Справа № 527/905/24
провадження № 1-кс/527/263/24
УХВАЛА

01 квітня 2024 року м. Глобине

Слідчий суддя Глобинського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине клопотання слідчого слідчого відділення Відділу поліції №1 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Глобинської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження №0000219, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 27 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2024 року до суду надійшло клопотання слідчого слідчого відділення Відділу поліції №1 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Глобинської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження №0000219, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 27 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що27.03.2024 о 17 год. 28 хв. до чергової частини ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення за фактом незаконної вирубки дерев за межами населеного пункту с. Новий Калкаїв Оболонської ТГ Кременчуцького району Полтавської області.

При виїзді слідчо-оперативної групи на місце події було встановлено, що за межами населеного пункту АДРЕСА_1 у полезахисній лісополосі за координатами 49°41'56.4"N 33°50'38.2"E виявлено факт вирубки 6 сироростучих дерев породи «тополь» шляхом їх випилювання.

Під час проведення огляду місця події було виявлено 6 (шість) пнів сироростучих дерев породи «Тополь» діаметрами: № 1- 32см, №2- 42см, №3- 54см, №4- 19см, №5- 42см, №6 32 см. Також на місці події біля вищевказаних пнів знаходяться стовбури сироростучих спиляних дерев породи «тополь» в кількості 6 шт, довжиною, а саме: стовбур дерева №1 11,5 м, стовбур дерева №2- 14,5 м, стовбур дерева №3- 19,5 м, стовбур дерева №4- 16 м, стовбур дерева №5- близько 20 м, (стовбур дерева спиляний, але знаходиться в вертикальному положенні), стовбур дерева №6- 15 м.

Таким чином, приймаючи до уваги, що колоди сироростучих дерев породи «Тополь» в кількості 6 шт. є предметом злочинного посягання набутий кримінально-протиправним шляхом вчинення даного кримінального правопорушення та зберегли на собі сліди його вчинення і мають суттєве значення для кримінального провадження.

У даному випадку колоди сироростучих дерев породи «Тополь» в кількості 6 шт, являються об`єктом протиправних дій, а тому являються речовими доказами.

Слідчий зазначає, з метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання їх приховуванню, пошкодженню, псуванню, зникненню, втраті, знищенню, використанню, перетворенню та передачі чи настанню інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, необхідно застосувати заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту даного майна.

У судове засідання слідчий надав заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, клопотання підтримав, просив задовольнити.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 5, ч. 7 ст. 237 КПК України, при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Як зазначено в ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Слідчим суддею встановлено, що вилучене в ході огляду місця події 27 березня 2024 року майно набули статусу тимчасово вилученого майна та визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Зазначене майно відповідає критеріям, зазначеним у п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК, має значення речових доказів у кримінальному провадженні та підлягатиме дослідженню, а тому незастосування арешту може призвести до його втрати чи пошкодження. Клопотання слідчого подане до суду у строк, визначений ч. 5 ст. 171 КПК України. Слідчим доведено наявність обставин, викладених в ч. 11 ст. 170 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для накладення арешту на майно з метою забезпечення кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 131,132, 167, 167,170-173, 175, 372, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити .

Накласти арешт на майно, вилучене 27 березня 2024 року під час огляду місця події, за межами населеного пункту с. Новий Калкаїв Оболонської ТГ Кременчуцького району Полтавської області у полезахисній лісополосі за координатами 49°41'56.4"N 33°50'38.2"E, а саме: на колоди сироростучих дерев породи «Тополь» в кількості 6 шт, шляхом заборони відчуження майна власником чи іншими особами на підставі його довіреності та будь яких інших осіб можливості відчужувати, розпоряджатися та/або користуватися зазначеним майном, окрім можливості вчинення відповідними особами необхідних дій із вказаними предметами як речовими доказами (огляд, слідчий експеримент, призначення експертиз, експертні дослідження тощо) із залишенням в ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1