ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/33868/23

Провадження № 11-сс/4820/223/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

заявника ОСОБА_6 ,

представника заявника

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому провадження, за апеляційною скаргою ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 травня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 звернулася до слідчого судді місцевого суду з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000411.

В обґрунтування клопотання зазначала, що СУ ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000411 від 01 серпня 2023 року.

23 січня 2024 року в результаті проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено грошові кошти в сумі 50 000 грн, 1 100 Євро, 14 300 доларів США.

Указувала, що зазначені кошти не мають відношення до кримінального провадження та його фігуранта ОСОБА_9 , бо належать ОСОБА_8 . Так між заявниками було складено договір про зберігання коштів, які надходили через систему міжнародних переказів PrivatMoney з іншої країни, починаючи з 2018 року, про що надала відповідні банківські виписки.

У зв`язку з цим просила скасувати арешт на зазначене майно.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 10 травня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні №0000411.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 просила скасувати ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 травня 2024 року та постановити ухвалу про скасування арешту, накладеного на кошти 1 100 Євро, 14 300 доларів США та 50 000 тис грн.

Уважала, що ухвала слідчого судді місцевого суду є незаконною та постановлена з порушенням норм процесуального права.

На її думку, кошти арештовані в рамках кримінального провадження №0000411, внесеного до ЄРДР від 01 серпня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , не мають жодного значення для кримінального провадження, бо ОСОБА_9 не належать.

Крім того, всі слідчі та процесуальні дії у кримінальному провадженні №0000411 вже закінчені, оскільки досудове розслідування завершено та відкрито матеріали кримінального провадження для ознайомлення.

Звертала увагу, що у наданих суду матеріалах відсутні відомості вважати, що арештоване майно відповідає критеріям ст.98 КПК України і є безпосередньо предметом кримінального правопорушення, що розслідується, а прокурором не доведено протилежного.

Тому посилання на наявність правових підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України, на думку слідчого судді, є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Окрім того, дані грошові кошти не індивідуалізовані, без конкретних родових ознак. Тобто, в даному випадку, прокурором порушено права осіб на мирне володіння та користування своїм майном та не дотримано вимоги закону в частині підстав для звернення з клопотанням про накладення арешту на майно.

Тому подані до суду докази є беззаперечними та такими, що спростовують позицію обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; ОСОБА_6 та її представника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; заперечення прокурора ОСОБА_5 проти апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Стаття 131 КПК України передбачає, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

За змістом п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст.ст.170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

На думку колегії суддів апеляційного суду, слідчий суддя місцевого суду повною мірою дотримався зазначених вимог закону.

Слідчими СУ ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000411 від 01 серпня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України.

ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

23 січня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 було проведено санкціонований обшук та вилучено, з поміж іншого, грошові кошти в сумі 50 000 грн, 1 100 Євро, 14 300 доларів США.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2024 року, з поміж іншого, було накладено арешт із тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування на грошові кошти в сумі 50 000 грн, 1 100 Євро, 14 300 доларів США.

Правовою підставою для накладення арешту на вказані кошти стала необхідність їх збереження як речових доказів.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З огляду на викладене, КПК України пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна лише у випадку доведення ініціатором клопотанням того, що арешт накладено необгрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, із долученням відповідних доказів на підтвердження свого клопотання та доведеності перед слідчим суддею їх переконливості.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, відчуження.

Згідно повідомлення прокурора та слідчого, вказані кошти є речовими доказами. На даний час потреба в арешті вказаного майна, а також мета, у зв`язку з якою було накладено арешт (забезпечення збереження речових доказів) не відпала, оскільки провадження у справі не закінчено та усі слідчі та процесуальні дії із вилученим майном в межах кримінального провадження не проведені, а тому підстави для задоволення заявленого клопотання відсутні.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права власника майна з потребами кримінального провадження.

Водночас, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення.

При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.

Отже, накладення арешту на майно в даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Санкція ч.4 ст.189 КК України, яка інкримінується підозрюваному ОСОБА_9 , передбачає конфіскацію майна, тому клопотання про скасування арешту задоволенню не підлягає, оскільки майно в подальшому може бути конфісковано як вид покарання.

У даному випадку буде досягнуто мету дієвості кримінального провадження.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи та не є визначальними підставами для скасування судового рішення.

При апеляційному розгляді не встановлено істотних порушень норм КПК України, які є підставою для скасування ухвали слідчого судді, і не вбачаються такі підстави і зі змісту апеляційної скарги.

Водночас, колегія суддів зауважує, що на даній стадії розслідування слідчий суддя зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, одним із яких і є накладення арешту на майно, та не має права вирішувати ті питання, які вирішує суд під час розгляду по суті, а саме питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Відтак, колегія суддів уважає, що рішення суду прийнято відповідно до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст.98, 170-173, 405, 407, 418, 419, 422, 423 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 травня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 , ОСОБА_8 про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні №0000411 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3