ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 553/5815/22 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/286/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст. 122 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2023 року стосовно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000572 від 01.07.2022, -

в с т а н о в и л а:

Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2023 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, з середньо - спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше був судимим:

- 13.04.2011 Червонозаводським районним судом м. Харкова за частиною 3 статті 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 12.12.2011 Червонозаводським районним судом м. Харкова за частиною 3 статті 185, статтею 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць, звільнився 28.02.2014 умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 22 дні,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Відповідно до статті 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, з покладанням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 КК України, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 матеріальні збитки у розмірі 63 420,00 (шістдесят три тисячі чотириста двадцять) гривень та моральну шкоду у сумі 10 000,00 (десять тисяч) гривень.

Згідно вироку, ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що 19.06.2022 приблизно о 23:00 годин перебуваючи у себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 , а саме в своїй кімнаті, лежачи на ліжкові разом з потерпілою ОСОБА_9 , діючи умисно, за раптово виниклим умислом та метою, направленою на спричинення останній тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, сів зверху на потерпілу ОСОБА_9 та наніс два удари кулаком правої руки в ліву сторону щелепи. В результаті зазначених дій, ОСОБА_8 спричинив потерпілій тілесні ушкодження у виді: закритої щелепно-лицьової травми у вигляді подвійного перелому нижньої щелепи на рівні лівого суглобового відростка та тіла на рівні 44,45 зубів, з наявністю розриву слизової оболонки в ділянці зазначених зубів та набряку правої підщелепної і лівої навколо вушної ділянок. За ступенем тяжкості: закрита щелепно-лицьова травма у вигляді подвійного перелому нижньої щелепи у ОСОБА_9 не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинили за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 день), і за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Не погодившись з зазначеним вироком, потерпіла ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, просить оскаржуваний вирок змінити в частині часткового задоволення цивільного позову про відшкодування заподіяної моральної шкоди, та стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду, завдану внаслідок злочинних дій цивільного відповідача, у розмірі 50 000,00 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги потерпіла вказує на те, що суд при ухваленні рішення не зазначив, чому саме 10 000 грн є достатнім розміром для відшкодування моральної шкоди та відповідає критеріям розумності, виваженості та справедливості, не обґрунтував чому заявлена моральна шкода в розмірі 50 000 грн. є надмірною та підлягає зменшенню саме до 10 000 грн.

Також вказує на те, що з моменту нанесення тілесних ушкоджень і до теперішнього часу вона продовжує лікування, обвинувачений не вибачився перед нею, жодним чином не намагався відшкодувати витрати на дороговартісне лікування та весь час наголошував на тому, що він не працює, у нього відсутні документи (паспорт та інші) тому влаштуватись на роботу неможливо, спроби відновити або заново зробити документи ним не здійснюються, у нього відсутні соціальні зв`язки, він є неодружений, дітей не має, крім цього обвинувачений зазначив, що витрати зможе відшкодувати років через вісім, що на думку потерпілої, підтверджує впевненість обвинуваченого у його безкарності.

Апелянт наголошує, що вона є інвалідом 3 групи, молодою дівчиною, побої ОСОБА_8 наносив їй саме по обличчю та щелепі, вона переживала із-за своєї зовнішності. До теперішнього часу потребує лікування у лікаря стоматолога, що також є причиною моральних переживань.

Потерпіла зазначає, що вона є інвалідом 3 групи з дитинства з психіатрії та має діагноз НОМЕР_1 (розумова відсталість легкого ступеня), від незаконних дій ОСОБА_8 , вона втратила спокій, зазнала переживань, що призвело до суттєвого погіршення її душевного та фізичного стану, постійно знаходиться у стані страху, боїться виходити самостійно на вулицю, за станом здоров`я потребує супроводу матері, що підтверджується довідкою від 01.11.2022 року наданої КНП «Міський психоневрологічний диспансер №3», соромиться своєї зовнішності через втрату зубів, комплексує з цього приводу, припинила вести звичайний спосіб життя, вкрай обмежила спілкування з однолітками. З приводу емоційно - психологічного стану зверталась за психологічною підтримкою до « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за консультацією до лікаря-психіатра, вартість якої склала 3 200 грн.

Крім цього потерпіла вказує, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 нею понесені значні моральні втрати, які призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які вона могла б реалізувати не витрачаючи часу на підготовку заяв та судових позовів, відвідування установ органів державної влади, щоб добитися належного захисту своїх порушених прав.

Вважає, що визначена сума моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. є мінімальною компенсацією за перенесені нею душевні страждання.

Потерпіла ОСОБА_9 та її представник - адвокат ОСОБА_10 до суду апеляційної інстанції не прибули, причини не прибуття не повідомили.

Враховуючи, що представник потерпілої належним чином повідомлена про дату та час судового розгляду, колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності потерпілої ОСОБА_9 та її представника - адвоката ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідь судді - доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу потерпілої та просив її задовольнити, обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та зміст оскаржуваного рішення, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення її без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок суду щодо ОСОБА_8 в частині фактичних обставин вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України, кваліфікації його дій за частиною 1 статті 122 КК України, вид та розмір покарання, призначеного ОСОБА_8 , а також розмір стягнутої на користь потерпілого ОСОБА_9 матеріальної шкоди, ніким з учасників кримінального провадження не оспорюється, а тому вирок суду в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Згідно статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи вирок в межах поданої апеляційної скарги щодо необґрунтованого визначення судом першої інстанції розміру стягнутої з обвинуваченого ОСОБА_8 суми на відшкодування моральної шкоди, спричиненої потерпілій у 10 000 грн., а не 50 000 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів судового провадження потерпіла ОСОБА_9 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_8 про стягнення на відшкодування моральної шкоди на її користь 50 000 грн.

Задовольняючи частково цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., суд першої інстанції врахував положення пунктів 1, 2 частини 2 статті 23 ЦК України, положення пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», та дійшов висновку, що потерпіла ОСОБА_9 відносно якої встановлено 3 групу інвалідності з дитинства, зазнала моральну шкоду, яка полягає у фізичному болі та почутті образи, яких вона зазнала від неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_8 та вважав, що розмір моральної шкоди у 10 000 грн. буде відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості.

З таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів погоджується, з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 127 КПК України шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Згідно вимог частини 5 статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до частин 1 статті 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Положеннями частини 3 статті 23 ЦК України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно роз`яснень, що містяться в пунктах 3 та 5 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Під час апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він є інвалідом I-ї групи по зору, нічого не бачить окрім яскравого світла, жодних виплат по інвалідності не отримує, оскільки під час пожежі у нього згоріли всі документи, відновити їх, враховуючи його фізичний стан він не має можливості, оскільки самостійно не може дістатись до ЦНАП, проживає разом з матір`ю, яка пенсію не отримує та офіційно не працює, завдяки тимчасовому підробітку мати отримує 3000 грн. на місяць, що і складає їх дохід.

Апеляційні доводи потерпілої про необхідність збільшення розміру відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на її користь з тих підстав, що вона є молодою дівчиною, інвалідом III-ї групи, внаслідок протиправних дій обвинуваченого втратила спокій, їй спричинено душевні страждання, на думку колегії суддів, є суб`єктивними та безпідставними, оскільки зазначені обставини вже враховані судом першої інстанції при вирішенні цивільного позову потерпілої, з наведенням в оскаржуваному вироку обґрунтованих і вмотивованих підстав прийнятого рішення.

У зв`язку із вищевикладеним, враховуючи матеріальне положення обвинуваченого ОСОБА_8 , наявність у нього інвалідності I-ї групи, характер кримінального правопорушення, виходячи з засад виваженості, розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність часткового задоволення позову потерпілої в частині стягнення моральної шкоди, підстав для зміни оскаржуваного вироку, у відповідній частині, та задоволення апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_9 суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись статтями 405, пунктом 1 частини 1 статті 407, 418, 419 КПК України,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2023 року стосовно ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: