Справа № 337/339/24
Номер провадження 1-кп/337/220/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисника- ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

потерпілої - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001346 від 12.12.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, який на утриманні малолітніх дітей не має, працює помічником оператора лінії у виробництві харчової продукції лінії розливу чаю у ТОВ «ДЖИ ЕФЕС БП» раніше судимого:

- 26.12.2017 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним строком 2 роки;

- 03.10.2018 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць;

- 17.01.2019 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 5 місяців позбавлення волі;

- 05.05.2021 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 309 КК України до обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання частково приєднане невідбутне покарання за вироком від 17.09.2019 та визначено остаточне покарання у вигляді 1 року 7 місяців обмеження волі;

- 19.11.2021 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у вигляді 1 року 7 місяців обмеження волі. Відповідно до Указу Президента України «Про помилування засуджених» від 04.03.2022 за №106/2022 звільнений від подальшого відбування покарання 7 березня 2022 року,

за ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09.12.2023 року приблизно о 10:58 годині, ОСОБА_5 , знаходячись у приміщенні торгівельної зали магазину «МАССА», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Ювілейний, буд. 22Б, побачив, як потерпіла ОСОБА_6 переглядаючи одежу, з власної необачності забула свій мобільний телефон на столі із сумками та не помітивши цього, відійшла в сторону до вішаків з одягом. В цей час у ОСОБА_5 виник умисел на таємне викрадення вказаного майна.

Далі, ОСОБА_5 , розуміючи, що залишений потерпілою мобільний телефон фактично не вийшов з її володіння, будучи обізнаним про власника та маючи реальну можливість повернути майно, реалізуючи свій злочинний намір на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, в період дії правового режиму воєнного стану, який введено в дію відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, діючи умисно, таємно, повторно викрав мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 12» в корпусі темно-сірого кольору імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 вартістю 5699,05 гривень, який належить ОСОБА_6 .

Після чого, ОСОБА_5 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 5699,05 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину визнав у повному обсязі, обставини, що викладені у обвинувальному акті не оспорив, суду пояснив, що у нього одразу виник намір заволодіти мобільним телефоном, як він побачив його серед речей. Потерпіла не бачила як він клав телефон до кишені. Одразу , заволодівши телефоном. Він безперешкодно вийшов на вулицю та спрямував до ломбарду здати телефон. Паспорт був з ним. Дорогою він виникнув сім-карту оператора «Київстар». За телефон отримав 2700 грн, які витратив на власні потреби. На той час він не працював та потребував грошей. У скоєному кається, заподіяну шкоду потерпілій відшкодував у повному обсязі. Просить призначити покарання без ізоляції від суспільства.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 фактично визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю та не оспорював фактичних обставин провадження, і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, сумніви щодо добровільності його позиції відсутні, роз`яснивши про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, з урахуванням думки сторін , визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням наданих стороною обвинувачення висновку експерта та матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке належить до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, відбував покарання в місцях позбавлення волі, працевлаштувався під час судового провадження, офіційних джерел доходу немає, під наглядом у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відшкодував заподіяну шкоду потерпілій.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире розкаяння винуватого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого в порядку ст.67 КК України, суд не виявив.

З урахуванням викладеного, думки прокурора та потерпілої, суд не вбачає підстав для застосування положень ст.ст. 69 та 75 КК України, оскільки призначене раніше судом покарання з іспитовим строком не вплинуло на виправлення ОСОБА_5 та вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у вигляді мінімального строку позбавлення волі, що передбачений санкцію ч.4 ст.185 КК України.

Підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 суд не вбачає.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Судові витрати в провадженні відсутні.

Керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_5 відраховувати з часу фактичного затримання на виконання вироку суду.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту

Речові докази: диски з відеозаписом з місця події - залишити в матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання через Хортицький районний суд м.Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1