ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2024 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 201/7423/23 (пр. № 1-кп/201/351/2024), відомості про яке 07 квітня 2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000532, стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, раніше судимого: 11 грудня 2013 року вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі; 03 грудня 2020 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі; 16 липня 2021 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі; 19 травня 2021 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 186 КК України, із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі; 16 липня 2021 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі; 28 березня 2022 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі; 23 грудня 2022 року вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі; 29 серпня 2023 року вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді п`яти років позбавлення волі; 23 січня 2024 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська зач. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ст. 71 КК України, до покарання у виді п`яти років одного місяця позбавлення волі,обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 будучи особою раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, 06 квітня 2023 року в період часу з 08.45 години до 12.00 години, більш точний час органом досудового розслідування встановити не вдалося, перебував за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, біля буд. 44/3, де побачив припаркований транспортний засіб мотоцикл марки SPARK, моделі SP200R-28, vin - НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , 2020 року випуску, червоного кольору, вартістю 39 783,07 грн., що належить ОСОБА_4 , та в цей час у нього раптово виник злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, визначивши об?єктом свого злочинного посягання вищезазначений мотоцикл.

Далі, перебуваючи у вказаному місці у вказаний час ОСОБА_6 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, підійшов до мотоциклу, не маючи ніяких прав на користування і керування даним транспортним засобом, діючи всупереч волі власника, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, повторно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, невстановленим шляхом привів в рух транспортний засіб, таким чином встановивши контроль над транспортним засобом, тим самим незаконно заволодівши останнім.

Далі, доводячи до кінця свій злочинний умисел, ОСОБА_6 разом із транспортним засобом мотоциклом марки SPARK, моделі SP200R-28, vin - НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , 2020 року випуску, червоного кольору з місця вчинення кримінального правопорушення втік, спричинивши потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 39 783,07 грн.

Умисні дії ОСОБА_6 , які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного злочину та особи обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, свою вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. До обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_6 обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд відносить рецидив злочинів.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам і наслідкам, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який свою вину визнав у повному обсязі і щиро розкаявся, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі, за аналогічні злочини, не працевлаштований та не має постійного доходу, що вказує про небажання останнього стати на шлях виправлення, а також обставинам, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , а отже, сукупність всіх цих даних свідчить про недоцільність призначення ОСОБА_6 покарання не пов`язаного з реальним його відбуттям, а призначення реального покарання у виді позбавлення волі є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також буде відповідати загальним засадам призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК України, та принципам справедливості, достатності і співрозмірності. Також, враховуючи конкретні обставини злочину і дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , суд не вбачає підстав для застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна останнього.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 23 січня 2024 року був засуджений вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ст. 71 КК України, до покарання у виді п`яти років одного місяця позбавлення волі, при цьому, вчинив інкриміноване йому суспільно-небезпечне діяння у цьому кримінальному провадженні до винесення зазначеного вироку суду, у зв`язку з чим, суд вважає за потрібне визначити ОСОБА_6 остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Також, потерпілою ОСОБА_4 було заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 в рахунок відшкодування збитків на загальну суму 99 790,00 грн., які складались із матеріальних збитків на суму 74 790,74 грн., та моральної шкоди у сумі 25 000,00 грн., який обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні визнав у повному обсязі.

Враховуючи вимоги ст. 1166 ЦК України, а також обставини того, що в ході судового розгляду кримінального провадження частково знайшло своє підтвердження завдання обвинуваченим матеріальної шкоди потерпілій на встановлену та зазначену суму в обвинувальному акті в розмірі 39 783,07 грн., суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 39 783,07 грн. Крім того, враховуючи, що внаслідок вчиненого кримінального правопорушення потерпілій ОСОБА_4 дійсно було спричинено моральних страждань, які виразились у неможливості тривалий час задовольняти нагальні потреби у користуванні своїм майном, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого в рахунок відшкодування моральної шкоди 25 000,00 грн.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України, суд вирішує питання про скасування арешту майна.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у цьому кримінальному провадженні.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення призначеного цим вироком суду покарання, більш суворим покаранням, призначеним вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2024 року у виді п`яти років одного місяця позбавлення волі, остаточно визначивши ОСОБА_6 покарання у виді п`яти років одного місяця позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування призначеного ОСОБА_6 покарання обчислювати з дня набрання цим вироком законної сили.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, зарахувати у строк призначеного ОСОБА_6 цим вироком суду покарання, строк відбутого ним покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2024 року.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 74 790,74 грн. та моральної шкоди у розмірі 25 000,00 грн. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 39 783,07 грн. (тридцять дев`ять тисяч сімсот вісімдесят три) грн. 07 коп.; в рахунок відшкодування моральної шкоди 25 000,00 (двадцять п`ять тисяч) грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Арешт на майно, який було накладено в рамках кримінального провадження № 0000532, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2023 року, після набрання вироком суду законної сили - скасувати.

Речові докази транспортний засіб мотоцикл марки SPARK, моделі SP200R-28, vin - НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , ключі та свідоцтво на вказаний транспортний засіб передані на зберігання потерпілій - залишити за належністю власнику; зліпок зі слідами протектора, який відповідно до квитанції № 205 переданий на зберігання до камери схову речових доказів знищити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експертів у цьому кримінальному провадженні у розмірі 2 434,00 (дві тисячі чотириста тридцять чотири) грн. 00 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1