Номер провадження: 11-кп/813/526/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 кизи,

прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 30.06.2023 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Липівка, Томашпільського району, Вінницької області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2021 р.н., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001195 від 10.09.2021 року,

установив

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 30.06.2023 року, ОСОБА_7 , визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного основного покарання, у виді позбавлення волі, з випробуванням з визначенням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 , протягом визначеного іспитового строку, такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено питання речових доказів, заходів забезпечення та судових витрат.

Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що 09 вересня 2021 року, приблизно о 17 год. 12 хв., у світлий час доби, він, керуючи технічно справними легковим автомобілем «BMW 320 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація Республіки Болгарія), здійснював рух зі швидкістю 50 км/год. по крайній лівій смузі проїзної частини вул. Балківська, яка має по три смуги для руху транспортних засобів зустрічних напрямків, з боку АДРЕСА_2 .

В цей час попереду вказаного автомобіля, а саме на тротуарі, розташованому праворуч від проїзної частини вул. Балківська м. Одеси, перед перехрестям з вул. Середня, знаходився пішохід похилого віку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який вступив з тротуару на проїзну частину вул. Балківська, і рухаючись у темпі швидкого бігу, став перетинати проїзну частину зазначеної вулиці з боку будинку АДРЕСА_3 , тобто справа наліво відносно напрямку руху автомобіля «BMW 320 D».

Під час руху по проїзній частині вул. Балківська м. Одеси, при наближенні до будинку АДРЕСА_4 , маючи реальну і об`єктивну можливість своєчасно виявити попереду свого автомобіля небезпеку для свого подальшого руху - пішохода ОСОБА_9 , який в темпі швидкого бігу перетинав проїзну частину зазначеної вулиці справа наліво відносно напрямку руху автомобіля, водій ОСОБА_7 , діючи з необережності, та в порушення вимог п. 2.3. б) «Правила дорожнього руху» України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - Правила), уважним не був, постійно не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого відповідно не відреагував на її зміну, і в порушення вимог п.п. 1.5., 12.3. Правил, не вжив належних і своєчасних заходів до зменшення швидкості свого руху до безпечної аж до зупинки автомобіля, а проявляючи кримінальну противоправну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, продовжив рух у зазначеному режимі, в результаті чого на лівій смузі проїзної частини зазначеної вулиці скоїв наїзд правою передньою частиною кузова керованого ним автомобіля «BMW 320 D» на пішохода ОСОБА_9 , заподіявши останньому тілесні ушкодження, від яких 09.09.2021 о 18:23 год. настала його смерть в медичному закладі.

Внаслідок ДТП смертельно травмовано пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому заподіяні наступні тілесні ушкодження: поєднана травма голови, тулуба та кінцівок: а) закрита черепно-мозкова травма: садна та забійні рани голови; крововилив в м`які тканини голови; лінійний перелом потиличної кістки; забій обох лобових та лівої скроневої часток; крововилив під м`яку мозкову оболонку мозочка; б) закрита травма тулуба: синець задньої поверхні грудної клітки справа поміж 2-5-м ребрами по лопатковій лінії; крововиливи в м`які тканини тулуба; переломи 5-6-го правих ребер по лопатковій лінії; переломи 2,3,4-го правих ребер по передній пахвовій лінії; переломи 4,5,6-го правих ребр по задній пахвовій лінії; повний розрив правого крижо-клубового з`єднання; перелом лівої клубової кістки; перелом обох гілок лівої лобкової кістки в середній третині; перелом обох гілок правої лобкової кісти ближче до лобкового симфізу; розрив зв`язкового апарату поміж 5-м і 6-м хребцями грудного відділу з краєвим переломом переднього нижнього краю 5-го грудного хребця з забоєм спинного мозку; забій легень, печінки; крововилив в ділянках судинних ніжок обох нирок та селезінки; в) травма кінцівок: синець та садна лівої кисті; синець лівого передпліччя; синець в ділянці правого колінного суглоба; синець та садно правої гомілки; рвана рана правої гомілки на межі верхньої і середньої третин; синець в ділянці лівого колінного суглоба; крововиливи в м`які тканини обох нижніх кінцівок; відкритий перелом обох кісток правої гомілки, які утворилися одночасно по одному механізму внаслідок дорожньої транспортної травми від дії тупих твердих предметів, зокрема, від контакту з частинами транспортного засобу та дорожнього покриття, складають єдиний комплекс поєднаної травми і оцінюються у сукупності, за критерієм небезпеки для життя, по відношенню до живих осіб, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_9 настала від поєднаної травми голови, тулуба та кінцівок у вигляді лінійного перелому потиличної кістки, забою обох лобових та лівої скроневої часток, крововиливу під м`яку мозкову оболонку мозочка, перелому 5-6-го правих ребер по лопатковій лінії, перелому 2,3,4-го правих ребер по передній пахвовій лінії, перелому 4,5,6-го правих ребр по задній пахвовій лінії, повного розриву правого крижо-клубового з`єднання, перелому лівої клубової кістки, перелому обох гілок лівої лобкової кістки в середній третині, перелому обох гілок правої лобкової кісти, розриву зв`язкового апарату поміж 5-м і 6-м хребцями грудного відділу з краєвим переломом переднього нижнього краю 5-го грудного хребця з забоєм спинного мозку, відкритого перелому обох кісток правої гомілки.

Допущенні водієм ОСОБА_7 порушення вимог п.п. 1.5., 2.3.б), 12.3. «Правила дорожнього руху» України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і у своїй сукупності призвели до настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_9 .

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , не оскаржуючи фактичних обставин кримінального провадження зазначає, що вважає вирок у частині призначеного покарання є вкрай суворим для обвинуваченого з урахуванням усіх обставин справи, його особистості, досліджених доказів, а також наявності пом`якшуючих обставин, відсутністю обтяжуючих обставин.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на наступне:

- обвинувачений ОСОБА_7 щиро розкаявся, місце злочину не залишив, викликав поліцію та швидку допомогу, а також те, що останній перебуває у шлюбі, у нього на утриманні перебуває малолітня дитина - дочка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також малолітня дитина, є учасником бойових дій, після отримання поранення потребує лікування та реабілітації;

- також зазначає, що позбавлення обвинуваченого ОСОБА_7 права керування автотранспортними засобами поставить у скрутне становище обвинуваченого та його родин. Наразі ОСОБА_7 звільнений із військової служби, перебуває у пошуках роботи аби забезпечувати родину.

За результатами розгляду апеляційної скарги захисник просить вирок Малиновського районного суду м. Одеси відносно ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання, а саме пом`якшити призначене покарання, виключивши посилання на позбавлення права керувати транспортними засобами.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив оскаржуваний вирок залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з журналу судового засідання та мотивувальної частини вироку суду першої інстанції, обвинувачений повністю визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні, внаслідок чого, суд, за погодженням зі сторонами захисту та обвинувачення, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав за недоцільне дослідження доказів.

При цьому, суд встановив, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, правильно їх розуміють і їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Дійсно, відповідно до приписів ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Отже, сторони у кримінальному провадженні не оспорюють фактичні обставини справи, тому суд апеляційної інстанції вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

Висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, а також кваліфікація його дій за ч.2 ст. 286 КК України є правильними, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, не оспорюються захисником, отже не перевіряються під час апеляційного розгляду.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, який вину визнав та щиро розкаявся, має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2021 р.н., брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України м. Бахмут Донецької області, на обліку нарколога, психіатра не перебуває, раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, не працевлаштований, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває; обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття; обставину, що обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував: характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, той факт, що він раніше не судимий повністю визнав свою вину, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, брав участь у захисті держави, цивільний позов потерпілим не заявлений, а також прийняв до уваги досудову доповідь органу з питань пробації, відповідно до висновку якої, виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, із застосуванням покарання із визначенням іспитового строку.

Призначаючи обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд першої інстанції у вироку врахував тяжкість наслідків від допущених обвинуваченим порушень правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого, та вважав, що навіть із врахуванням необережної форми вини, не призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами буде явно несправедливим внаслідок його м`якості, тому не вбачав обставин, за яких призначення додаткового покарання позбавить обвинуваченого джерел до існування чи інших виключних негативних наслідків для його родини.

Перевіривши доводи захисника та висновки суду першої інстанції, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги в частині застосування додаткового покарання, обґрунтованими, адже суд, встановивши фактичні обставини провадження у сукупності із даними про особу обвинуваченого мав передбачені законом підстави для не застосування додаткового покарання, з огляду на те, що воно є альтернативним.

Так, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Виходячи з цього, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання із звільненням від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з визначенням іспитового строку, але, не врахувавши наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, дійшов помилкового висновку про необхідність застосування додаткового покарання.

Отже, колегія суддів, зважаючи на сукупність обставин, що пом`якшують покарання, характеристику особи обвинуваченого, вчинення злочину у тверезому стані, наявність альтернативи у санкції ч. 2 ст. 286 КК України вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе без застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, під час захисту держави отримав поранення, має на утриманні малолітню дитину. У потерпілого до нього претензій матеріального характеру на даний час не має.

Крім того, обвинуваченим до апеляційного суду надана довідка про те, що з 01.04.2024 року Комаргороське вище професійне училище може прийняти його на роботу на посаді водія.

Згідно з приписами п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Пунктом першим частини першої статті 408 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно ч.2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Таким чином, з мотивів, наведених вище, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції, в частині призначення покарання, - зміні.

Керуючись ст. 24, 370, 404, 405, 407, 418, 420, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 30.06.2023 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України - в частині призначення покарання - змінити.

Призначити ОСОБА_7 , покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, без позбавлення права керування транспортними засобами.

В іншій частині вирок суду 1-ої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3