Справа № 215/5331/23
Провадження № 1-кп/206/143/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2024 м.Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_11

обвинуваченого ОСОБА_12

обвинуваченого ОСОБА_13

обвинуваченого ОСОБА_14

обвинуваченої ОСОБА_15

обвинуваченого ОСОБА_16

захисника обвинувачених, адвоката ОСОБА_17 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_18 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_19 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_20 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_21 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_22 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_23 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_24 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_25 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_26 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_27 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_28 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_29 ,

захисника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, адвоката ОСОБА_30 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання захисника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, адвоката ОСОБА_30 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000615 від 19.08.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.5 ст. 191, ч.1 ст. 255 (в редакції Закону від 01 вересня 2001 року), ч.3 ст. 362 КК України, ч.4 ст. 191, ч.2 ст. 209, ч.3 ст. 191, ч.1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Самарського районного суду міста Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000615 від 19.08.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.5 ст. 191, ч.1 ст. 255 (в редакції Закону від 01 вересня 2001 року), ч.3 ст. 362 КК України, ч.4 ст. 191, ч.2 ст. 209, ч.3 ст. 191, ч.1 ст. 309 КК України.

Захисник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, адвокат ОСОБА_35 , звернувся з клопотання про повернення вилученого майна, мотивуючи тим, що 31 серпня 2022 року, службовими особами СУ ГУНП в Дніпропетровській області, а саме старшим слідчим СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_36 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_37 від 24.08.2022 року, вилучено майно, відповідно до протоколу обшуку від 31.08.2023 року. Перелік вилученого майна зазначеного у протоколі обшуку від 31.08.2023 року не відповідає дійсності. У протоколі обшуку від 31.08.2023 року зазначено, що вилучено 4 (чотири) флеш-накопичувача, а насправді було вилучено 2 (два) флеш-накопичувача. Тобто під час обшуку було вилучено : Телефон Xiomi redmi з сім-карткою НОМЕР_1 1 шт. та Флеш-накопичувач у кількості 2 шт.. Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Частиною 5 ст. 171 КПК України визначено що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено. Наскільки захиснику відомо, таке клопотання не подавалось і на розгляд такого клопотання а ні власника майна, а ні її захисника, не викликали (їх участь є обов`язковою відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК). Таким чином, вказане майно мало бути повернене володільцю майна ОСОБА_38 , чого зроблено не було.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів;), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Жодного доказового значення у кримінальному провадженні № 0000615 від 19.08.2021 вказане майно не має, оскільки ОСОБА_39 володіє майном на легальних підставах. Просить зауважити, що вилучене майно не має жодного значення для досудового розслідування. На даний час, арешт на майно не накладено та майно не повернуто.

У відповідності до ст. 16 КПК України обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК. Ухвала, якою надається дозвіл на обшук, не є судовим рішенням, спрямованим на обмеження права власності. У свою чергу, тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном можливе внаслідок арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження (ч. 1 ст. 170 КПК України). Отже, норми КПК передбачають єдиний вид судового рішення, спрямованого на обмеження права власності особи під час досудового розслідування, - ухвалу про арешт майна (ч. 5 ст. 173 КПК України). За таких обставин судовий контроль під час розгляду клопотання про дозвіл на проведення обшуку не може одночасно поширюватися і на вирішення питання про обмеження права власності особи, у якої цей обшук буде проведений. Адже предметом судового контролю в першому випадку є легітимність, необхідність і пропорційність втручання у право особи на приватність (в першу чергу, недоторканність житла чи іншого володіння особи), в той час як обмеження права власності потребує окремого судового вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК. Будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися на умовах, передбачених законом, має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є їй пропорційними. Водночас, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. 29.09.2023 року захисником була подана заява про повернення майна до Слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області. 19.10.2023 року надійшла відповідь від СУ ГУНП в Дніпропетровській області від 06.10.2023 року № 2/Я-2478, якою мене повідомили, що повернути майно вилучене у відповідно до протоколу обшуку від 31.08.2022 року не можливо у зв`язку з передачею матеріалів кримінального провадження № 0000615 від 19.08.2021 до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу. Отже на даний час, всупереч вимогам Конституції України, Цивільного кодексу України, власник майна позбавлена права користування своїм майном, хоча судом такої заборони не встановлено, чим завдано їй, як власнику майна істотної шкоди. На підставі викладеного просить суд зняти арешт з майна ОСОБА_40 вилученого відповідно до протоколу обшуку від 31.08.2022 року та повернути вилучене майно відповідно до протоколу обшуку від 31.08.2022 року, а саме: мобільний телефон Xiomi redmi з сім-карткою НОМЕР_1 та флеш-накопичував у кількості 2 (двох) штук власнику.

У судовому засіданні прокурор заперечувала проти задоволення вказаного клопотання, мотивуючи тим, що наразі підготовче судове засідання, докази по справі не вивчені, зазначене майно може бути доказом у зазначеному кримінальному провадженні, тому вважає заявлене клопотання передчасним.

У судовому засіданні захисник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, адвокат ОСОБА_35 , підтримав письмове клопотання та просив його задовольнити, зазначивши, що на час розгляду клопотання, власник майна ОСОБА_40 у зазначеному кримінальному провадженні не має статусу а ні підозрюваної а ні обвинуваченої а ні свідка, але при цьому позбавлена права користуватися та розпоряджатися власним зазначеним майном.

У судовому засіданні захисники обвинувачених, адвокат ОСОБА_29 , адвокат ОСОБА_17 , адвокат ОСОБА_19 та адвокат ОСОБА_27 підтримали клопотання та просили його задовольнити, зазначене майно власнику повернути, мотивуючи тим, що власник вилученого майна, ОСОБА_40 у зазначеному кримінальному провадженні випадкова людина, яка не має жодного процесуального статусу. Також зазначили, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування взагалі відсутні відомості щодо будь-яких процесуальних дій з приводу зазначеного майна, та саме відповідно до положень ст. 315 КПК України, саме у підготовчому судовому засіданні вирішуються заявлені клопотання, так як ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності майна, відповідно до ст. 41 Конституції України.

У судовому засіданні інші учасники процесу не заперечували проти задоволення клопотання.

Вислухавши прокурора, доводи та пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання, обвинувальний акт та додатки до нього, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання сторони захисту з наступних підстав.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 1, 2 ст. 8 КПК України).

Судом встановлено, що 31 серпня 2022 року, службовими особами СУ ГУНП в Дніпропетровській області, а саме старшим слідчим СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_36 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_37 від 24.08.2022 року, вилучено майно, відповідно до протоколу обшуку від 31.08.2023 року.

Перелік вилученого майна зазначеного у протоколі обшуку від 31.08.2023 року не відповідає дійсності. У протоколі обшуку від 31.08.2023 року зазначено, що вилучено 4 (чотири) флеш-накопичувача, а насправді було вилучено 2 (два) флеш-накопичувача. Тобто під час обшуку було вилучено : Телефон Xiomi redmi з сім-карткою НОМЕР_1 1 шт. та Флеш-накопичувач у кількості 2 шт..

29.09.2023 року захисником була подана заява про повернення майна до Слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області.

19.10.2023 року надійшла відповідь від СУ ГУНП в Дніпропетровській області від 06.10.2023 року № 2/Я-2478 із зазначенням, що повернути майно вилучене у ОСОБА_40 , відповідно до протоколу обшуку від 31.08.2022 року не можливо у зв`язку з передачею матеріалів кримінального провадження № 0000615 від 19.08.2021 до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу.

Відповідно до матеріалів кримінальної справи (т.8, а.с.32-43, 131) клопотання про повернення майна не розглянуто, так як матеріали зазначеного кримінального провадження були направлені до Дніпровського апеляційного суду за поданням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична особа, представником може бути особа,, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником.

Відповідно до до ст. 16 КПК України обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

Ухвала, якою надається дозвіл на обшук, не є судовим рішенням, спрямованим на обмеження права власності.

Відповідно до ч.1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває це майно можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України визначено що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до Реєстру матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню (т.5 а.с.82-121) відсутні відомості щодо процесуальних дій з приводу зазначеного майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні.

В статті 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен зазначається: кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої повноваження. Згідно із статтею 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної чи творчої діяльності.

Згідно з положеннями ст. 1 Протоколу до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.03.1952 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, встановлено: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь - якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначені положення гарантують право кожної особи мирно володіти своїм майном, виходячи з чого, при вирішенні питання про накладення та скасування арешту на майно особи, суду необхідно ретельно перевіряти усі обставини справи та наявність підстав для застосування або скасування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 5 від 03.06.2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" роз`яснив, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Прокурором не доведено, що мобільний телефон Xiomi redmi з сім-карткою НОМЕР_1 та флеш-накопичував у кількості 2 (двох) штук, власником якого є ОСОБА_40 , є саме тим матеріальним об`єктом, який був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000615 від 19.08.2021 року.

Враховуючи вище викладене, та ту обставину, що власник зазначеного майна, громадянка ОСОБА_40 , у кримінальному провадженні не має статусу підозрюваного, обвинуваченого, а також не є особою, щодо якої здійснюється будь-яке інше кримінальне провадження, а також, враховуючи той факт, що телефон Xiomi redmi з сім-карткою НОМЕР_1 та флеш-накопичував у кількості 2 (двох) штук відповідно до ст. 98 КПК України не може бути речовим доказом у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000615 від 19.08.2021, ОСОБА_40 , як власник майна жодного разу слідчим не викликалася, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 9, 64-2, 168, 170-172, 314-316, 372, 374 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, адвоката ОСОБА_30 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000615 від 19.08.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.5 ст. 191, ч.1 ст. 255 (в редакції Закону від 01 вересня 2001 року), ч.3 ст. 362 КК України, ч.4 ст. 191, ч.2 ст. 209, ч.3 ст. 191, ч.1 ст. 309 КК України - задовольнити.

Зняти арешт з майна ОСОБА_41 , вилученого відповідно до протоколу обшуку від 31.08.2022 року.

Повернути ОСОБА_38 вилучене майно відповідно до протоколу обшуку від 31.08.2022 року, а саме: мобільний телефон Xiomi redmi з сім-карткою НОМЕР_1 та флеш-накопичував у кількості 2 (двох) штук.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1