Справа № 456/12/24
Провадження № 1-кс/456/180/2024
УХВАЛА

слідчого судді

"16" лютого 2024 р. місто Стрий

Слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , про арешт майна в кримінальному провадженні,

встановив:

У провадженні СВ Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000576 від 06.07.2023 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , маючи умисел на отримання прибутку від незаконного збуту наркотичних засобів, при невстановлених органом досудового розслідування обставинах, але не пізніше 24.08.2023, всупереч вимогам ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995, придбав наркотичний засіб канабіс, який в подальшому незаконно зберігав з метою збуту та незаконно збував за грошові кошти жителям м. Стрий та Стрийського району Львівської області, за попередньо встановленими цінами.

Зокрема, 24.08.2023 о 16 год. 21 хв., ОСОБА_5 (зі зміненими анкетними даними), завідомо знаючи, що ОСОБА_4 здійснює збут наркотичного засобу канабіс, прибув за попередньою домовленістю із останнім на автодорогу по АДРЕСА_1 , де ОСОБА_4 , діючи умисно, реалізовуючи свій злочинний умисел на збут такого наркотичного засобу, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, незаконно збув ОСОБА_5 за 3000 гривень суху речовину рослинного походження у двох поліетиленових пакетах на застібку, яка у відповідності до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речових, їх аналогів і прекурсорів є особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс, який віднесений до наркотичних засобів, обіг яких заборонено згідно зі Списком № 1 «Наркотичні засоби, обіг яких обмежено» Таблиці І "Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770, масою 2,3035 грам, що згідно з Таблицею № 1 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу» затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України за № 188 від 01.08.2000 є невеликим розміром.

Крім цього, ОСОБА_4 , маючи умисел на отримання прибутку від незаконного збуту наркотичних засобів, при невстановлених органом досудового розслідування обставинах, але не пізніше 08.09.2023, всупереч вимогам ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995, придбав наркотичний засіб канабіс, який в подальшому незаконне зберігав з метою збуту та незаконно збував за грошові кошти жителям м. Стрий та Стрийського району Львівської області, за попередньо встановленими цінами.

Зокрема, 08.09.2023 о 19 год. 02 хв., ОСОБА_5 (зі зміненими анкетними даними), завідомо знаючи, що ОСОБА_4 здійснює збут наркотичного засобу канабіс, прибув за попередньою домовленістю із останнім на АДРЕСА_1 , неподалік пилорами, де ОСОБА_4 , діючи умисно реалізовуючи свій злочинний умисел на збут такого наркотичного засобу, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, незаконно повторно збув ОСОБА_5 за 3000 гривень суху речовину рослинного походження у паперовому згортку, яка у відповідності до висновку судової експертизи наркотичних засобів психотропних речових, їх аналогів і прекурсорів є особливо небезпечний наркотичним засобом канабіс, який віднесений до наркотичних засобів, обіг яких заборонено згідно зі Списком № 1 «Наркотичні засоби, обіг яких обмежено» Таблиці І "Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року JV 770, масою 1,0111 грам, що згідно з Таблицею № 1 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу» затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України за № 188 від 01.08.2000 є невеликим розміром.

У вчиненні кримінальних правопорушень обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, із середньою спеціальною освітою, непрацюючий, неодружений, який депутатом ні являється, раніше засуджений 28.11.2022 Стрийським міськрайонним судом до штрафу в розмірі 17000 грн.

04.01.2024 ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчинені кримінальний правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_4 має у приватній спільній сумісній власності квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .

Крім цього, відповідно до інформації, наданої КНП «Стрийське МБТІ» ОСОБА_4 є співвласником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , на праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 170 КІІК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права па відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення в тому числі збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання.

Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Разом з цим, санкція частини 2 статті 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Враховуючи, те що за рішенням суду може бути призначено покарання у виді конфіскації майна підозрюваного, обвинуваченого, а тому з метою його збереження, виникла необхідність накласти арешт на вказане майно для запобігання можливості його відчуження.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з?явились, однак в клопотанні вказали, щоб розгляд клопотання проводити за їхньої відсутності та таке задоволити.

Враховуючи вимоги ч.1 ст. 107 КПК України та зважаючи на відсутність клопотань від учасників процесуальної дії про застосування технічних засобів фіксування, тому фіксування розгляду поданого клопотання за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши аргументи, викладені в клопотанні та дослідивши долучені до нього матеріали, суд доходить такого висновку.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження вбачається, що 06.07.2023, 09.11.2023 було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, (кримінальне провадження №0000576).

04.01.2024 ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Санкція частини 2 статті 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_4 має у приватній спільній сумісній власності квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру, відповідно до інформації, наданої КНП «Стрийське МБТІ» ОСОБА_4 є співвласником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , на праві спільної часткової власності, в рівних долях.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до підпункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження - вони не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання.

Нормами ч. 5 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав. Хоча власник обмежується у реалізації правомочностей щодо таких прав, такий захід є тимчасовим. Отже, при вирішенні питання про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна підозрюваного ОСОБА_4 , слідчим суддею враховано розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Отже, перевіривши сукупність зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку, копії яких долучено до клопотання, слідчий суддя вважає встановлені дані переконливими для констатації наведених в цих нормах обставин для накладення арешту з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Також, слідчий суддя вважає доведеними необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу - можливість його приховування, використання, перетворення, передачі, відчуження.

Відтак, на підставі наведеного вище, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, зважаючи на те, що слідчий просить накласти арешт на майно ОСОБА_4 , з метою забезпечення виконання покарання у виді конфіскації майна, останньому у встановленому законом порядку повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні №0000576 від 06.07.2023, а тому на підставі ч.ч. 2, 5 ст. 170 КПК України клопотання слід задовольнити та накласти арешт на нерухоме майно ОСОБА_4 ..

Керуючись статтями 98, 170, 172, 173, 372 КПК України слідчий суддя,

постановив:

Клопотання слідчого СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , про арешт майна задоволити.

Накласти арешт: частину квартири за адресою: АДРЕСА_3 , які належить підозрюваному ОСОБА_4 на праві спільної сумісної та частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить підозрюваному ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності в рівних долях.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню визначеною в ст.175 КПК України стороною кримінального провадження.

Копію ухвали вручити слідчому та особі, щодо майна якої вирішено питання про арешт.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Слідчий суддя ОСОБА_1