УХВАЛА

Справа № 569/3557/23

1-кс/569/2049/24

18 березня 2024 року Рівненський міський суд Рівненської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне заяву захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_6 у розгляді кримінального провадження №0000277 від 22 січня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.185, ст.395 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебувають матеріали кримінального провадження №0000277 від 22 січня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.185, ст.395 КК України.

13 березня 2024 року ОСОБА_7 подав до Рівненського міського суду Рівненської області заяву про відвід судді ОСОБА_6 від розгляду кримінальне провадження №0000277 від 22 січня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.185, ст.395 КК України, з підстав, передбачених ст.75 КПК України.

У поданій заяві про відвід вказує на те, що звинувачуючи ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченому ст.395 КК України, прокурор вказує на порушення ОСОБА_4 вимог ухвали Рівненського міського суду від 22.08.22 р. у справі №569/11293/22 яким суддею ОСОБА_6 було задоволено подання начальника Головного управління Національної поліції в Рівненській області про продовження адміністративного нагляду стосовно ОСОБА_4 .. З огляду на вищевказане, вважають що наявні підстави для відводу суддя ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження, оскільки ним винесено рішення, яке є доказом сторони обвинувачення, яким підтверджується факт вчинення злочину ОСОБА_4 .

Адвокат ОСОБА_5 заяву про відвід підтримала.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про відвід.

Заслухавши думку учасників розгляду, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що у задоволенні заяви про відвід слід відмовити із наступних підстав.

Виходячи з положень частин першої та другої статті 80 КПК України, з підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

За приписами частини четвертої статті 80 КПК України заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Відповідно до частини п`ятої статті 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Статтями 75, 76 КПК України визначено вичерпний перелік обставин, за яких суддя не може брати участь у кримінальному провадженні.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

За пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, визнається, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Головна мета відводу гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді під час розгляду справи.

У п.п. 49, 50, 52, 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (заява № 33942/02) від 09 листопада 2006 року зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Аналогічна правова позиція викладена у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Агрокомплекс проти України" (заява № 23465/03) від 06 жовтня 2011 року, п.п. 126, 127; "Газета «Україна Центр» проти України" (заява № 16695/04) від 15 липня 2010 року, п.п. 28-32; "Олександр Волков проти України" (заява № 21722/11) від 09 січня 2013 року, п.п. 104-107; «Бочан проти України» (заява № 7577/02) від 03 травня 2007 року, п. 66.

Наведе свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що, з одного боку, дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а, з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.

Аналізуючи викладені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що доведення факту наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, шляхом подання суду відповідних належних та допустимих доказів, є обов`язком учасника провадження, яким заявлено відвід, у даному випадку сторони захисту.

Слід наголосити,що неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа,яка заявляє про упередженість,повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді,але простої заяви недостатньо, необхідно навести достовірні докази. Особиста думка або незгода з рішеннями судді не є доказом упередженості. У будь-якому випадку, припущення щодо упередженості є правовим питанням, яке має бути винесеним на розгляд суду. За виключенням надзвичайних обставин, заява про справжню або можливу упередженість не є питанням поведінки судді.

Крім того, з причин, викладених нижче, суд вважає, що у цій справі також відсутня небезсторонність суду за об`єктивним критерієм.

Вказані вище обставини не є підставою для відводу судді, що передбачені ст. 75 КПК України, та не можуть оціночно визначатись стороною як сумніви у його об`єктивності, неупередженості та незаінтересованості при розгляді кримінального провадження.

Суд зауважує, що процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Відтак, незгода сторони з ухваленим суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді. Такі заперечення сторона захисту має змогу викласти в апеляційній скарзі на відповідне процесуальне рішення або судове рішення за результатами розгляду кримінального провадження по суті. Під час розгляду заяви про відвід суд не вправі надавати оцінку процесуальним рішенням головуючого судді та аналізувати мотиви прийняття головуючим суддею таких рішень.

Між тим, заявлений відвід не містить інших належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу слідчого судді, що передбачені зазначеними нормами КПК України.

Виходячи з положень кримінального судочинства, завданням якого є охорона прав та законних інтересів сторін, які беруть участь у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відводу судді і задоволення заяви.

Керуючись ст. ст.35, 75, 76, 81, 82 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_6 у розгляді кримінального провадження №0000277 від 22 січня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.185, ст.395 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_8