Провадження № 1-кс/761/8639/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділення 2 відділу 4 управління досудового розслідування ГСУ СБУ ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 220 230 000 000 003 12 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України,

в с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділення 2 відділу 4 управління досудового розслідування ГСУ СБУ ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтоване тим, що 05.07.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, а саме: у вчиненні громадянином України умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки рішень держави агресора; добровільної підготовки та передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора.

На переконання слідчого, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 12 з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до 15 років та з конфіскацією майна або без такої, існують ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу свідків, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Посилаючись на вказане, слідчий вважає, що інші запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, а тому просив застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав доводи клопотання, про те не заперечував проти обрання відносно підозрюваної запобіжного заходу у виді домашнього арешту, з огляду на незадовільний стан здоров`я останньої.

Захисник та підозрювана не заперечували проти застосування такого заходу як домашній арешт.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши надані сторонами матеріали, слідчий суддя дійшову наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

05.07.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, а саме: у вчиненні громадянином України умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки рішень держави агресора; добровільної підготовки та передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора.

Виходячи з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Таким чином можливо стверджувати, що підозра ОСОБА_5 на даній стадії є обґрунтованою, що підтверджується наявними в матеріалах доказами: протоколами допиту, протоколами огляду та іншими матеріалами, які прямо вказують про причетність підозрюваного до вчинення інкримінованих йому дій.

Отже, наданих матеріалів, що додані до клопотання, достатньо для висновку, що підозрюваний причетний до вчинення кримінального правопорушення. А застосування до підозрюваного запобіжного заходу є виправданим заходом забезпечення кримінального провадження з метою подальшого ефективного досудового розслідування та досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

Відповідно до Рішень Європейського Суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони неповинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Враховуючи, що стандарт достатніх підстав (доказів) є нижчим ніж стандарт обґрунтованої підозри, для цілей повідомлення особі про підозру він передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування до висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваної ОСОБА_5 з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними доказами, сукупність яких дають підстави вважати, що причетність останньої до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу з метою здійснення подальшого розслідування.

Обговорюючи питання наявності зазначених ризиків щодо переховування підозрюваної від органів досудового розслідування, то існування такого ризику є цілком ймовірним.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення у сфері злочинів проти основ національної безпеки України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Наведене вище є достатньо вагомими підставами для прийняття підозрюваною спроб уникнути відповідальності шляхом переховування від органу досудового розслідування.

Згідно ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

При цьому, рішенням Конституційного Суду України №7-р/2019 від 25.06.2019 року було визнано неконституційними окремі положення статті 176 КПК України, згідно якої запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 КК України, і такими, що втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України даного рішення.

В обґрунтування такого рішення Конституційний Суд зазначає, що виключно кваліфікація злочину не може обґрунтувати необхідність тримання особи під вартою, не забезпечує і не може забезпечити балансу між метою застосування такого виняткового запобіжного заходу у кримінальному провадженні та конституційним правом особи на свободу і особисту недоторканість. При цьому обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, а також бути пропорційними та обґрунтованими.

Враховуючи рішення Європейського суду з прав людини у справі "Медведев та інші проти Франції" № 3394/03 від 29.03.2010 року, суд надходить до висновку про першочергове значення права на свободу і особисту недоторканість у демократичному суспільстві.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею також враховано і положення, які передбачені КПК, вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Також слідчим суддею враховується особа ОСОБА_5 , яка має постійне місце проживання, раніше не судима, а також з урахуванням віку та незадовільного стану здоров`я, обсягу підозри, її поведінку під час досудового розслідування даного кримінального провадження, з огляду на позицію прокурора, який не заперечував проти застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя дійшов переконання, що запобігти встановленим ризикам можливо шляхом застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу такого як домашній арешт, який буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваною своїх процесуальних обов`язків в ході кримінального провадження. При цьому, стороною обвинувачення не наведено такого обсягу вагомих фактичних даних в обґрунтування підозри, які свідчили б про необхідність застосування виключного запобіжного заходу.

Тяжкість злочину та суворість покарання, яке загрожує особі в разі визнання особи винною, не може слугувати єдиною підставою для застосування виключного запобіжного заходу. Те, що особа підозрюється у вчиненні злочину певної тяжкості, самі по собі не свідчать про неможливість уникнення встановлених ризиків шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Отже, за встановлених у судовому засіданні обставин слідчий суддя приходить до висновку, що для запобігання встановлених ризиків може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Такі обмеження та заборони, ступінь втручання на переконання слідчого судді будуть достатніми та необхідними для виконання процесуальних обов`язків підозрюваною та забезпечення досягнення завдань кримінального провадження.

У той же час, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою мають право з`являтися у житлі, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї обов`язків.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 176-178, 179, 193, 194, 196, 205, 309, 372 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділення 2 відділу 4 управління досудового розслідування ГСУ СБУ ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту заборонивши їй у період доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня залишати місце свого фактичного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , (за виключенням перебування в укритті чи бомбосховищі в період оголошення повітряної тривоги в м. Харкові);

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 обов`язки у відповідності до ст.194 КПК, а саме:

- у період доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня не залишати місце свого фактичного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 ;

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;;

- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу

слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- утримуватися від спілкування у поза процесуальний спосіб зі свідками та іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади закордонний паспорт чи

інший документ, що надає право виїзду за межі України.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Строк дії даної ухвали встановити до 03.06.2024 включно.

Звільнити ОСОБА_5 з-під варти в залі суду.

Ухвалу направити для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.

На ухвалу слідчого судді до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваною, її захисником на протязі п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Повний текст ухвали проголошений 11.04.2024 о 14 год. 20 хв.

Слідчий суддя: