ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/713/24 Справа № 183/6056/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

13 лютого 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2023 року у кримінальному провадженні № 0000438 стосовно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Вільне Новомосковського району Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 20.12.2018 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 297 Кримінального кодексу України до 4 років 5 місяців позбавлення волі, звільнений на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпровського апеляційного суду є кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 увчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2023 року стосовно ОСОБА_7 , яким його визнано винуватим за вказаним законом та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2018 року до покарання, призначеного цим вироком, і визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців.

Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_7 заявив, що на стадії досудового розслідування до нього застосовувались недозволені методи ведення досудового розслідування.

В судовому засіданні пояснив, що в о 05 годині ранку 19 числа липня 2021 року, до нього приїхали оперативні працівники, зокрема майор ОСОБА_9 та ще двоє співробітників молодого віку на ім`я ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , затримали його та доставили до райвідділку (Новомосковський РВП ГУНП в Дніпропетровській області). В кабінеті на четвертому поверсі, п`ятий кабінет за рахунком з правої сторони, вдягли протигаз, зв`язали руки та ноги, душили його, били, зокрема по ниркам і били до тих пір поки він не втратив свідомість. Ці дії вони здійснювали з метою вибити з нього показання, які їм були потрібні, які він відтворив на слідчому експерименті і в подальшому ці відомості лягли в обвинувальний акт. Це відбувалось неодноразово. Він дав такі показання, оскільки знає, що відмова обтяжує вину і він розраховував, що його відпустять на домашній арешт. При захиснику його не били, проте якби він це заявив, то застосування фізичного насильство до нього зі сторони працівників поліції продовжились би. В суді першої інстанції він про це казав, проте не звертався з клопотанням про проведення перевірки цих фактів та не подавав заяву про вчинення кримінального правопорушення, оскільки раніше в іншому кримінальному провадженні він вже подавав таку заяву, проте вимушений був її забрати.

Прокурор в судовому засіданні вважав безпідставними пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , проте зважаючи на сталу судову практику касаційного суду щодо необхідності перевірки даних обставин заявив клопотання про направлення доручення для здійснення перевірки фактів, викладених ОСОБА_7 в усній заяві.

Захисник та обвинувачений підтримали клопотання прокурора і просили його задовольнити.

Вислухавши думку учасників, перевіривши матеріали справи, колегія суддів доходить висновку про задоволення клопотання прокурор з таких підстав.

В судовому засіданні в суді першої інстанції від 27 листопада 2023 року під час допиту обвинуваченого ОСОБА_7 останній повідомляв про застосування до нього недозволених методів ведення досудового розслідування. Разом з тим, на такі заяви, суд першої інстанції не відреагував та не ініціював проведення офіційного розслідування вказаних фактів, що є істотною неповнотою судового розгляду, оскільки такі обставини можуть мати істотне значення для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до пункту 2 частини 2 статті 87 КПК України докази, отримані внаслідок застосування катувань, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження, є недопустимими.

У контексті допустимості відомостей, отриманих від особи, яка заявляє про застосування поганого поводження з боку представників держави, слід враховувати підходи Європейського суду з прав людини, який зазначає, що небезпідставна заява про таке поводження вимагає проведення ефективного офіційного розслідуванн, зокрема у справі Кобець проти України, № 16437/04, § 51, рішення від 14 лютого 2008. Водночас, Суд вказує, що відповідно до статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод для того, аби в компетентних органів виник обов`язок провести розслідування, заява про погане поводження має бути «небезпідставною».

Особа, яка робить таку заяву, має повідомити фактичні обставини поводження з нею і надати їм певне підтвердження або, якщо це неможливо з об`єктивних причин, інформацію, яка дасть можливість її перевірити і отримати підтвердження заяви. Хоча на заявника не може покладатися надмірний тягар обґрунтування заяви, однак він має надати інформацію, яка хоча б prima facie (на перший погляд) давала підстави для висновку про те, що погане поводження могло мати місце (Горяїнов проти України, № 54630/13, §§ 27-29, рішення від 15 жовтня 2019).

В своїх поясненнях обвинувачений ОСОБА_7 вказував на час, місце та обставини застосування до нього фізичних заходів впливу та назвав прізвища та імена працівників поліції, а також посаду одного з них. Крім того, в матеріалах кримінального провадження є протокол проведення слідчого експерименту, зі змісту якого слідує, що ОСОБА_7 визнає себе винуватим у вчиненні даного злочину.

За наявності вказаної інформації, заяву ОСОБА_7 про застосування до нього недозволених методів не можна визнати безпідставною і, таким чином, вона покладає обов`язок на державу щодо її розслідування.

Відповідно до п. 2 ст. 6 ст. 206 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), суд зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи.

Керуючись ст. ст. 206, 350, 404, 405 КПК, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_8 задовольнити.

Доручити Третьому слідчому відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві провести перевірку фактів, викладених в заяві ОСОБА_7 про застосування до нього недозволених методів ведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Надіслати копію ухвали до Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві для виконання та до Дніпропетровської обласної прокуратури для здійснення контролю за виконанням ухвали.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4