Справа № 463/9837/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/631/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 03 червня 2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України ,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

встановила:

на розгляді Личаківського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження, відомості про яке 19 квітня 2020 року внесене до ЄРДР за №0000153, про обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України та ОСОБА_7 - за ч.4 ст. 187 КК України.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 03 червня 2024 року продовжено обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 запобіжний захід тримання під вартою на два місяці, до 02 серпня 2024 року включно.

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що прокурор довів обґрунтованість підозри висунутої обвинуваченому, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На дану ухвалу слідчого судді адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 03 червня 2024 року; оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 менш суворий запобіжний захід.

В обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що він був відсутнім при проголошенні оскаржуваної ухвали.

Свої апеляційні вимоги апелянт мотивує тим, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення є необґрунтованим, оскільки немає жодних доказів стосовно ризиків, що ОСОБА_7 може переховуватись від суду, не заявлятися для проведення можливих інших слідчих дій, перешкоджатиме встановленню істини по справі, впливатиме на свідків.

Вважає, що судове рішення про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, постановлене без врахування вимог ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, оскільки суддею не враховано, що ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності ніколи не притягувався, працював до затримання та виявив бажання у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України на захист територіальної цілісності у складі Збройних сил України.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника - адвоката ОСОБА_6 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора про її заперечення та залишення ухвали суду першої інстанції без зміни, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджуються доводи адвоката ОСОБА_6 щодо причин пропуску апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Так, порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визначено ст. 422-1 КПК України.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

На переконання колегії суддів, під час розгляду клопотання прокурора, з`ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.

Колегія суддів вважає доведеним прокурором, що ризики заявлені у клопотанні не зменшились, а отже, на думку колегії суддів, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, з врахуванням тяжкості інкримінованого за ч.4 ст. 187 КК України кримінального правопорушення, виправданим є подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Покликання захисника про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків та постійного місця проживання, на думку колегії суддів, не є визначальними обставинами, які давали б можливість змінити запобіжний захід.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеною актуальність наведених прокурором ризиків та приходить до висновку, про безпідставність доводів апелянта з цього приводу, оскільки протиправна поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 і надалі має свій раціональний зміст та високий ступінь імовірності, а тому, недостатнім є застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, про що вірно зазначено судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення обвинуваченому розміру застави, з огляду на вчинене ним кримінальне правопорушення, забезпечить виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Передчасними є доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого в частині оцінки доказів винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та обґрунтованості пред`явленого обвинувачення, так як кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, а відповідна оцінка діянню особи здійснюється судом лише під час ухвалення за результатами розгляду кримінального провадження остаточного судового рішення.

Щодо покликання сторони захисту в апеляційній скарзі про скасування обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання згідно положень ч.1 ст. 616 КПК України, то колегія суддів звертає увагу на те, що законодавством встановлено правовий алгоритм дій суб`єктів кримінально-процесуальних відносин при вирішенні питання про скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. Так, правом на звернення до суду із клопотанням про скасування особі запобіжного заходу у виді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, має лише прокурор, який фактично реалізовує його, і при цьому, за наявності визначених КПК України підстав за результатами розгляду клопотання, адресованого йому обвинуваченим.

Отже, колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду є законною і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

постановила :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 03 червня 2024 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді