Дата документу 15.05.2024 Справа № 333/4863/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/4863/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/431/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Мелітополі Запорізької області, громадянина України, неодружений, має повну середню освіту, не працює, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 05 лютого 2008 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.187 КК України до позбавлення волі на строк 5 років з іспитовим строком 3 роки;

2) 17 вересня 2008 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 лютого 2008 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. Звільнився з виправної колонії 16 квітня 2013 року за відбуттям строку покарання;

3) 26 травня 2014 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.ч. 2,3 ст.185, ст. 395 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. Звільнився з виправної колонії 17 лютого 2017 року за відбуттям строку покарання;

4) 10 травня 2018 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. Звільнився з виправної колонії 27 березня 2020 року за відбуттям строку покарання;

5) 06 травня 2020 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік з іспитовим строком 1 рік;

6) 11 серпня 2020 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.1 ст.395 КК України до арешту на строк 2 місяці;

7) 19 липня 2023 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ч.4 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 5 років;

8) 29 серпня 2023 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.4 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць,

обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 02 жовтня 2023 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2023 року, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавленні волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Зараховано у строк покарання ОСОБА_6 строк відбутого покарання за попереднім вироком з 29 травня 2023 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить зарахувати йому строк попереднього ув`язнення з 28 липня 2020 року по 18 листопада 2022 року у строк покарання.

Згідно з вироком суду, 03 квітня 2023 року о 18 год. 37 хв. ОСОБА_6 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються ніким непоміченими, нехтуючи нормами Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу знаходячись в приміщенні магазину «Продукти-1292» ТОВ «АТБ-маркет» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Парамонова, 20 з торгової полиці зазначеного магазину, таємно викрав майно, що належить ТОВ «АТБ-Маркет», а саме:

- 3 одиниці м/уп шоколад молочний «Milka» з начинкою зі смаком ванілі та печивом «Орео», вагою 300 г, вартістю 107 грн 41 коп. за 1 одиницю товару (без ПДВ), на суму 322 грн 41 коп.;

- 3 одиниці м/уп шоколад «Milka» молочний з начинкою зі смаком чізкейку, полуничною начинкою та печивом, вагою 300 г, вартістю 107 грн 41 коп. за 1 одиницю товару (без ПДВ), на суму 322 грн 41 коп.;

- 3 одиниці м/уп шоколад «Milka» молочний з начинкою зі смаком карамелі, арахісу та повітряного рису, вагою 276 г, вартістю 107 грн 41 коп. за 1 одиницю товару (без ПДВ), на суму 322 грн 41 коп., а всього на суму 967 грн 23 коп. (без ПДВ).

У подальшому, ОСОБА_6 , знаходячись у приміщення вказаного магазину, сховав під куртку, яка була одягнута на ньому вищевказаний товар, та, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, пройшов повз касу магазину з вищевказаними викраденими товарами, не розрахувавшись за них, та о 18 год. 41 хв. 03 квітня 2023 року покинув приміщення магазину ТОВ «АТБ-Маркет», спричинивши матеріальну шкоду вказаному товариству на загальну суму 967 грн 23 коп. (без ПДВ).

Крім того, 15 квітня 2023 року о 15 год. 53 хв. ОСОБА_6 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються ніким непоміченими, нехтуючи нормами Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу знаходячись в приміщенні магазину ТМ «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, 27-А торгової полиці зазначеного магазину, таємно викрав майно, що належить ТОВ «Вигідна покупка», а саме:

- накладні навушники «В-0211», вартістю 139 грн 00 коп.;

- накладні навушники «BSTWDS» з гарнітурою «НМ-289», вартістю 149 грн 00 коп.;

- 3 одиниці шоколаду молочного «Milka Карам., арах., повіт. рис», вагою 276 г, вартістю за 1 одиницю товару 99 грн 00 коп., на суму 297 грн 00 коп.;

- 3 одиниці товару шоколаду молочний «Milka Печиво орео, ваніль», вагою 300 г, вартістю за 1 одиницю товару 99 грн 00 коп., на суму 297 грн 00 коп., всього на суму 882 грн 00 коп. (без ПДВ).

У подальшому, ОСОБА_6 , знаходячись у приміщення вказаного магазину, сховав під куртку, яка була одягнута на ньому вищевказаний товар, та, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, пройшов повз касу магазину з вищевказаними викраденими товарами, не розрахувавшись за них, та о 15 год. 59 хв. покинув приміщення магазину ТМ «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка», спричинивши матеріальну шкоду вказаному товариству на загальну суму 882 грн 00 коп. (без ПДВ).

Суд визнав вказане обвинувачення доведеним і кваліфікував дії ОСОБА_6 як скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати ним відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді цього провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини справи і правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.4 ст.185 КК України.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за вчинений ним злочин.

При цьому, суд врахував ступінь тяжкості скоєних ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст.12 КК України є тяжкими злочинами, його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого (на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває), дані, які характеризують особу обвинуваченого, який неодноразово засуджений за скоєння умисних корисливих злочинів (звільнився з-під варти тільки у грудні 2022 року); постійного місця проживання та реєстрації не має; не одружений; на утриманні жодних осіб не має; не працює.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 , суд визнав щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання, передбаченого санкцією ч.4 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення, але на мінімальний строк.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України та належним чином вмотивував свої висновки.

Також, суд першої інстанції дотримався вимог закону при призначенні остаточного покарання обвинуваченому за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч.4 ст.70 КК України.

Перевіряючи доводи обвинуваченого щодо необхідності зарахування йому у строк покарання його попереднього ув`язнення з 28 липня 2020 року по 18 листопада 2022 року, колегія суддів доходить таких висновків.

Відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч.5 ст.72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 скоїв два епізоди крадіжок 03 квітня 2023 року та 15 квітня 2023 року, тобто до ухвалення попереднього вироку щодо нього Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2023 року.

Згідно з зазначеним вироком Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 29 серпня 2023 року, строк покарання ОСОБА_6 обчислюється з 29 травня 2023 року.

Отже, строк відбутого ОСОБА_6 покарання у провадженні, де ухвалено попередній вирок, зарахований судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку.

Разом з тим, обвинувачений вказує про необхідність зарахування йому в строк покарання ще й періоду з 28 липня 2020 року по 18 листопада 2022 року.

При цьому, сам апелянт зазначає, що вказаний період стосується кримінального провадження щодо нього, у якому будь-який вирок ще не ухвалено.

Як встановлено в ході апеляційного розгляду, ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 липня 2020 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у види тримання під вартою у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР №0001998 від 28 липня 2020 року за ч.2 ст.187 КК України. Строк тримання під вартою постановлено обчислювати з 28 липня 2020 року.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2022 року змінено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 перебував під вартою у період з 28 липня 2020 року по 18 листопада 2022 року у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР №0001998 від 28 липня 2020 року за підозрою у вчиненні, ч.2 ст.187 КК України, вирок в якому не ухвалено, а тому цей період не підлягає зарахуванню у строк покарання, а думка обвинуваченого про протилежне є помилковою, оскільки суперечить вимогам закону.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для скасування цього вироку, відповідно і для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, не убачає.

Керуючись ст.ст.404-405,407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 02 жовтня 2023 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4