кримінального провадження містять розписку обвинуваченого, дану ним перед початком судового слідства про роз`яснення йому його прав і обов`язків згідно КПК України. Слід зазначити, що чинним КПК передбачено одноразове роз`яснення прав та обов`язків всім учасникам судового провадження до початку судового слідства. А твердження обвинуваченого про необхідність повторно роз`яснити йому права безпосередньо перед його допитом - не ґрунтується на вимогах закону, а тому не може вважатися порушенням.

Обвинувачений відповідно до ст. 63 Конституції України має право не свідчити проти себе, при цьому мотиви відмови є неважливі. Це його право і використання його не потребує додаткового пояснення. Отже мотиви, через які ОСОБА_8 відмовився свідчити проти себе у суді першої інстанції колегією судді не враховуються.

Є безпідставними доводи обвинуваченого про недопустимість доказу протоколу обшуку від 06.07.2019 з фототаблицями та 2 дисками домогосподарства в АДРЕСА_1 з тих підстав, що відсутня ухвала слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку.

Матеріали кримінального провадження містять ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 08.07.2019 про задоволення клопотання слідчого про надання дозволу на проведення обшуку та надано дозвіл на проведення обшуку в частині домогосподарства АДРЕСА_1 .

ОСОБА_38 стверджує, що ОСОБА_12 не мав права надавати такий дозвіл через те, що вказаним житлом він не користувався та фактично в ньому не проживав, а отже не був володільцем.

Відповідно до ч.1 ст.233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що дві особи, які володіли вказаним домоволодінням були вбиті та знаходилися у цьому домоволодінні.

Оскільки обстановка потребувала невідкладних слідчих дій, пов`язаних із розслідуванням подвійного вбивства, цілком правильним є звернення працівників органу досудового розслідування до власника житлового будинку з господарськими спорудами з проханням надати дозвіл на проникнення до домоволодіння.

В подальшому, слідчий суддя погодився із законністю проведеного обшуку та дав дозвіл на проникнення до домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Та обставина, що слідчий суддя вказав на надання дозволу на проникнення до частини домоволодіння, фактично не спростовує надання такого дозволу взагалі.

Є очевидним, що вказівка слідчого судді на частину зумовлена наявністю дозволу власника іншої частини домоволодіння ОСОБА_12 на проникнення до житлового будинку та господарських споруд, яку слідчий суддя вважав законною та допустимою. Так, згідно мотивувальної частини вказаної ухвали слідчий суддя обговорює наявність підстав для визнання правомірним проведення обшуку та достатність надання дозволу на проникнення до частини, належній загиблій ОСОБА_14 . ОСОБА_12 під час досудового розслідування надав працівникам правоохоронних органів дозвіл на проведення слідчих дій у належному йому нерухомому майні. Та обставина, що ОСОБА_12 надавав такий дозвіл працівникам правоохоронних органів була ним підтверджена в ході судового слідства і, головне, взагалі не заперечується стороною захисту. Під час проведення обшуку домоволодіння та слідчого експерименту з участю ОСОБА_39 в будинку та господарських спорудах в АДРЕСА_1 був присутній захисник, який також підтверджує наявність такого дозволу. Така позиція не суперечить висновку Верховного Суду у постанові від 30.09.2021 (справа №761/32919/16-к).

В цілому, протокол обшуку від 06.07.2019 є належним та допустимим доказом, оскільки наявний дозвіл слідчого судді на проведення обшуку та письмова згода власника домоволодіння.

У зв`язку з наведеним, додатки до протоколу обшуку фототаблиці та два диски є належними та допустимими доказами.

Пославшись на доктрину «плодів отруйного дерева» обвинувачений вважав, що оскільки протокол обшуку є недопустимим доказом, то і вилучені речі та висновки експертів щодо вилучених речей також є недопустимими доказами.

Оскільки колегією суддів встановлено відсутність підстав для визнання протоколу обшуку від 06.07.2019 недопустимим доказом, відсутні також і підстави для визнання недопустимими речових доказів, вилучених під час цього обшуку, а це: полімерна запальничка чорного кольору з кімнати №1 будинку; фрагмент наволочки зі слідами речовини бурого кольору та контрольний фрагмент наволочки з кімнати .№4 (спальні) будинку; фрагмент обшивки матрацу зі слідами речовини бурого кольору та контрольний фрагмент обшивки матрацу з кімнати №4 (спальні) будинку; фрагмент тканини матрацу з нижньої частини з кімнати № 4 (спальні) будинку; фрагмент тканини матрацу з середньої частини з кімнати № 4 (спальні) будинку; сережка з металу жовтого кольору з накладенням речовини бурого кольору з кімнати № 4 (спальні) будинку.

Також відсутні підстави для визнання недопустимими доказами висновків експертиз, які проведені щодо вказаних речових доказів, а саме:

1) Висновок експерта №835 від 26.07.2019 року проведену експертом імунологом судового відділення судово-медичної імунології лабораторії Обласного СМЕ ДОЗ Полтавської облдержадміністрації ОСОБА_15 .

2) Висновок експерта №836 від 31.07.2019 року проведену експертом імунологом судового відділення судово-медичної імунології лабораторії Обласного СМЕ ДОЗ Полтавської облдержадміністрації ОСОБА_16 .

3) Висновок експерта №834 від 24.07.2019 року проведену експертом імунологом судового відділення судово-медичної імунології лабораторії Обласного СМЕ ДОЗ Полтавської облдержадміністрації ОСОБА_17 .

Що стосується висновку експерта №1075 від 26.07.2019 року проведену старшим судовим експертом сектору дактилоскопічних досліджень відділу криміналістичних видів досліджень Полтавського НДКЦ ОСОБА_18 , то суд у вироку на нього не посилався, оскільки стороною обвинувачення він не був наданий і в матеріалах кримінального провадження відсутній.

Обвинувачений ОСОБА_8 стверджує, що протокол проведеного слідчого експерименту від 06.07.2019 з фототаблицями та диском до нього в домоволодінні по АДРЕСА_1 , під час якого ОСОБА_8 в присутності захисника ОСОБА_9 , за участю понятих та інших учасників слідчої дії давав показання та показував на місця, як, та за яких обставин ним було вчинено вбивства його батьків - є недопустимим доказом.

Зокрема він зазначає, що слідчий експеримент складався із двох частин: перша - це відтворення обставин події злочинів у приміщеннях житлового будинку та флігеля в домоволодінні батьків, а другий - на місці виявлення знаряддя вчинення злочинів - сокири та ножа в лісі поблизу с Ковалівка.

На переконання обвинуваченого підставою для визнання цього доказу недопустимим є те, що слідчий за погодженням із прокурором не звертався до слідчого судді з клопотанням про узаконення слідчого експерименту, проведеного 06.07.2019 без ухвали слідчого судді.

Колегія суддів повторно звертає увагу про наявність ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави 08.07.2019, якою фактично дозволено проникнення до домоволодіння Глазунових в с. Ковалівка 06.07.2019 працівникам правоохоронних органів та наявність усного дозволу власника частини вказаного домоволодіння ОСОБА_12 .

Що стосується другої частини слідчого експерименту, то ОСОБА_8 стверджує, що він був затриманий працівниками поліції о 08 год. 00 хв. одразу після гасіння пожежі та відвезений до лісу поблизу с. Ковалівка, де в подальшому було вилучено можливі засоби вчиненого злочину. Затримали його без складання протоколу. При цьому обвинувачений заперечує, що він знав де заховані знаряддя вчинення злочину та дізнався про це від працівників поліції, ще до проведення слідчого експерименту 06.07.2019 .

У зв`язку з викладеним, вважає, що встановлені внаслідок слідчого експерименту від 06.07.2019 речові докази, є недопустимими.

Таке твердження колегія судді вважає безпідставними з огляду на наступне. Слідчим першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_40 було проведено розслідування факту можливого перевищення влади слідчими Полтавського РВП ГУНП в Полтавській області під час проведення слідчого експерименту з участю ОСОБА_8 , що спричинило тяжкі наслідки за ч.3 ст.365 КК України номер кримінального провадження 0000214. Вказане кримінальне провадження в подальшому було об`єднано з іншими кримінальними провадженнями, внесеними до ЄРДР за заявами ОСОБА_8 щодо порушень, допущених працівниками поліції при розслідування кримінального провадження щодо нього у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.115, п.9 ч.2 ст.115 та ч.2 ст.194 КК України, та присвоєно номер 0000211.

Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 23.03.2022, кримінальне провадження №0000211 від 04.02.2021 за ч.2 ст.384, ч.2 ст.364, ч.2 ст.366, ч.3 ст.365 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень.

Отже, досудовим розслідуванням не встановлено порушень вимог закону працівниками правоохоронних органів під час проведення розслідування щодо ОСОБА_8 .

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 23.06.2023 в задоволенні скарги ОСОБА_8 на постанову про закриття кримінального провадження №0000211 відмовлено.

Вказану ухвалу слідчого судді ОСОБА_8 не оскаржував і станом на час ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції 12.02.2024 постанова слідчого про закриття кримінального провадження є чинною.

Твердження обвинуваченого про незнання ним того факту, що слідчий суддя взагалі переглядав постанову слідчого, колегія суддів вважає надуманим, оскільки як вбачається із тексту ухвали від 23.06.2023, слідчий суддя переглядав законність постанови слідчого за скаргою саме ОСОБА_8 , а не іншої особи.

Крім цього, надаючи показання в суді апеляційної інстанції ОСОБА_8 вказав свою версію розвитку подій, відповідно до якої після затримання його о 8.00 06.07.2019 працівники поліції посадили його до автомобіля, вдягли наручники, а на голову наділи чорний пакет для того, щоб він не бачив куди його везуть. Коли зняли пакет із голови, він зрозумів, що знаходиться у лісі, а працівники поліції показали йому де лежить сумка в якій знаходилася сокира та ніж за допомогою яких убили його батьків. Після цього таким же чином його привезли назад до домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Такі показання ОСОБА_8 колегія суддів вважає взагалі неспроможними через їхню нелогічність. Адже неможливо знайти місце у лісі, якщо перед цим його возили туди із чорним мішком на голові, а після цього обвинувачений самостійно без будь-якого примусу та підказок, що підтверджено відеозаписом до протоколу слідчого експерименту, знайшов сумку із сокирою та ножем десь у лісі за селом.

Враховуючи наведене, версія обвинуваченого про те, що саме працівники поліції показали йому місцезнаходження знаряддя вчинення злочинів не знайшла свого підтвердження.

Обвинувачений у своїх апеляційних вимогах вказує на недопустимість доказу протоколу огляду від 06.07.2019 речей (сумки, сокири та ножа), виявлених під час слідчого експерименту з його участю в лісовому болоті поблизу с. Ковалівка через необхідність визнання недопустимим доказом слідчого експерименту з наведених підстав, вказаних вище по тексту, а також огляду цих речей не на місці їх виявлення.

Ці доводи колегія суддів вважає також безпідставними.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, протокол слідчого експерименту від 06.07.2019, з участю ОСОБА_8 , є належним та допустимим доказом.

Під час слідчого експерименту обвинувачений показав місце знаходження знаряддя вчинення кримінального правопорушення у лісовому болоті.

Цілком очевидним є те, що вкрай незручно проводити огляд речей на болоті, через це їх перенесли на більш тверду поверхню землі в лісі.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що під час перенесення сокири та ножа, які знаходилися в сумці, до них ніхто із сторонніх осіб не торкався, оскільки із сумки їх не діставали. Сам обвинувачений в суді апеляційної інстанції підтвердив цей факт, вказавши, що працівники поліції забрали сумку, перенесли її на сухе місце, а потім почали діставати із сумки сокиру та ніж, оглядати їх, описувати, складати протокол та опечатувати.

Таким чином, відсутні законні підстави для визнання протоколу огляду сумки, сокири та ножа від 06.07.2019 недопустимим доказом.

Пославшись на доктрину «плодів отруйного дерева» обвинувачений вважав, що оскільки вказані протоколи слідчого експерименту та огляду є недопустимим доказом, то і вилучені знаряддя вчинених злочинів та висновки експертів щодо них також є недопустимими доказами.

Оскільки колегією суддів встановлено відсутність підстав для визнання протоколу слідчого експерименту з участю ОСОБА_8 від 06.07.2019 та протоколу огляду сумки, сокири та ножа від 06.07.2019 недопустимими доказами, відсутні також і підстави для визнання недопустимими додатків до даних протоколів, відеозапису слідчих дій, фототаблиці до них, а також речових доказів сумки, ножа, сокири та відповідні висновки експертів щодо цих доказів, а саме: висновок експерта №783-6 від 05.08.2019 року проведену медичним експертом Обласного СМЕ ДОЗ Полтавської облдержадміністрації ОСОБА_20 ; висновок експерта №784-6 від 05.08.2019 року проведену медичним експертом Обласного СМЕ ДОЗ Полтавської облдержадміністрації ОСОБА_20 ; висновок експерта №23-2/287 від 26.11.2019 року проведену судовим експертом групи мистецтвознавчих та психологічних досліджень лабораторії досліджень у сфері інформаційних технологій Київського НДКЦ МВС ОСОБА_21 ; висновок експерта №837 від 07.08.2019 року проведену експертом імунологом судового відділення судово-медичної імунології лабораторії Обласного СМЕ ДОЗ Полтавської облдержадміністрації ОСОБА_22 ; висновок експерта №134-МК від 04.09.2019 року проведену судово-медичним експертом відділення судово-медичної криміналістики бюро судово-медичної експертизи ДОЗ Полтавської облдержадміністрації ОСОБА_23 ; висновок експерта №135-МК від 04.09.2019 року проведену судово-медичним експертом відділення судово-медичної криміналістики бюро судово-медичної експертизи ДОЗ Полтавської облдержадміністрації ОСОБА_23 ; висновок експерта №181 від 16.08.2019 року проведену лікарем експертом судово-медичним експертом цитологом відділення судово-медичної цитології Обласного бюро СМЕ ДОЗ Полтавської облдержадміністрації ОСОБА_26 ; висновок експерта №180 від 16.08.2019 року проведену експертом судово-медичним експертом цитологом відділення судово-медичної цитології Обласного бюро СМЕ ДОЗ Полтавської облдержадміністрації ОСОБА_26 .

Що стосується доводів обвинуваченого про недопустимість як доказів висновку експерта №1055 від 24.07.2019 року проведену головним судовим експертом групи дактилоскопічного обліку відділу криміналів видів досліджень ОСОБА_24 та висновку експерта №1024 від 18.07.2019 року проведену судовим експертом завідувачем сектору дактилоскопічних досліджень відділу криміналістичних видів досліджень ОСОБА_25 , то ці два висновки суду не надавалися стороною обвинувачення і суд у вироку на них не посилався, а отже доводи ОСОБА_8 в цій частині є неспроможними.

Є безпідставними доводи обвинуваченого про визнання недопустимим доказом протоколу слідчого експерименту з участю ОСОБА_8 від 21.11.2019, який проведений у домоволодінні АДРЕСА_1 без ухвали слідчого судді.

Так, відповідно до вказаного протоколу, під час цього слідчого експерименту були присутні власник домоволодіння ОСОБА_12 та володілець домоволодіння ОСОБА_11 , яка є дочкою загиблих та сестрою обвинуваченого. Обидва вони надали усний дозвіл працівникам правоохоронних органів на проникнення до домоволодіння з метою проведення слідчих дій. Свою згоду вони підтвердили у суді першої інстанції. Отже, дії працівників правоохоронних органів є законними та відповідають вимогам ст. 233, 240 КПК України. Вчергове колегія суддів зазначає, що така позиція не суперечить висновку Верховного Суду у постанові від 30.09.2021 (справа №761/32919/16-к).

Матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що ОСОБА_8 всупереч своєї волі був змушений залишатися біля працівників поліції та виконувати їхні накази починаючи з 8.00 06.07.2019 тобто фактично був затриманий о цій годині. Показання ОСОБА_8 щодо часу затримання є непослідовними, що вочевидь вказує на їх надуманість. Так, слідчому ТУ ДБР в Полтавській області під час розслідування законності затримання та внесення відомостей до протоколу про затримання, ОСОБА_8 повідомляв, що він був з працівниками поліції починаючи з 10 до 11 години в лісі, куди вони його привезли. Суду апеляційної інстанції обвинувачений казав, що його везли до лісу у кайданках та з мішком на голові. З цього питання судом першої інстанції були допитані свідки, які не підтвердили факту застосування до ОСОБА_8 кайданок, як і ніхто з них не чув наказів працівників поліції даних ОСОБА_8 щодо дій, які він повинен вчиняти. Більш того, свідок ОСОБА_41 повідомила, що зранку після 10 години вона бачила ОСОБА_8 біля домоволодіння, останній спілкувався із працівниками поліції. Показання потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про те, що об 11.00 год. обвинуваченого вже не було біля домоволодіння, не вказують на те, що останній був затриманий. Свідки вказували, що ОСОБА_8 добровільно сідав до автомобіля, без будь-якого примусу.

Також зазначені обставини, щодо можливого затримання обвинуваченого о 8.00, а не о 12.10 були предметом дослідження суду, який, окрім іншого, послався на висновок експерта №23-2/287 від 26.11.2019, де зазначено, що відповідно до наданого на експертизу відеозапису слідчої дії - слідчого експерименту із застосуванням відеозапису за участю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні ознаки неправомірного психологічного впливу на нього з боку слідчого. Також під час слідчих дій ані обвинувачений, ані його захисник не заявляли про неправомірність дій працівників поліції щодо ОСОБА_8 .

Протокол затримання був складений іншим слідчим ОСОБА_27 , що входив у групу слідчих, а не слідчою ОСОБА_28 , про що зазначено у самому протоколі затримання ОСОБА_8 . Слідча ОСОБА_28 в момент складання протоколу про затримання обвинуваченого проводила слідчу дію - обшук. Дійсно матеріали кримінального провадження не містять оригіналу протоколу затримання ОСОБА_8 , а лише копію, оскільки оригінал знаходиться в особовій справі ОСОБА_8 у слідчому ізоляторі.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не встановив підстав для визнання протоколу затримання ОСОБА_8 від 06.07.2019 недопустимим доказом.

Оскільки під час складання протоколу про затримання ОСОБА_8 від 06.07.2019 було виявлено та вилучено речі - футболку сірого кольору, шорти темно-синього кольору, гумові тапочки з білими та синіми вставками, мобільний телефон «МТС» чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_1 з сім-карткою «Київстар» абонентський номер НОМЕР_2 , то вилучені речі є належними та допустимими доказами.

Через це протокол огляду вилучених речей, а саме: мобільний телефон «МТС» чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_1 з сім-карткою «Київстар» абонентський номер НОМЕР_2 від 07.07.2019 року проведеного слідчим СВ Полтавська. ГУНП в Полтавській області ОСОБА_27 та висновки експертиз, проведені щодо вилучених під час затримання речей, також є допустимими доказами, а саме: висновок експерта №832 від 29.07.2019 року складений експертом імунологом судового відділення судово-медичної імунології лабораторії Обласного СМЕ ДОЗ Полтавської облдержадміністрації ОСОБА_15 ; висновок експерта №833 від 26.07.2019 року складений експертом імунологом судового відділення судово-медичної імунології лабораторії Обласного СМЕ ДОЗ Полтавської облдержадміністрації ОСОБА_15 ; висновок експерта №832 від 29.07.2019 року складений експертом імунологом судового відділення судово-медичної імунології лабораторії Обласного СМЕ ДОЗ Полтавської облдержадміністрації ОСОБА_15 ; висновок експерта №833 від 26.07.2019 року складений експертом імунологом судового відділення судово-медичної імунології лабораторії Обласного СМЕ ДОЗ Полтавської облдержадміністрації ОСОБА_15 .

Судом першої інстанції були створені належні та достатні умови для надання суду доказів учасниками провадження та доведення їх переконливості перед судом. Обвинуваченому суд надав право виступити для повідомлення своєї версії обставин та роз`яснено право не свідчити проти себе, чим останній і скористався. Не мають значення мотиви, через які ОСОБА_8 відмовився надавати показання суду.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що, досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо (далі Постанова Пленуму №7).

Суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та належним чином мотивував свої висновки щодо призначення найсуворішої міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , з чим погоджується і колегія суддів. Зокрема суд вказав, що відповідно до ст. 3 Конституції України життя людини визнано найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя і ніхто не може свавільно позбавити її життя.

Згідно з ч. 1 ст. 64 КК України довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, тобто лише тоді, коли воно встановлене у санкції статті, за якою засуджується особа (лише за вчинення злочинів, за які визначено покарання у виді довічного позбавлення волі), якщо суд не вважає за можливе застосовувати позбавлення волі на певний строк.

Як вбачається з роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного і однакового застосування вказаної норми, які містяться в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 7 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», довічне позбавлення волі призначається лише у випадках, спеціально передбачених КК України, і за умови, що суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк. Призначення цього покарання повинно мотивуватись у вироку з обов`язковим наведенням обставин, які, на думку суду, перешкоджають застосуванню позбавлення волі на певний строк.

При призначенні покарання колегія суддів суд першої інстанції врахувала те, що ОСОБА_8 вчинив два умисних особливо тяжких злочини (ч.1 ст.115, п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України) та умисний тяжкий злочин (ч.2 ст.194 КК України), а також спосіб вчинення ним злочинів, чітку спрямованість його дій на позбавлення життя двох людей, які ще й є рідними батьками обвинуваченого, та вчинення третього тяжкого умисного злочину (ч. 2 ст. 194 КК України) з метою приховати вчинені особливо тяжкі злочини, безповоротність тяжких наслідків, що настали у виді смерті двох людей, особу обвинуваченого, який раніше судимий 23.05.2019 за вчинення умисних корисливих злочинів, передбачених ст.185 КК України, та через дуже короткий проміжок часу (півтора місяці), в період іспитового строку, вчинив інкриміновані злочини, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не працює. Відношення обвинуваченого до скоєного, який на досудовому слідстві вину визнавав повністю та під час з`ясування судом чи зрозуміла обвинуваченому суть інкримінованого обвинувачення вказав, що зрозуміла та вину визнав, проте під час судового розгляду змінив свою позицію та відмовився від надання будь-яких свідчень, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючої покарання обставини, рецидив злочинів, і вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень міру покарання необхідно призначити у виді довічного позбавлення волі.

За наведених обставин, колегія суддів суду першої інстанції не знайшла підстав для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у виді позбавлення волі на певний строк чи застосування ст. 69 КК України.

Відповідно до ч.2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

При призначенні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень суд у вироку послався на застосування положень ч.1 ст.70 КК України та шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначив ОСОБА_8 довічне позбавлення волі.

Хоча призначення обвинуваченому покарання у виді довічного позбавлення волі є правильним, водночас в даному випадку підлягали застосуванню положення ч. 2 ст. 70 КК України, відповідно до яких при складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є умисним тяжким або особливо тяжким злочином, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. Якщо хоча б за один із вчинених кримінальних правопорушень призначено довічне позбавлення волі, то остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається шляхом поглинення будь-яких менш суворих покарань довічним позбавленням волі.

Враховуючи наведене, вирок суду підлягає зміні відповідно до ст. 404 КПК України. В той же час, апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

На підставі ч. 2 ст. 404 КПК України вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 08 листопада 2021 року щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень змінити.

На підставі ч. 2 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворих покарань довічним позбавленням волі, призначити ОСОБА_8 покарання у виді довічного позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, у той самий строк з часу отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4