Справа № 629/1234/24
Номер провадження 1-кс/629/261/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000047 від 10.01.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, на момент вчинення злочинів військовослужбовця Збройних сил України військової служби за мобілізацією, стрільця другого стрілецького відділення другого стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , якого відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по особовому складу) №198-РС від 30.11.2023 звільнено з займаної посади та призупинено військову службу у зв`язку з вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, неодруженого, не маючого місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 26.02.2021 Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт,

в с т а н о в и в:

Старший слідчий Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000047 від 10.01.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України, відносно ОСОБА_5 .

Зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 03 жовтня 2023 року та 30 жовтня 2023 року військовослужбовець Збройних сил України - солдат служби за мобілізацією, стрілець другого стрілецького відділення другого стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_5 перебував з невідомих причин за адресою: Харківська область, м. Лозова. 03 жовтня 2023 року, близько 10:00 год. ОСОБА_5 прийшов до приміщення цеху по виробництву одягу за адресою: АДРЕСА_2 , до своєї знайомої ОСОБА_7 . Знаходячись за вищевказаною адресою, ОСОБА_5 побачив перфоратор марки «Metabo» моделі «ВНЕ 2644», який належав ОСОБА_7 , після чого у нього виник раптовий злочинний умисел на заволодіння вказаним майном, шляхом зловживання довірою. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно, ОСОБА_5 під вигаданим приводом проведення ремонтних робіт у своєї знайомої, попросив перфоратор марки «Metabo» моделі «ВНЕ 2644», на що ОСОБА_7 погодилась та добровільно надала вказаний перфоратор ОСОБА_5 , не підозрюючи про незаконні наміри останнього. Заволодівши перфоратором «Metabo» моделі «ВНЕ 2644», ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 2811 гривень 67 копійок.

Крім того, 30 жовтня 2023 року, близько 08:30 год., ОСОБА_5 прийшов до приміщення цеху по виробництву одягу за адресою: АДРЕСА_2 , до знайомих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та залишився з їх дозволу в службовому кабінеті. Знаходячись за вищевказаною адресою, ОСОБА_5 побачив на принтері два мобільних телефони марки «Infinix» моделі «НОТ 11S», який належав ОСОБА_7 , та мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 12 Pro», який належав ОСОБА_8 . Після чого у нього виник раптовий злочинний умисел на викрадення чужого майна, а саме мобільних телефонів. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , 30.10.2023, в період часу з 09:00 до 10:00 год., знаходячись за вищевказаною адресою, де усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно, достовірно знаючи про те, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 було введено воєнний стан на всій території України та в подальшому його дію продовжено, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав мобільний телефони марки «Infinix» моделі «НОТ 11S», який належав ОСОБА_7 , вартістю 4365 гривень та мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 12 Pro», який належав ОСОБА_8 , вартістю 8720 гривень. Після скоєння злочину ОСОБА_5 з місця події зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями майнову шкоду потерпілій ОСОБА_7 на суму 4365 гривень та потерпілій ОСОБА_8 на суму 8720 гривень.

За даним фактом внесено відомості до ЄРДР за №0000047 від 10.01.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України

28.02.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч.4 ст. 185 КК України.

Прокурор у судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання, враховуючи встановленим існування ризиків, передбачених п. 1,2,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Захисник заперечувала проти клопотання прокурора, зазначила, що ризики недоведені, просила застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з тримання під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт.

Підозрюваний заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний час доби з можливістю працювати.

Суд, вислухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, дослідивши докази, надані в обґрунтування клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності, належності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, тому слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для обрання щодо нього запобіжного заходу.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, приходжу до висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню або ж створять загрозу суспільству.

Слідчий суддя вважає, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступень суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку. Беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, може вдатися до відповідних дій.

Слідчий суддя враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, згідно якої тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Окрім цього, для запобігання вищевказаним ризикам необхідно враховувати суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, у захисті особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд враховує те, що підозрюваний не працює, тобто не має законних джерел до існування, немає соціально сталих зв`язків, вчинив в тому числі тяжке кримінальне правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, та приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у яких підозрюється.

Враховуючи викладене, а також, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, слідчий суддя задовольняє клопотання слідчого та обирає запобіжний захід останньому у вигляді тримання під вартою. При цьому, суд враховує, що підозрюваний не є особою, щодо якої не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України.

Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи вимоги ст. 182 ч. 4,5 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

У зв`язку з викладеним суд вважає за необхідне визначити заставу у сумі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. 177,182,183,194,369-372,395 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання старшого слідчого Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 по кримінальному провадженню №0000047 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на шістдесят днів включно, а саме до 28.04.2024.

Визначити суму застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 121120 гривень, які необхідно внести на розрахунковий рахунок UA0006674, , банк отримувача ДКС України м.Київ, отримувач ТУ ДСА України у Харківській області, до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, відповідно до ст.194 ч.5 КПК України, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію даної ухвали негайно вручити підозрюваному.

Копію даної ухвали негайно направити начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для виконання, слідчому та прокурору, для відома.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня оголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1