печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «А.С.Т.» про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «А.С.Т.» звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.01.2024 року у провадженні №757/3445/24-к, а саме на грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку ТОВ «А.С.Т.» ( ) та відкриті в ПАТ «ПУМБ» (МФО 334851), а саме: № НОМЕР_1- Українська гривня).

В обґрунтування клопотання вказує на те, що ухвалою слідчого судді від 05.03.2024 у справі № 757/9909/24 скасовано арешт на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках, зокрема ТОВ «А.С.Т.».

Вважає, що грошові кошти у безготівковому вигляді не відповідають критеріям речового доказу.

В судове засідання представник ТОВ «А.С.Т.» не з`явилася, проте надала на адресу суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав на адресу суду письмові заперечення.

Слідчим суддею визнано за можливе проводити розгляд клопотання за відсутності учасників кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання, письмові заперечення прокурора, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Як встановлено п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що ГСУ НП України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001801 від 22.12.2022 за фактом шахрайських дій групою осіб, яка шляхом обману заволоділа грошовими коштами АТ «Банк Альянс» в особливо великому розмірі, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва 24.01.2024 року у провадженні №757/3445/24-к, накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку ТОВ «А.С.Т.» ( ) та відкриті в ПАТ «ПУМБ» (МФО 334851), а саме: № НОМЕР_1- Українська гривня).

Як убачається зі змісту ухвали арешт на грошові кошти було накладено з метою збереження речових доказів.

Однак, накладення арешту на майно можливе лише за умови наявності підстав вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, що повинно бути встановлено в судовому порядку на підставі достатніх й допустимих доказів, наданих органом досудового розслідування.

Таким чином, представленими доказами не доведено, що ТОВ «А.С.Т.» було задіяно для реалізації злочинного плану, щодо обставин якого здійснюється досудове розслідування та що стало підставою для накладення арешту на майно означеного суб`єкта господарювання.

Виходячи з викладеного, проаналізувавши зміст фабули кримінального правопорушення, в ході досудового розслідування якого накладено арешт, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи клопотання про скасування арешту є обґрунтованими та в подальшому застосуванні арешту відпала потреба, в зв`язку з чим клопотання про скасування арешту підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 174, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.01.2024 у справі № 757/3445/24-к у кримінальному провадженні №0001801 на банківські рахунки, а також кошти, що знаходяться на них і належать ТОВ «А.С.Т.» ( ) та відкриті в ПАТ «ПУМБ» (МФО 334851), а саме: № НОМЕР_1- Українська гривня).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1