Єдиний унікальний номер 205/5445/16-к
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
Провадження № 1-кп/205/561/24 Справа № 205/5445/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження під час розгляду кримінального провадження №0001892 від 28.04.2016 стосовно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, українця, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий, останній раз: 04.03.2014 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. Звільнився 12.11.2015 умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 25 днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушен ь, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ :

У невстановлений час та місці ОСОБА_3 , маючи умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу канабісу, без мети збуту, у невстановлений спосіб незаконно придбав наркотичний засіб канабіс, який приніс до приміщення літньої кухні домоволодіння за адресою свого постійного проживання: АДРЕСА_2 та почав незаконно зберігати його для особистого вживання без мети збуту.

15.12.2018 на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 від 21.11.2018, проведено обшук території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , тобто за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_3 .

В ході проведення обшуку виявлено та вилучено фрагменти рослини зеленого кольору, які були поміщенні у спец. Пакети №EXP0162706, EXP0162221 EXPT0201952.

Надані на експертизу 20.12.2018 фрагменти верхівкових частин зеленого кольору масою 7,547 г., суміш листя, стебел та фрагментів верхівкових частин зеленого кольору масою 4,270 г, фрагменти верхівкових частин зеленого кольору масою 48,611 г., вилучені 15.12.2018 в ході обшуку у ОСОБА_3 , відносяться до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Фрагменти верхівкових частин зеленого кольору масою 7,547 г, суміш листя, стебел та фрагментів верхівкових частин зеленого кольору масою 4,270 г; фрагменти верхівкових частин зеленого кольору масою 48,611 г, є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів обіг яких заборонено. Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить відповідно 6,490 г, 3,787 г, 40,396 г., а загалом - 50,673 г, що відповідно до таблиці Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров?я України №188 від 01.08.2000 перевищує невеликі розміри, тобто більше 5,0 г.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК за ознаками незаконного придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, тобто у зв`язку з закінченням строків давності. В обґрунтування свого клопотання зазначив, що з моменту вчинення ним даного кримінального правопорушення пройшло більше трьох років, а тому наявні законні підстави для звільнення його від відповідальності.

Захисник ОСОБА_5 підтримала клопотання обвинуваченого та наполягала на його задоволенні.

Прокурор не заперечував проти звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК, у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) в цій частині.

Заслухавши заявлене клопотання, думку сторін кримінального провадження, які підтримали клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи, суд доходить наступних висновків.

За змістом статті 285 КПК, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Особі, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Згідно з частинами 1, 4 ст. 286 КПК, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 49 КК, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі...

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Визначені у статті 49 КК строки давності за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності. Передбачаючи в цих випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення. В цьому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та є недоцільним (п. 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2023 року у справі 735/1121/20 ).

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Умовами для звільнення особи від кримінальної відповідальності із зазначених вище підстав є: (1) якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності; (2) якщо протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); (3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); (4) законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК та відповідно до висунутого обвинувачення інкриміновані дії він вчинив за останнім епізодом 15 грудня 2018 року.

За час розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 ухилявся від явки до суду у зв`язку з чим був оголошений в розшук ухвалою суду від 02.03.2020 та був доставлений у судове засідання 10.09.2020, тобто вказаний проміжок часу, з огляду на положення ч. 2 ст. 49 КК не зараховується в загальний строк давності.

Таким чином, з 15 грудня 2018 року строки давності за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 309 КК у цьому кримінальному провадженні розпочали спливати, прервались на період з 02.03.2020 до 10.09.2020 і закінчились 23 травня 2022 року.

Визначаючи матеріальну підставу для закриття кримінального провадження, суд враховує правовий висновок щодо застосування норм матеріального права, який викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2023 року у справі №735/1120/20, відповідно до якого, у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення. Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

З огляду на зазначене та оскільки у даному кримінальному провадженні диференційований строк притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК, навіть з урахуванням його подовження на період ухилення, закінчився раніше, тобто 23 травня 2022 року, ніж загальний строк в 5 років, який закінчився 15 грудня 2023 року, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності саме на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК.

Відповідно до правового висновку щодо застосування норм матеріального та процесуального закону, викладеного в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 521/8873/18, за змістом п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, частинами 1, 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, суди першої та апеляційної інстанцій мають обов`язок відповідно роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності те, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення.

Нероз`яснення судом першої чи апеляційної інстанцій відповідно до вимог ст. 285 КПК зазначених обставин є порушенням вимог кримінального процесуального закону, що потягнуло неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. 2 - 4 ст. 49 КК).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Під час розгляду кримінального провадження встановлені матеріальні та процесуальні підставі для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК, оскільки матеріали провадження не містять даних про те, що перебіг давності переривався у зв`язку з вчиненням нового злочину.

Отже, станом на час розгляду кримінального провадження та постановлення цієї ухвали - 07 березня 2024 року, сплинув трирічний строк притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності, визначений в ст. 49 КК, а тому останній підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК.

Судом, відповідно до ст. 285 КПК ОСОБА_3 роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою, на що обвинувачений підтримав своє клопотання, наполягав на його задоволенні та просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК.

При цьому, обвинувачений підтвердив, що йому зрозуміла як суть обвинувачення, так і підстава звільнення від кримінальної відповідальності, яка не є реабілітуючою, на що надав свою згоду.

Зважаючи на принцип диспозитивності, що закріплений у п. 19 ч. 1 ст. 7, ст. 26 КПК, відповідно до якого «сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом», - обрання тієї чи іншої лінії процесуальної поведінки залежить від вибору самого обвинуваченого.

Отже, встановлення вищевикладених обставин є правовою підставою для прийняття рішення судом про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення чинним законодавством не передбачено.

Тільки у разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку (ч. 3 ст. 285 КПК).

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що доводи клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 знайшли своє повне підтвердження під час розгляду кримінального провадження, у зв`язку з чим воно підлягає задоволенню, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК має бути закрито.

Крім цього, під час досудового розслідування кримінального провадження №0002083 органом досудового розслідування було понесено процесуальні витрати, пов`язані з залученням експерта для проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.

Якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, то процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту (Постанова ОП ККС ВС від 12.09.2022 у справі №203/241/17).

Таким чином, суд вважає за необхідне також вирішити питання про віднесення процесуальних витрат, понесених у кримінальному провадженні №0002083 на рахунок держави.

Питання щодо речових доказів вирішуються судом в порядку, передбаченому ст. 100 КПК.

Керуючись ст. ст. 284, 285, 370, 372 КПК, 49 КК, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК у зв`язку з закінченням строків давності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0002083 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Процесуальні витрати, пов`язані з залученням експерта за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №1/8.6/4901 від 28.12.2018 у розмірі 1430 гривень віднести на рахунок держави.

Речові докази, якими визнано 4 спецпакети №0200636, 0200635, 0200635 та 0200640 знищити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1