ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/5086/21 Номер провадження 11-кп/814/1230/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 травня 2021 року за №000776, 29 липня 2021 року за №0001216, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук від 13 грудня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця РФ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, останні рази -

21 грудня 2020 року Автозаводським районним судом м. Кременчук за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки;

08 листопада 2021 року Автозаводським районним судом м. Кременчук за ч.1 ст.345 КК України на 6 місяців арешту,

визнано винуватим і засуджено за:

ч.2 ст.185 КК України - на 2 роки позбавлення волі;

ч.2 ст.186 КК України - на 5 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 покарання - 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України до покарання за оскаржуваним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчук від 21 грудня 2020 року та призначено ОСОБА_8 покарання - 5 років 8 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70, ч.1 ст.72 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчук від 08 листопада 2021 року більш суворим покаранням за оскаржуваним вироком призначено ОСОБА_8 остаточне покарання - 5 років 8 місяців позбавлення волі, строк якого ухвалено обчислювати з 31 серпня 2021 року.

До набрання вироком законної сили обрано ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат і речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за таких обставин.

Епізод №1

15 травня 2021 року приблизно о 20 годині 10 хвилин ОСОБА_8 в магазині «Оптовичок» по АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, відкрито викрав пакунок зі слабоалкогольним напоєм «REVO», заподіявши ФОП « ОСОБА_9 » майнової шкоди на загальну суму 569 гривень 66 копійок.

Епізод №2

28 липня 2021 року приблизно о 20 годині ОСОБА_8 біля під`їзду АДРЕСА_3 , діючи умисно, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав із лавки належну ОСОБА_10 . валізу чорного кольору з перфоратором «DeWalt», вартістю 9 800 гривень, завдавши останньому майнової шкоди на вказану суму.

Епізод №3

31 липня 2021 року приблизно о 05 годині 30 хвилин ОСОБА_8 , проходячи по бульв. Пушкіна в м. Кременчук Полтавської обл., діючи умисно, повторно, шляхом ривка, відкрито викрав у ОСОБА_11 , який лежав на лавці, ближній до автомобільної дороги по вул. Першотравневій у м. Кременчук Полтавської обл., матерчату сумку чорного кольору, всередині з: мобільним телефоном «Huawei P40 lite» в корпусі зеленого кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , вартістю 5 098 гривень 33 копійки, з абонентськими картками «Київстар» № НОМЕР_3 і «Водафон» № НОМЕР_4 , у чохлі чорного кольору, чотирма банківськими картками «А-Банк», «Приватбанк Gold», «Укргазбанк» (кредитною та зарплатною), ключами у зв`язці, заподіявши ОСОБА_11 майнової шкоди на зазначену суму.

В апеляційних скаргах:

захисник ОСОБА_7 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить змінити вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук від 13 грудня 2023 року, закрити кримінальне провадження за епізодами №№2-3 у зв`язку з відсутністю доказів винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, та пом`якшити йому покарання. Такі вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції: не врахував те, що в матеріалах справи відсутні допустимі й достатні докази вчинення ОСОБА_8 крадіжки та грабежу по епізодах №№2-3, обставини яких заперечуються обвинуваченим; призначив ОСОБА_8 покарання, невідповідне приписам ст.ст.50, 65 КК України внаслідок суворості;

обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук від 13 грудня 2023 року та призначити йому покарання в мінімальному розмірі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що місцевий суд: обрав йому надто суворе покарання; безпідставно послався на показання свідка ОСОБА_12 , із яким він перебуває в неприязних відносинах, оскільки неодноразово висловлював останньому зауваження щодо правил вигулу собаки, та який у своїх показаннях повідомив напрямок руху грабіжника, невідповідний даним відеозапису з камери спостереження. Також обвинувачений посилається на те, що свідок ОСОБА_13 , який є поліцейським, застосовував до нього силу та погрози.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника про задоволення апеляційних скарг, заперечення прокурора проти апеляційних скарг, перевірила матеріали кримінального провадження, обговорила доводи апеляційних скарг та дійшла висновку про таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновки місцевого суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) повторно за епізодом №1, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст.404 КПК України в зазначеній частині оскаржуваний вирок не переглядається.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 в цій частині судом першої інстанції розглянуто в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Однак доводи сторони захисту про відсутність доказів учинення ОСОБА_8 крадіжки та грабежу за епізодами №№2-3 позбавлені підстав.

Натомість, висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених: ч.2 ст.185 КК України - таємного викрадення чужого майна (крадіжки) повторно; ч.2 ст.186 КК України - відкритого викрадення чужого майна (грабежу) повторно, є обґрунтованим, його зроблено на підставі об`єктивного з`ясування обставин, підтверджених доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду з дотриманням ст.23 КПК України й оціненими відповідно до ст.94 КПК України.

Такий висновок по епізоду №2 підтверджується протоколом огляду місця події від 28 лютого 2021 року з додатком, у ході якого було оглянуто вказану свідком ОСОБА_14 лавку біля під`їзду АДРЕСА_3 , де він залишив кейс із перфоратором і виявив його викрадення (т.2 а.п.72-75).

За змістом заяви про вчинення кримінального правопорушення від 28 липня 2021 року викрадений перфоратор був марки «DeWalt» (т.2 а.п.71).

Свідок ОСОБА_15 підтвердив те, що 28 липня 2021 року до лавки біля під`їзду за вказаною вище адресою підходив саме обвинувачений, потім він озирнувся та пішов, тримаючи майно в руках.

Наведені вище докази узгоджуються з даними технічного носія інформації з відеозаписами з камер відеоспостереження, протоколами огляду цього носія та перегляду відеозаписів від 20, 28 серпня 2021 року, відповідно до яких зафіксовано таємне викрадення 28 липня 2021 року приблизно о 20 годині з лавки біля під`їзду по АДРЕСА_4 . кейсу з перфоратором і залишення місця кримінального правопорушення злочинцем, який мав аналогічні зовнішній вигляд, що й ОСОБА_8 (середній зріст, середня худорлява статура, наявність на обличчі бороди, коротка зачіска з волоссям темного кольору) та одяг, ідентичний тому, в який згідно з фототаблицею до протоколу огляду від 19 серпня 2021 року був одягнутий ОСОБА_8 (футболка чорного кольору з нанесеним на ній написом білого кольору в ділянці грудей, шорти до колін світло-коричневого кольору та капці темного кольору по типу «в`єтнамок») (т.2 а.п.176-177, 201, 213).

Далі свідок ОСОБА_16 у ході пред`явлення для впізнання впізнав ОСОБА_8 як особу, яка 28 липня 2021 року заклала в ломбард перфоратор «DeWalt» (D25481) за 300 гривень, що підтверджується протоколом цієї слідчої дії від 28 серпня 2021 року з додатком (т.2 а.п.76-79).

Таким чином, наведені вище зафіксовані відеозаписом ознаки особи обвинуваченого в сукупності з показаннями свідка ОСОБА_15 , фактами перебування в ОСОБА_8 викраденого перфоратора «DeWalt» і здачі обвинуваченим цього майна в день вчинення злочину в ломбард поза розумним сумнівом підтверджують вчинення крадіжки перфоратора саме ОСОБА_8 .

Даними ж висновку судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/117-21/1030-кр-ТВ від 19 серпня 2021 року з додатком установлено вартість названого вище перфоратора «DeWalt», який був у наборі із кейсом від виробника, з урахуванням його перебування у використанні - 9 800 гривень ( т.2 а.п.84-88).

У свою чергу, за епізодом №3 суд першої інстанції свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, правильно обґрунтував показаннями потерпілого ОСОБА_11 , який підтвердив те, що 31 липня 2021 року приблизно о 05-06 годині йому стало зле та він заснув на одній із лавок на АДРЕСА_1 , після чого в нього з-під голови шляхом ривка було відкрито викрадено його сумку для ноутбука всередині з мобільним телефоном «Huawei P40 lite», зв`язкою ключів і банківськими картками. На його крики щодо повернення сумки грабіжник уваги не звертав та втік із викраденим майном.

Свідок ОСОБА_12 підтвердив і деталізував показання потерпілого в тому, що за вказаних вище обставин ОСОБА_11 лежав на лавці із сумкою. Через певний час після появи криків потерпілого - «стій, зупинись, грабують», вибіг ОСОБА_8 , якому він ( ОСОБА_12 ) та ОСОБА_11 кричали зупинитись, але обвинувачений, висловлюючись нецензурною лайкою, залишив місце злочину. Забігаючи за кут будинку, ОСОБА_8 підняв голову, що надало йому ( ОСОБА_12 ) змогу впізнати обличчя ОСОБА_8 .

Так, 20 серпня 2021 року свідок ОСОБА_12 у ході пред`явлення для впізнання впізнав обвинуваченого як особу, яка 31 липня 2021 року приблизно о 05 годині 30 хвилин відкрито викрала сумку потерпілого на АДРЕСА_1 і втекла з викраденим майном, що зафіксовано протоколом вказаної слідчої дії з додатком (т.2 а.п.55-57).

Викладені вище докази об`єктивно підтверджуються і даними технічного носія інформації з відеозаписами з камер відеоспостереження, протоколами огляду цього носія та перегляду відеозаписів від 19, 20 серпня, 06 вересня 2021 року, якими підтверджено втечу саме ОСОБА_8 , який у руці тримав викрадену в потерпілого сумку, 31 липня 2021 року приблизно о 05 годині по бульв. Пушкіна в м. Кременчук Полтавської обл. із місця злочину та відразу після цього його переодягання в інший одяг. У ході відтворення відеозаписів свідок ОСОБА_17 також упізнав обвинуваченого на вказаній вище відеофіксації (т.2 а.п.191-196, 198, 204-207).

27 серпня 2021 року свідок ОСОБА_18 під час пред`явлення для впізнання впізнав ОСОБА_8 як особу, яка 02 серпня 2021 року просила його закласти в ломбард мобільний телефон «Huawei» в корпусі зеленого кольору, що підтверджується протоколом цієї слідчої дії з додатками (т.2 а.п.58-60).

Згідно з висновком товарознавчої експертизи №СЕ-19/117-21/1032-кр-ТВ від 20 серпня 2021 року з додатком установлено вартість викраденого в ОСОБА_11 мобільного телефону «HUAWEI P 40 litе» з урахуванням його перебування у використанні - 5 098 гривень 33 копійки (т.2 а.п.64-68).

Таким чином, наведені вище докази є послідовними, узгоджуються між собою та підтверджують зміст один одного, через це об`єктивних підстав не довіряти вказаним доказам немає та місцевий суд правильно поклав їх до доказової бази при ухваленні вироку. При цьому, перевіркою матеріалів справи не встановлено підстав обмовити обвинуваченого з боку потерпілого ОСОБА_11 чи свідка ОСОБА_12 .

Окрім того, сам ОСОБА_8 під час проведеного з ним слідчого експерименту продемонстрував обставини (зокрема, місце та спосіб викрадення чужого майна, залишення місць злочинів) вчинених ним викрадень перфоратора із лавки по АДРЕСА_4 (у таємний спосіб) та сумки з-під ОСОБА_11 із лавки, ближньої до автомобільної дороги по АДРЕСА_1 (у відкритий спосіб), що підтверджується протоколом названої слідчої дії з додатком (т.2 а.п.89-90, 180).

Проте показання обвинуваченого в суді про те, що він не має відношення до вчинення інкримінованих йому крадіжки та грабежу за епізодами №№2-3 правильно розцінені судом першої інстанції критично та є способом захисту ОСОБА_8 від пред`явленого йому обвинувачення, оскільки повністю спростовуються сукупністю наведених вище взаємоузгоджених доказів, якими поза розумним сумнівом підтверджено вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України саме обвинуваченим.

Посилання ОСОБА_8 в апеляційній скарзі на застосування до нього свідком ОСОБА_13 недозволених методів слідства є необґрунтованими.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ані обвинувачений, ані його захисник із заявами про стверджувані вище порушення до правоохоронних органів не зверталися. Перевірка цих доводів відноситься до повноважень органів досудового розслідування. При цьому, таке спізніле повідомлення ОСОБА_8 практично унеможливлює перевірку його змісту й, окрім того, не містить будь-яких конкретних даних, які би могли бути перевірені засобами кримінального процесу (жодних обставин констатованого ним недозволеного поводження).

Під час судового розгляду ОСОБА_8 свою винуватість у вчиненні злочинів за епізодами №№2-3 не визнавав. Слідчий експеримент із обвинуваченим у ході досудового розслідування проводився слідчим ОСОБА_19 . Поліцейський ОСОБА_13 участі в цій слідчій дії не брав, а досудові показання ОСОБА_8 не враховувались судом, оскільки відповідно до ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Окрім того, колегія суддів ураховує те, що незалежно від позиції ОСОБА_8 його винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, доведена сукупністю зазначених вище доказів по справі, які не викликають сумнівів у своїй достовірності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого в цій частині не пов`язані з питанням допустимості доказів у цій справі та не здатні вплинути на результат судового розгляду.

На переконання колегії суддів, установивши фактичні обставини справи, дослідивши та проаналізувавши зібрані під час досудового розслідування й надані прокурором докази, на підставі яких ОСОБА_8 було пред`явлено обвинувачення, в тому числі допитавши очевидців події, надавши доказам оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України по епізодах №№№2-3.

Разом з тим, колегія суддів, керуючись положеннями ч.2 ст.404 КПК України, зауважує, що в силу приписів ч.7 ст.97 КПК України в будь-якому разі не можуть бути визнані допустимим доказом показання з чужих слів, якщо вони даються слідчим, прокурором, співробітником оперативного підрозділу або іншою особою щодо пояснень осіб, наданих слідчому, прокурору або співробітнику оперативного підрозділу під час здійснення ними кримінального провадження.

Отже, використання показань поліцейських у тій частині, де вони передають зізнання обвинуваченого у вчиненні злочинів, заборонено ч.7 ст.97 КПК України, а тому з мотивувальної частини оскаржуваного вироку слід виключити посилання місцевого суду на показання свідка ОСОБА_13 (поліцейського) в частині повідомлення ним відомостей, де вони передають визнання винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочинів проти власності.

Але таке виключення не впливає на доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, поза розумним сумнівом наведеною вище сукупністю доказів.

За змістом ст.ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Суд першої інстанції при призначенні покарання врахував характер і ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_8 умисних кримінальних правопорушень, що відповідно до ст.12 КК України є тяжким (епізоди №№1, 3 за ч.2 ст.186 КК України) і нетяжким (епізод №2 за ч.2 ст.185 КК України) злочинами, неодноразово судимий за аналогічні кримінальні правопорушення, в межах цього провадження вчинив злочини в період іспитового строку за попереднім вироком, неодружений, не працює, характеризується посередньо (за місцем проживання), на спеціальних обліках у медичних закладах не перебуває, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

За таких обставин, місцевий суд дійшов правильного висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Призначене обвинуваченому покарання, яке, при цьому, не є максимальним і в остаточному розмірі призначене із застосуванням найбільш сприятливого принципу складання покарань, відповідає вимогам ст.ст.50, 65, 70, 71 КК України, за своїм видом і розміром законне, справедливе та сприяє меті покарання, тобто є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування оскаржуваного вироку, не встановлено.

Отже, апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а вирок місцевого суду - зміні в порядку ч.2 ст.404 КПК України.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук від 13 грудня 2023 року щодо ОСОБА_8 змінити:

виключити з мотивувальної частини вироку посилання місцевого суду на показання свідка ОСОБА_13 в частині повідомлення ним відомостей, де вони передають визнання винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4