Справа № 598/1120/24
провадження № 1-кп/598/148/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2024 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Збаражі матеріали кримінального провадження №598/1120/24 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Євпаторія, АР Крим, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні трьох малолітніх дітей, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , не депутата, раніше не судимого,

за ч.1, ч.2 ст.190 КК України,

встановив:

У березні 2023 року у обвинуваченого ОСОБА_4 , виник протиправний намір, направлений на заволодіння, шляхом обману, коштами благодійної організації Товариства Червоного Хреста України, що призначаються у виді компенсації витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, шляхом подання недостовірних відомостей у «Заяві особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат» про проживання у житловому приміщенні осіб, та подається до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної в м. Києві держадміністрації, відповідної військової адміністрації за місцем розташування житлового приміщення.

Відповідно до вимог пункту 5 «Порядку компенсації витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістились у період воєнного стану», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.2022 року №333 (в редакції від 30.04.2022 року) (надалі Порядок) для отримання компенсації особа, якарозмістила внутрішньо переміщених осіб, не пізніше ніж протягом п`яти днів з дня закінчення звітного місяця, подає до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної в м.Києві держадміністрації, відповідної військової адміністрації за місцем розташування житлового приміщення заяву за формою згідно з додатком 1 (далі - заява). Заява подається в паперовій формі або в електронній формі. У разі подання заяви в паперовій формі особа, яка розмістила внутрішньо переміщених осіб, пред`являє: документ, який посвідчує його особу; документ, що підтверджує право власності або користування житловим приміщенням, або документ, що підтверджує повноваження представника власника. При цьому, відповідно до п.4 цього ж Порядку особа, яка розмістила внутрішньо переміщених осіб, також зобов`язана в день припинення розміщення внутрішньо переміщених осіб або зміни їх кількості подати в довільній формі заяву з інформацією про зміну переліку осіб, розміщених у житловому приміщенні, із зазначенням можливості у подальшому розміщувати внутрішньо переміщених осіб у цьому житловому приміщенні.

03 квітня 2023 року обвинувачений ОСОБА_4 , будучи обізнаним із вимогами Порядку та діючи всупереч цим вимогам, реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на протиправне, шляхом обману, заволодіння коштами благодійної організації Товариство Червоного Хреста України, що призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, достовірно знаючи про факт проживання з 01 березня 2023 року по 31 березня 2023 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в домоволодінні за адресою АДРЕСА_2 , подав до Збаразької міської ради Тернопільського району Тернопільської області заяву особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат, форма якої затверджена постановою Кабінету Міністрів У країни від 29 квітня 2022 року № 490 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 2022 р. № 333», де вказав, завідомо неправдиву інформацію про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 упродовж березня 2023 року проживали 31 (тридцять один) день за адресою: АДРЕСА_1 . Вказану заяву, обвинувачений ОСОБА_4 підписав своїм підписом, підтвердивши факт відсутності заборгованості за житлово-комунальні послуги, факт безоплатного проживання за зазначеною адресою внутрішньо переміщених осіб та правильність поданої ним інформації, внаслідок чого незаконно заволодів чужим майном, в саме грошовими коштами Товариства Червоного Хреста України в розмірі 1860 гривень, що були зайво нараховані та виплачені йому у вигляді компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, чим завдав матеріальну шкоду Товариству Червоного Хреста України на вказану суму.

Надалі, у січні 2024 року у обвинуваченого ОСОБА_4 повторно виник злочинний намір, спрямований на заволодіння, шляхом обману, коштами благодійної організації Товариства Червоного Хреста України, що призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану.

Так, 05 лютого 2024 року обвинувачений ОСОБА_4 , будучи обізнаним щодо вказаних вимог Порядку та діючи всупереч цим вимогам, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне, шляхом обману, повторне заволодіння коштами благодійної організації Товариство Червоного Хреста України, що призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, достовірно знаючи про факт проживання з 01 січня 2024 року по 31 січня 2024 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в домоволодінні за адресою АДРЕСА_2 , подав до Збаразької міської ради Тернопільського району Тернопільської області заяву особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат, форма якої затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2022 року № 490 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 2022 р. № 333», де вказав завідомо неправдиву інформацію про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 упродовж січня 2024 року проживали 31 (тридцять один) день за адресою: АДРЕСА_1 . Вказану заяву, обвинувачений ОСОБА_4 підписав своїм підписом, підтвердивши факт відсутності заборгованості за житлово-комунальні послуги, факт безоплатного проживання за зазначеною адресою внутрішньо переміщених осіб та правильність поданої ним інформації, внаслідок чого незаконно повторно заволодів чужим майном, в саме грошовими коштами Товариства Червоного Хреста України в розмірі 915,74 гривень, що були зайво нараховані та виплачені йому у вигляді компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, чим завдав матеріальну шкоду Товариству Червоного Хреста України на вказану суму.

Надалі, у лютому 2024 року у обвинуваченого ОСОБА_4 , повторно виник злочинний намір, спрямований на заволодіння шляхом обману коштами благодійної організації Товариства Червоного Хреста України, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану.

05 березня 2024 року обвинувачений ОСОБА_4 , будучи обізнаним щодо вказаних вимог Порядку та діючи всупереч цим вимогам, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне, шляхом обману, повторне заволодіння коштами благодійної організації Товариство Червоного Хреста України, що призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, достовірно знаючи про факт проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в домоволодінні за адресою АДРЕСА_2 , подав до Збаразької міської ради Тернопільського району Тернопільської області заяву особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат, форма якої затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2022 року № 490 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 2022р. № 333», де вказав завідомо неправдиву інформацію про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 упродовж лютого 2024 року проживали 29 (двадцять дев`ять) днів за адресою: АДРЕСА_1 . Вказану заяву, обвинувачений ОСОБА_4 підписав своїм підписом, підтвердивши факт відсутності заборгованості за житлово-комунальні послуги, факт безоплатного проживання за зазначеною адресою внутрішньо переміщених осіб та правильність поданої ним інформації, внаслідок чого повторно незаконно заволодів чужим майном, в саме грошовими коштами Товариства Червоного Хреста України в розмірі 856,66 гривень, що були зайво нараховані та виплачені йому у вигляді компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, чим завдав матеріальну шкоду Товариству Червоного Хреста України на вказану суму.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 є винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190 КК України, а саме заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство) та передбачених ч.2 ст.190 КК України, а саме заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

03 травня 2024 року, між прокурором ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 , та його захисником ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди, прокурор, обвинувачений та захисник дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1, ч.2 ст.190 КК України. При цьому обвинувачений у повному обсязі беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень. Також, сторони узгодили покарання, яке необхідно призначити обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.190 КК України:

- за ч.1 ст.190 КК України, у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає в сумі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

- за ч.2 ст.190 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

З врахуванням пом`якшуючих вину обставин, а саме: щире каяття, активне сприяння досудовому розслідуванню, відшкодування завданих збитків, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

При цьому обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник погоджуються з таким видом і мірою покарання. В даній угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.472 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, які роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 .

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши вищевказану угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Закону, суд приходить до висновку, що вищевказана угода про визнання винуватості може бути затверджена з таких підстав.

Відповідно до положень ч.ч.2, 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, за наданням всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Частиною 5 ст.469 КПК України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ст.12 КК України, є кримінальним проступком - ч.1 ст.190 КК України та нетяжким злочином - ч.2 ст.190 КК України, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень органами досудового розслідування здійснено правильно, угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру, узгоджена сторонами міра покарання у виді позбавлення волі, передбачена санкцією ч.2 ст.190 КК України, та покарання визначено відповідно ст.ст.70,75 КК України, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 , цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також, що обвинувачений не має можливості виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, судом встановлено не було, що не заперечував у судовому засіданні і обвинувачений ОСОБА_4 .

Умови даної угоди про визнання винуватості відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

З огляду на вказане суд приходить до висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 472-474 КПК України, суд,

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 03 травня 2024 року між прокурором ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 та захисником ОСОБА_5 , по кримінальному провадженню за №598/1120/24.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.190 КК України, призначивши йому узгоджене сторонами покарання:

- за ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає в сумі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

- за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном один рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_8