Справа № 147/637/24
Провадження № 1-кп/147/65/24
ВИРОК

іменем України

26 квітня 2024 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт та додані до нього матеріали у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000014 від 12.03.2024 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працюючого на посаді оператора виробничої дільниці філії "Переробний комплекс" ТОВ "Вінницька птахофабрика", з середньою загальною освітою, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :

11.03.2024 біля 21:00 год. ОСОБА_3 перебував біля гаражного приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де на ґрунті довготривалих неприязних відносин у нього відбувся словесний конфлікт із ОСОБА_4 , внаслідок чого у ОСОБА_3 виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Так, маючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_4 та, реалізуючи свій кримінально-протиправний намір, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи небезпеку своїх дій для життя і здоров`я потерпілого, та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, наніс ОСОБА_4 три удари дерев`яним предметом, зовні схожим на биту в ділянку обличчя, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді забійних ран в ділянках лівого надбрів`я і нижньої губи рота, синців і саден в цих же ділянках, а також на лівих вилиці і вушній раковині, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

Досудовим розслідуванням дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

Зазначені обставини були встановлені органом досудового розслідування, учасниками судового провадження не оспорюються, про що подана відповідна заява обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , в якій обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та повідомив, що ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження. Крім того, обвинувачений та захисник не заперечували та надали згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту також додано письмову заяву потерпілого ОСОБА_4 , в якій він згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження та дає згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувальний акт розглядається у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акта та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до ч.2 ст. 382 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до частини 1 статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

Частиною 1 статті 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначанні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є кримінальним проступком, раніше не судимий, не одружений, працюючий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Обставин, що згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , в ході досудового розслідування не встановлено.

З урахуванням обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, суд вважає, що останньому відповідно до принципу індивідуалізації покарання необхідно призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, викладеним у ст. 65 КК України, та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів відповідно до вимог ст. 50 КК України.

У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено.

Майнова шкода кримінальним правопорушенням не заподіяна.

Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.

Згідно з ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід не обирався, підстави для його обрання до набрання вироком законної сили відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 381, 382 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 ( вісімсот п`ятдесят ) грн.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 19.03.2024 у справі №147/433/24.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: дерев`яний предмет зовні схожий на биту, який вилучено під час огляду предмету 18.03.2024 у ОСОБА_3 , та яка зберігається у кімнаті для зберігання речових доказів Відділення поліції № 2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, - знищити.

Відповідно до ч.1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Тростянецький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше наступного дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасниками кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1