Справа № 491/1257/18
Провадження № 1-кп/507/2/2024
Номер рядка звіту 93
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2024 рокусмт. Любашівка

Любашівський районний суд Одеської області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Любашівка кримінальне провадження № 0000396 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жеребкове Ананьївського району Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 виданий 5 вересня 2005 року Первомайським МВ УМВС України в Миколаївській області, номер фізичної особи платника податків - НОМЕР_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

- 30.05.2018 р. Ананьївським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки,

про обвинувачення у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2018 біля 23 години 00 хвилин ОСОБА_3 , з метою крадіжки чужого майна, зайшов на подвір`я території домоволодіння ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , де через незачинені вхідні двері проник до сараю, розташованого на території вказаного домоволодіння, звідки з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, таємно викрав належну ОСОБА_6 бензопилу марки «FORESTA», моделі FА-588 вартістю 1723 гривні 33 копійки, ланцюг з шиною для бензопили вартістю 207 гривень 50 копійок, чохол до шини від бензопили вартістю 20 гривень 00 копійок, спричинивши при цьому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1 950 гривень 83 копійки.

Після чого з викраденим майном з місця події зник, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілому збитки на загальну суму 1 950 гривень 83 коп.

Таким чином, дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 винним у вчиненні протиправних дій визнав себе повністю та підтвердив, що злочин було скоєно ним при обставинах, які вказані в обвинувальному акті, щиро розкаявся та зокрема розповів , що ОСОБА_6 попросив попиляти йому дрова, він попиляв та там же залишив бензопилу. В подальшому, коли не було ОСОБА_6 , він без дозволу та відома останнього забрав бензопилу, яку приніс до місця свого проживання. Коли до нього приїхали працівники поліції, він добровільно віддав бензопилу працівника поліції.

Показання ОСОБА_3 є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, а тому суд вважає ці показання достовірними.

Потерпілий ОСОБА_6 згідно заяв просив кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 розглянути у його відсутність, просив суворо не карати, призначити покарання не пов`язане із позбавленням волі, претензій до ОСОБА_3 не має.

Обвинувачений окрім визнання своєї вини у скоєному злочині, повністю визнав кваліфікацію своїх дій, докази, на які посилався орган досудового розслідування.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів.

У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини в скоєні кримінального правопорушення, визнання ним кваліфікації його дій та доказів, на які посилався орган досудового розслідування, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються та дослідження зібраних у кримінальному провадженні доказів було обмежене допитом обвинуваченого, показання якого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються та дослідженням документів, що його характеризують. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також їм зрозуміло, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.3 ст.185 КК України, за ознакою таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст..65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При обранні покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який є громадянином України, за місцем проживання скарг та заяв не нього не надходило, не одружений, раніше судимий за вчинення злочинів із корисливого мотиву , на обліку в лікаря нарколога та психіатра не знаходиться. Поряд із тим, суд враховує пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих обставин.

Так, відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Відповідно до ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

За таких обставин, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з урахуванням досліджених доказів, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання в межах санкції частини ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки вважає, що з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даних про особу винного, який вчинив злочин в період іспитового строку, перебував у розшуку, його перевиховання та виправлення можливі лише в умовах ізоляції від суспільства. При цьому суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, цілком відповідатиме тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного.

Підстави для застосування ст.69, ст.75 КК України відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Таким чином, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає покарання за сукупністю вироків.

Отже, остаточне покарання ОСОБА_3 повинно бути призначено за сукупністю вироків за правилами ст.71 КК України, оскільки він вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку, який був призначений вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 30 травня 2018 року .

Враховуючи, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку, перебував у розшуку та засуджується до покарання у виді позбавлення волі, яке має відбувати реально, враховуючи дані про його особу, встановлені під час кримінального провадження, тому суд вважає за необхідне, з метою уникнення ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, та забезпечення виконання вироку обрати щодо нього запобіжний захід до набранням вироком законної сили у вигляді тримання під вартою .

Цивільний позов не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати пов`язані із залученням експерта в загальному розмірі 1144 грн. відповідно до вимог ст. ст.118, 122, 124 ч. 2 КПК України, підлягають стягненню із обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 394, 395 , 615 КПК України, суд, -

ухвалив :

Визнати винним ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання - 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 30 травня 2018 року і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати із 07 травня 2024 року.

Стягнути із ОСОБА_3 процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 1 144 грн. на користь держави.

Речові докази: бензопилу «FORESTA», ланцюг із шиною для бензопили, чохол до шини від бензопили, які передані потерпілому ОСОБА_6 , залишити йому за належністю.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Повний текст вироку негайно після проголошення вступної та резолютивної частини згідно ч.15 ст.615 КПК України вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя: ОСОБА_1