ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000451 від 04.09.2023 р., за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 04.03.2024 року, постановлену в порядку ст. 331 КПК України, щодо

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який народився в с. Давидівка Сторожинецького району Чернівецької області, та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 04.03.2024 року задоволено клопотання прокурора Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 та продовжено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» до 02 травня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

В клопотанні захисника ОСОБА_8 про негайне звільнення з під варти обвинуваченого ОСОБА_6 відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу, в якій просили скасувати оскаржувану ухвалу. Задовольнити заяву сторони захисту, подану у підготовчому судовому засіданні та звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 з-під варти. Обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

ЄУНСС: 723/828/24 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_9

НП: 11-кп/822/144/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Свої вимоги обґрунтовували тим, що 04 березня 2024 року районним судом без належної підготовки до проведення підготовчого судового засідання по розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні, а також без повідомлення та виклику учасників судового провадження, в тому числі захисників обвинуваченого, під очевидним тиском прокуратури було розпочато проведення невідкладного підготовчого судового засідання по розгляду вищевказаного обвинувального акту. Невідкладність вказаного підготовчого судового засідання сторона захисту пов`язує з тим, що 01.03.2024 року слідчий суддя районного суду залишив без задоволення клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою, у зв`язку з чим граничний строк дії запобіжного заходу спливав зранку 04 березня 2024 року о 07 год 02 хв.

Стверджують, що районний суд під час підготовчого судового засідання діючи всупереч принципів безсторонності, об`єктивності та неупередженості, не ставлячи на обговорення процесуальні питання, передбачені ст.ст. 314-316 КПК України, а також ігноруючи заяви та клопотання сторони захисту, передусім заяву про негайне звільнення з-під варти обвинуваченого ОСОБА_6 у зв`язку зі сплином строку дії запобіжного заходу, а також клопотання про здійснення судового провадження колегіально судом у складі трьох суддів, виходячи з особливої тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 відразу перейшов до розгляду клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 строком на 60 днів.

Вказують, що наведені в клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є лише припущенням прокурора, які жодним чином не підтверджені.

Стверджують, що прокурор не надав суду жодного доказу, який би підтвердив чи спростував звинувачення ОСОБА_6 .

Вважають, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, тобто має достатні соціальні зв`язки, у зв`язку з чим вважають, що стороною обвинувачення жодним чином не обґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 та прийняття всіх необхідних процесуальних рішень у даному кримінальному провадженні.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг не надходило.

Однак надійшло заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 від прокурора Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 , зі змісту якого вбачається, що прокурор просить вищевказану апеляційну скаргу, як необґрунтовану, залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу, як законну без змін.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть ухвали суду першої інстанції та вимоги апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав наведених у ній, позицію прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються, зокрема, під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Приписами ст. 331 KПК України встановлено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Із наданих матеріалів справи слідує, що в провадженні Сторожинецького районного суду Чернівецької області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000451 від 04.09.2023 р. за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Оскаржуваною ухвалою було задоволено клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_6 та продовжено строк його тримання під вартою на період судового розгляду справи, але не більше ніж на шістдесят днів, тобто до 02 травня 2024 р. включно, без визначення розміру застави.

З такою ухвалою погоджується і колегія суддів, оскільки суддею під час розгляду клопотання прокурора були в повній мірі досліджені обставини з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, перевірено наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися та продовжують існувати і вони виправдовують тримання під вартою останнього, зважаючи на те, що судовий розгляд ще триває.

Так, на даний час виникла необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , оскільки наявні підстави про те, що ризики не зменшилися.

Зокрема, обґрунтованим та доведеним, на думку судової колегії є посилання суду в рішенні та прокурором у клопотанні на те, що ризики, заявлені під час продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовжують існувати та не зменшились і свідчать про те, що останній може незаконно впливати на потерпілу (оскільки потерпіла є дитиною за віком і згідно наданого суду професійного висновку практичного психолога вміє співчувати іншим, сформовані товариські почуття, симпатія, емпатія, а тому на неї можливий вплив і такий вплив з огляду на санкцію ч. 3 ст. 152 КК України, можливий зі сторони обвинуваченого, тим більше, що на даний час потерпіла в судовому засіданні не допитана, а оскільки покази її досліджуються судом безпосередньо, існує ризик впливу зі сторони обвинуваченого).

Твердження апелянтів про те, що висновки суду першої інстанції, які викладені судом у рішенні, не відповідають обставинам справи і що наведенні прокурором у клопотанні ризики є надуманими, не беруться судом до уваги, оскільки спростовуються вищенаведеним і наданими матеріалами провадження.

Наявність тих обставин, що ОСОБА_6 , є особою, яка раніше не судима, має постійне місце проживання, живе в цивільному шлюбі, на його утриманні перебуває малолітня дитина, хоча і мають місце, однак не є визначальними і безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Окрім того, на думку колегії суддів, ці обставини в цьому випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 .

Що стосується доводів апелянтів про те, що суд першої інстанції не ставлячи на обговорення процесуальні питання, передбачені ст.ст. 314-316 КПК України, а також ігноруючи заяви та клопотання сторони захисту, відразу перейшов до розгляду клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 строком на 60 днів, то колегія суддів їх до уваги не бере, оскільки вони не є предметом розгляду апеляційним судом та не стосуються розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

Помилковими на думку судової колегії апеляційного суду, є доводи сторони захисту та обвинуваченого про те, що на момент проведення підготовчого судового засідання строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 сплив о 07 год 02 хв 04.03.2024 р., оскільки згідно резолютивної частини ухвали Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 25.01.2024 року продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 04 березня 2024 року, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали визначено до 04 березня 2024 року включно.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на тяжкість кримінально караного діяння у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та обставини його вчинення, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення, покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження, а тому доводи апеляційної скарги апелянтів їх не спростовують та жодним доказом в судовому засіданні апеляційної інстанції не підтверджуються.

Отже, висновок районного суду про виправданість подальшого тримання ОСОБА_6 під вартою є обґрунтованим, а посилання апелянтів що суд при прийнятті рішення не в повній мірі урахував всі дані про особу обвинуваченого, передбачені ст. 178 КПК України, таких висновків районного суду не спростовують.

Тому, доводи апелянтів про необхідність змінити ОСОБА_6 запобіжний захід на домашній арешт, слід залишити поза увагою.

Матеріали справи не містять даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою за станом здоров`я.

Також районний суд, керуючись п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, обґрунтовано не визначив обвинуваченому, як альтернативну міру запобіжного заходу, заставу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

В ході судового розгляду справи не встановлено обставин, які б вказували, що ОСОБА_6 став менш суспільно-небезпечним і застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу забезпечить його правильну процесуальну поведінку під час розгляду даного кримінального провадження та буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, судова колегія апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржувана ухвала судді є законною та обґрунтованою, оскільки постановлена у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.

Виходячи з наведених в апеляційній скарзі мотивів, за наслідками апеляційного розгляду, суд не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому, як про це просили апелянти.

Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, судовою колегією не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ч. 2 ст. 376, ст.ст. 183, 199, 404, 407, 418, 419, 422-1, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 04.03.2024 року щодо продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя доповідач: Судді

____________ _______________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3