Провадження № 1-кс/947/6936/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 та її захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001397 від 14.10.2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки

м. Сєвєродонецьк Луганської області, громадянки України, з вищою освітою, незаміжньої, на даний час не працючої, на момент ймовірного вчинення кримінального правопорушення займаючої посаду дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, зареєстрованої за адресою: м. Одеса, вул. Льва Толстого, 7 та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001397 від 14.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснює група прокурорів відділу Одеської обласної прокуратури.

Досудовим розслідуванням установлено, що наказом начальника ГУНП в Одеській області № 220 від 08.02.2022 рядову поліції ОСОБА_4 призначено на посаду дізновача сектора дізнання відділення поліції № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські зобов`язані неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки та накази керівництва.

Згідно з Присягою працівника поліції, передбаченою частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», яку прийняла рядовий поліції ОСОБА_8 , остання урочисто присягнулась вірно служити Українському народові, дотримуватись Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Частиною першою статті 8 вказаного закону встановлено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 11 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з пунктами 1, 2, 3 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

У частинах першій та другій статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ч. 3 ст. 18 КК України, примітки 1 до ст. 364 КК України дізновач сектора дізнання відділення поліції № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 є службовою особою правоохоронного органу.

Згідно з приміткою до ст. 364 КК України, службовими особами у статтях 364, 368, 368-2, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, якими особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, наказом Національної поліції України від 23.02.2022 № 171, що був виданий на підставі Указу Президента України «Про введення надзвичайного стану в Україні», особовий склад на час дії правового режиму надзвичайного стану був переведений на посилений варіант службової діяльності.

Крім того, у ході досудового розслідування, установлено, що наказом ГУНП в області від 25.03.2022 № 600 о/с рядову поліції ОСОБА_4 звільнено із служби в поліції у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення яке було застосовано до останньої наказом ГУНП в Одеській області від 15.03.2022 № 452.

У подальшому, 26.12.2023 на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.12.2023 у справі № 420/5657/22 наказом ГУНП в області від 26.12.2023 № 1778 о/с рядову поліції ОСОБА_4 поновлено на посаді дізнавача сектору дізнання ВнП № З ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області.

До ГУНП в Одеській області 29.03.2024 надійшла постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2024 щодо залишення без задоволення апеляційної скарги ГУНП в області на вищевказане рішення Одеського окружного адміністративного суду в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції рядової поліції ОСОБА_4 .

У зв`язку з викладеним, з метою виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.12.2023 у справі № 420/5657/22, наказом ГУНП в Одеській області від 04.04.2024 № 870, було скасовано наказ ГУНП в Одеській області від 15.03.2022 № 452, в частині щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції рядової поліції ОСОБА_8 .

Так, у невстановлений у ході досудового розслідування час, але не пізніше 24.02.2022 у ОСОБА_4 , яка була невдоволена чинною державною владою в Україні, бажала захоплення окупаційними військами російської федерації території м. Одеси та Одеської області, схвалювала збройну агресію російської федерації проти України, визнавала її правомірною і підшукувала способи сприяти їй, виник злочинний умисел на виготовлення та поширення матеріалів, спрямованих на заперечення, виправдування збройної агресії Російської Федерації проти У країни, розпочатої у 2014 році.

На виконання цього сформованого злочинного умислу, ОСОБА_4 , будучи обізнаною про розпочатий 24.02.2022 відкритий воєнний напад російської федерації на Україну, усвідомлюючи злочинність своїх дій, а також те, що зі змістом матеріалів, які вона опублікує, поширить у соціальний інтернет мережі «Instagram», почне ознайомлюватися необмежена кількість осіб, користувачів цієї мережі, бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді формування хибної думки у певного кола осіб про законність дій держави-агресора російської федерації щодо України, будучи адміністратором власного Instagrаm-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » соціальній інтернет-мережі «Instagram», що вільно був доступний за електронним інтернет посиланням «ІНФОРМАЦІЯ_3» та мав понад сім тисяч осіб - підписантів на нього, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці та час, але не пізніше 08.06.2023, використовуючи електронне обладнання-мобільний телефон марки «REDMI» модель 22126RN91Y, що був підключений до інтернет мережі, з встановленим програмним забезпеченням, а також розширенням «VPN», що надає змогу замінити IP-адресу, поширила, шляхом опублікування у тимчасових повідомленнях «stories» - (сторіз) цього створеного нею Instagram-каналу висловлювання у вигляді тексту, електронних повідомлень наступного змісту.

Зокрема, 08.06.2023 поширила шляхом публікації у «stories» - (сторіз) свого Instagram-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » соціальній інтернет- мережі «Instagram» за електронним посиланням «ІНФОРМАЦІЯ_3» електронного повідомлення з текстом (мовою оригіналу): «Простите, не удержалась. Когда нибудь я выскажу свое мнение по поводу того, кто во всем виноват и кто сделал это с десятками и сотнями тысяч людей ради того, чтоб заработать (украсть? распилить?) миллоны (миллиарды?) и не отправится на виселицу, продолжая зарабатывать на чужом горе и глупости, стравливая население одной страны друг против друга, и подавляя силовыми методами малейшее сопротивление тому, что они творят», яка направлена на виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

А також, 11.06.2023 поширила шляхом публікації у «stories» - (сторіз) свого Instagram-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » соціальній інтернет- мережі «Instagram» за електронним посиланням «ІНФОРМАЦІЯ_4» електронного повідомлення з тексом (мовою оригіналу): «России не было никогда смысла и выгоды - смыло первую линию обороны. Истерики Зеленского на этот счет просто нет смысла слушать. Там сплошная ложь, которую элементарно опровергнуть. Они умудрились себя полностью дискредитировать настолько, что даже Красный Крест и ООН отказались рассматривать жалобы», яка направлена на заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Після зазначених злочинних дій ОСОБА_4 вищевказані електронні повідомлення, ці публікації почали бути публічними і доступними серед усіх підписантів цього Instagram-каналу, на той час яких нараховувалось понад сім тисяч осіб - підписантів.

Відповідно до висновку судової лінгвістичної експертизи (лінгвістичне дослідження писемного мовлення - індекс експертної спеціальності 1.2) 52/24 від 27.02.2024 проведеної експертом ЗЕС ІСТЕ СБУ УСБУ в Одеській області вищевказані електронні повідомлення (публікації), що поширені ОСОБА_4 у Instagram-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » соціальній інтернет-мережі «Instagram» містять заперечення, виправдовуваня збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

За вищевикладених обставин, 27.03.2024 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, за кваліфікуючими ознаками: виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, глорифікації її учасників, а саме поширення матеріалів у яких міститься заперечення, виправдовування збройної агресії Російської Федерерації проти України, розпочатої у 2014 році.

17.05.2024 року складено письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри відносно ОСОБА_4 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, за кваліфікуючими ознаками: поширення матеріалів у яких міститься виправдовування, визнання првомірною збройної агресії російської федерерації проти України, розпочатої у 2014 році, вчинене службовою особою. У зв`язку із неявкою ОСОБА_4 за викликами слідчого та неможливістю органом досудового розслідування встановити її місцезнаходження, вказане повідомлення про підозру у порядку, встановленому КПК України, було вручено під підпис хостес хостелу «La Reve» - за місцем фактичного проживання підозрюваної.

20.05.2024 на підставі постанови слідчого, погодженої прокурором, досудове розслідування кримінального провадження № 0001397 від 14.10.2023 було зупинено та того ж дня постановою слідчого ОСОБА_4 оголошено у розшук.

23.05.2024 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою її приводу для участі в розгляді клопотання про обрання відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 23.11.2024.

30.05.2024 на підставі вищевказаної ухвали підозрювану ОСОБА_4 було затримано та на підставі постанови слідчого досудове розслідування означеного кримінального провадження - відновлено.

Посилаючись на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, а також беручи до уваги неможливість запобігання вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого суді з клопотанням про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні:

-прокурор вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі, клопотання просив задовольнити. Просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування кримінального провадження, а саме до 06.06.2024. Долучив матеріали в обґрунтування клопотання слідчого, які просив врахувати.

-захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, посилаючись на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворою мірою для його підзахисної. Просив застосувати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

-підозрювана зауважила, що вона не укривалася від органу досудового розслідування. Слідчий не викликав її належним чином, передбаченим КПК України, не отримувала змінену підозру. Постійно проживає в хостелі, в якому характеризується виключно позитивно. Не мала наміру укриватися. Щодо самої підозри зазначила, що вона є надуманою та необґрунтованою, такою, що жодним чином не підтверджується. У неї є конфліктна ситуація за місцем роботи, у зв`язку з чим її оговорюють. Ризики зазначені прокурором також жодним чином не обґрунтовані. Просила відмовити в задоволені клопотання.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, а також матеріали, надані сторонами в судовому засіданні, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 27.03.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства", зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження: протоколом огляду мобільного телефону свідка ОСОБА_9 від 16.01.2024; протоколом огляду мобільного телефону свідка ОСОБА_10 від 16.01.2024; протоколом огляду мобільного телефону свідка ОСОБА_11 від 17.01.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 16.01.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 16.01.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 24.01.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 25.01.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 30.01.2024; висновком експерта ЗЕС ІСТЕ СБУ УСБУ в Одеській області

№ 52/24 від 27.02.2024 за результатами проведення судової лінгвістичної експертизи.

Слідчий суддя суд вважає, що вищевказані стороною обвинувачення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування доводять обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення.

На даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі наявних у слідчого судді матеріалів, вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінально-протиправних дій.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання, що в рамках означеного кримінального провадження наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваної від органу досудового розслідування та суду.

В цьому ж розрізі слідчий суддя зауважує, що у зв`язку із тим, що ОСОБА_4 , всупереч обов`язкам, передбаченим п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України, ухилялася від явки за викликами слідчого та її місцезнаходження органу досудового розслідування не вдалось встановити, підозрювану було оголошено у розшук та в подальшому за вказаних підстав слідчим суддею надано дозвіл на затримання останньої з метою її приводу для участі у розгляді клопотання про застосування відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчий суддя враховує, що в період правового режиму воєнного стану на території України, ОСОБА_4 має право вільного перетину державного кордону, що додатково підтверджує наявність вищевказаного ризику.

Вищезазначені обставини, на думку слідчого судді, додатково підтверджують існування вказаного ризику.

Слідчий суддя також враховує, що на теперішній час в значній мірі, обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2КК України, у тому числі, підтверджується саме показаннями свідків, які є колишніми колегами підозрюваної. При цьому, слідчий суддя зазначає, що на теперішній час вказані свідки допитані. Між тим, враховує слідчий суддя також й відомості в частині того, що за винятком випадків, передбачених ст. 225 КПК України, суд не може обґрунтовувати свої судові рішення показаннями, отриманими стороною обвинувачення на стадії досудового розслідування. Відтак, у випадку подальшого направлення обвинувального акту відносно ОСОБА_4 до суду, слідчий суддя не може виключати допиту таких осіб безпосередньо судом, в зв`язку з чим, слідчий суддя не може виключати можливого незаконного впливу з боку підозрюваної особи на таких свідків, що в свою чергу свідчить про наявність в рамках такого кримінального провадження ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Що стосується посилання сторони обвинувачення на наявність в рамках даного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливого продовження підозрюваною ОСОБА_4 кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, слідчий суддя звертає увагу на наступне. Згідно обставин даного кримінального провадження, як вони викладені у клопотанні сторони обвинувачення, ОСОБА_4 ймовірно була адміністратором власного Instagrаm-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у соціальній інтернет-мережі «Instagram», що мав понад сім тисяч осіб - підписантів на нього, та яким поширювалася інформація, направлена на виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році. При цьому, органом досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_4 ймовірно здійснюючи вищевказані кримінально-протиправні дії використовувала електронне обладнання-мобільний телефон марки «REDMI» модель 22126RN91Y, що був підключений до інтернет мережі, з встановленим програмним забезпеченням, а також розширенням «VPN», що надає змогу замінити IP-адресу, тобто фактично використовувала засоби конспірації такої діяльності. Вищевикладене у сукупності дає слідчому судді обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_4 може продовжити поширювати мережею інтернет, зокрема з «фейкових акаунтів» матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, таким чином на думку слідчого судді, вказаний ризик є обґрунтованим.

Водночас, слідчий суддя зазначає, що ані слідчим у клопотанні, ані прокурором у судовому засіданні не було наведено належного обґрунтування щодо існування в рамках даного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Сторона обвинувачення обмежилася формальним посиланням на наявність такого ризику, з огляду на що, слідчий суддя відхиляє вказані доводи.

Крім того, слідчий суддя зауважує, що обґрунтування прокурора у судовому засіданні та слідчого у письмовому клопотанні щодо існування в рамках означеного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є неспроможними, формальними та такими, що нівелюють саму мету застосування запобіжного заходу, якою у тому числі є необхідність виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

При цьому, ризик, це, зокрема, невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України. Між тим, чинний КПК України не вимагає надання відповідних доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема й у випадку застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, однак перед слідчим суддею повинна бути доведена наявність реальної можливості здійснити підозрюваним такі дії в майбутньому, в зв`язку з чим, слідчим суддею повинен бути обраний такий запобіжний захід, який в повній мірі буде здатним запобігти можливому прояву означених дій з боку підозрюваного.

Як вбачається з фактичних обставин даного кримінального провадження, ОСОБА_4 на теперішній час обґрунтовано підозрюється у можливому вчиненні злочину проти миру безпеки людства та міжнародного правопорядку. При цьому, враховуючи те, що в умовах військового агресії російської федерації проти України, ОСОБА_4 ймовірно бажала захоплення окупаційними військами російської федерації території м. Одеси та Одеської області, схвалювала збройну агресію російської федерації проти України, визнавала її правомірною і підшукувала способи сприяти їй, а вчинення таких кримінально-протипарвних дій такого роду в період воєнного викликає значний резонанс у суспільстві.

Відтак, вирішення питання застосування відносно підозрюваної, того чи іншого запобіжного заходу потребує врахування також існуючого суспільного інтересу, який зводиться не лише до досягнення завдань кримінального провадження, але й до забезпечення та реального забезпечення національної безпеки.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За таких обставин, беручи до уваги викладене у сукупності, з огляду на тяжкість інкримінованого підозрюваній ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також фактичні обставини даного кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даній стадії кримінального провадження відносно підозрюваної слід обрати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки такої особи, в тому числі, не забезпечать досягнення завдань кримінального провадження в цілому, та міри запобіжного заходу, зокрема.

Таким чином, посилання захисника на можливість застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою свого підтвердження у судовому засідання не знайшли.

Відповідно до п. 2 абзацу 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Так, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, обставини інкримінованого кримінального правопорушення, встановлені в ході розгляду даного клопотання ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваній ОСОБА_4 заставу, як альтернативного триманню під вартою запобіжного заходу у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, що на думку слідчого судді, буде в повній мірі гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваної, у випадку її внесення, під загрозою звернення вказаного розміру застави в дохід держави за наявності відповідних для цього підстав (ч. 8 ст. 182 КПК України).

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193-194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001397 від 14.10.2023 року відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 06.06.2024 року, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Роз`яснити підозрюваній, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 , код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача - ДКСУ м. Київ, МФО - 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрювану ОСОБА_4 строком до 06.06.2024 року, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

5. здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1