Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/203/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2024 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.03.2024, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Луганка, Петрівського району, Кіровоградської області, українцю, громадянину України, з середньої-спеціальною освітою, неодруженому, непрацюючому, немаючому на утриманні малолітніх (неповнолітніх) дітей та осіб похилого віку, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , не судимому,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під у виді тримання під вартою, з 11 год. 20 хв. 27.03.2024 року до 11 год. 20 хв. 09.05.2024 року.

За участю сторін кримінального провадження :

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

Заступник начальника відділу розлідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУПН в Кіровоградській області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в межах строку досудового розслідування, тобто до 09.05.2024.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, тобто порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.03.2024 підозрюваному ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під у виді тримання під вартою, з 11 год. 20 хв. 27.03.2024 року до 11 год. 20 хв. 09.05.2024 року.

Приймаючи вказане рішення, слідчий суддя зазначив про ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України. Його причетність до оголошеної підозри підтверджується протоколом допиту потерпілого (а.к. 22), протоколом допиту свідка (а.к.23), протоколом допиту свідка (а.к. 24-26), повідомлення про підозру (а.к. 27-29), поясненнями підозрюваного у судовому засіданні, який проти пред`явленої підозри не заперечував.

Прокурором та слідчим обґрунтовано наведений перелік ризиків, що передбачений п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду. З огляду на те, що ОСОБА_7 не має стійких соціальних зв`язків, ніде офіційно не працює, а також, те що останній є мешканцем села Луганка Олександрійського району Кіровоградської області, а орган досудового розслідування знаходиться в місті Кропивницький, вказаний ризик не є уявним, що дає підстави для обрання запропонованого органом досудового розслідування запобіжного заходу.

Крім того, стороною обвинувачення доведено про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України - підозрюваний може незаконно впливати на свідків, можливих очевидців, які підлягають допиту та проведенню за їх участі інших слідчих дій у кримінальному провадженні та які, в тому числі, проживають в одному з підозрюваним населеному пункті та підтримують з ним дружні відносини. Так, подія мала місце в Олександрійському району, де проживає підозрюваний, потерпілий ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_11 , які є безпосередніми очевидцями ДТП проживають з підозрюваним в одному населеному пункті - село Луганка Олександрійського району Кіровоградської області. Вказані особи дають викривальні покази щодо підозрюваного, перебувають з ним в товариських відносинах, а тому ризик впливу на останніх є реальним.

Прокурором та слідчий під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри пред`явленої ОСОБА_7 та ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також те, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

У клопотанні не зазначено жодного доводу щодо підтвердження наміру підозрюваного порушувати вимоги ст.177 КПК України під час перебуванні на більш м`якому запобіжному заході.

Підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, намірів ухилятися від суду та слідства не має, вплив на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні нічим не підтверджується.

Потерпілі будь-якого претензій майнового характеру до підозрюваного не мають.

Заслухавши доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечив проти апеляційної скаргита вважає, що слідчий суддя обґрунтовано застосував до ОСОБА_7 запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Постанова судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст.177, 178,183 КПК України.

Обираючи ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою слідчий суддя повинен був в повній мірі дотриматися вимог норм міжнародного права та кримінального процесуального закону.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст.5 п.1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Під час розгляду клопотання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний встановити обґрунтованість підозри, а також проаналізувати наявність конкретних ризиків, які обумовлюють обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому відповідні ризики повинні бути належним чином доведені, викладені в матеріалах кримінального провадження та свідчіть про необхідність в обранні саме цього запобіжного заходу.

Чинним законодавством в якості доречних та достатніх ризиків які необхідні для утримання особи під вартою визначені ризики: можливої втечі; порушення громадського порядку; перешкоди встановлення істини в справі та можливості скоєння аналогічного злочину.

При винесенні рішення про обрання запобіжного заходу суд повинен враховувати, що навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність реальної підстави або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» ).

Відповідно до п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Установленою практикою Європейського суду з прав людини, визначено, що висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Слід зазначити, що Кримінальний процесуальний кодекс України покладає на сторону обвинувачення, при зверненні до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу, обов`язок довести не лише існування заявлених ризиків, а і наявність обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого та додані до нього матеріли, колегія суддів вважає, що їх сукупність є достатньою вважати про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України та існування заявлених ризиків передбачених ст.177 КПК України.

Разом з тим, надані стороною обвинувачення матеріали не містять жодних відомостей, які б вказували на наявність виключних обставин для застування відносно ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу.

Не доведено існування таких обставин і прокурором в судовому засіданні, як в суді першої інстанції, та і при апеляційному розгляді клопотання щодо запобігання спробам підозрюваного ОСОБА_7 забезпечення виконання обов`язків передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Натомість сторона захисту в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру 09.03.2024, питання про обрання запобіжного заходу вирішувалось 27.09.2024, будь-яких дій стосовно переховування від органів досудового розслідування підозрюваний не здійснював, за першим викликом до слідчого прибував у визначене місце. Самостійно з`явився до суду першої інстанції для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу, не дивлячись на віддаленість місця проживання. Зазначив, що його підзахисний вину визнає, намагається відшкодувати завдані збитки. Будь-яких намагань впливати на свідків немає.

Від сторін кримінального провадження не надходило заяв про незаконний вплив на них з боку підозрюваного ОСОБА_7 .

Зазначені відомості не були заперечені, або спростовані стороною обвинувачення. Прокурор при розгляді апеляційної скарги не заперечив, щодо наявності ймовірності настання ризиків передбачених ст. 177 КПК України. Зазначив, що питання про обрання запобіжного заходу вирішувалось після виходу підозрюваного з лікарні, не вчиняв будь-яких дій на чинення перешкод при проведенні досудового розслідування.

Доводи, якими слідчий обґрунтовує наявність підстав для застування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не вказує про неможливість запобігання існуючим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, відповідно до вище зазначених норм закону, не може бути підставою для запобіжного ув`язнення особи.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що стороною обвинувачення не надано доказів, достатніх, щоб переконати суд у необхідності застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід саме у виді тримання під вартою.

Аналізуючи матеріали клопотання та кримінального провадження, які в судовому засіданні підтвердив прокурор, жодна обставина яка б мала свідчити щодо перешкоджання підозрюваним досудовому розслідуванню, втечі, впливу на свідків та скоєння нового або аналогічного правопорушення не доведена.

Підтримання клопотання стороною обвинувачення щодо належності обрання оскаржуваного запобіжного заходу ґрунтується на ймовірності вчинення таких дій, що на думку прокурора є достатнім для залишення оскаржуваної ухвали без змін.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що стороною обвинувачення не надано доказів, достатніх, щоб переконати суд у необхідності обрання ОСОБА_7 запобіжний захід саме у виді тримання під вартою.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи положення ч.4 ст.194 КПК України, колегія суддів визнає, що матеріали клопотання хоча і містять дані, які вказують на наявність підозри, однак слідчим та прокурором не доведено наявність обґрунтованих підстав наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також недоцільності застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів враховує тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого ОСОБА_7 підозрюється, яке відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, розмір покарання яке загрожує останньому у разі доведення його винуватості, конкретні обставини справи, дані про особу підозрюваного.

За вказаних обставин, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника з приводу того, що до підозрюваного можливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Із врахуванням вищевикладеного, особи підозрюваного, того, що в матеріалах клопотання відсутні докази того, що на теперішній час існують підтверджені відповідними доказами ризики, передбачені ст. 177 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що на час досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_7 можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою та застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування з покладенням на підозрюваного певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 376, 177, 178, 181, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.03.2024, якою застосовано підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, з 11 год. 20 хв. 27.03.2024 року до 11 год. 20 хв. 09.05.2024 року - скасувати.

Клопотання заступника начальника відділу розлідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУПН в Кіровоградській області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в межах строку досудового розслідування - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, із застосуванням електронного браслету, а саме до 09.05.2024, включно, який полягає у забороні цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати обвинуваченого: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; за погодженням із прокурором, слідчим, або судом відвідувати медичні заклади для отримання медичної допомоги.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що в разі невиконання покладених на нього вище наведених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків покласти на орган досудового розслідування.

Строк дії ухвали запобіжного заходу та покладених на підозрюваного обов`язків визначити до 11 год. 20 хв. 09.05. 2024.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4