Справа № 489/2091/24
Провадження № 1-кс/489/379/24
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

25 березня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання ОСОБА_2 в порядку ст. 206 КПК України,

встановив:

25.03.2024 до слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва надійшло клопотання ОСОБА_2 в порядку ст. 206 КПК України про звільнення ОСОБА_3 з ІНФОРМАЦІЯ_1 , де останній незаконно утримувався з 15.02.2024, а в подальшому з 17.02.2024 перебуває у військовій частині НОМЕР_1 .

Ознайомившись із клопотанням та доданими до нього матеріалами, слідчий суддя дійшов таких висновків. Виходячи із диспозитивності, як загальної засади кримінального провадження, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом (ч. 3 ст. 26 КПК України).

За положеннями ст. 206 КПК України, на правову підставу якої звернення до слідчого судді з даним клопотанням зазначає заявник, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Відповідно до п. 18 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Системний аналіз вказаних положень кримінального процесуального законодавства України вказує на те, що до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю в порядку ст. 206 КПК України за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб лише у випадку, коли особа тримається під вартою в межах територіальної юрисдикції відповідного слідчого судді.

При цьому, здійснюючи повноваження в порядку ст. 206 КПК України, слідчий суддя вправі вирішувати питання щодо наявності підстав утримання особи під вартою під час досудового розслідування у відповідному кримінальному провадженні, нагляд за дотриманням права та свобод у якому належить до компетенції слідчого судді та лише у випадках, коли особа поміщена та перебуває під вартою, тобто утримується відповідними правоохоронним органами, яким надано право затримувати особу та поміщувати її під варту.

Натомість зі змісту клопотання вбачається, що ОСОБА_3 був незаконно затриманий та доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_1 його працівниками за адресою: АДРЕСА_1 , де, за твердженням заявника, незаконно утримувався та 17.02.2024 переведений для проходження військової служби до ВЧ НОМЕР_1 .

Таким чином, вказані обставини свідчать про те, що незаконне, на думку заявника, затримання та тримання під вартою ОСОБА_3 відбувалося на території Центрального району міста Миколаєва (за місцезнаходженням ІНФОРМАЦІЯ_1 ), тобто на території, на яку не розповсюджується юрисдикція Ленінського районного суду міста Миколаєва, що вказує на відсутність встановлених положеннями ст. 206 КПК України повноважень слідчого судді вказаного суду вирішувати питання щодо зобов`язання будь-якого органу державної влади чи службової особи забезпечити додержання прав особи, яка тримається під вартою, та вирішення вказаного питання належить до слідчого судді того суду, в межах юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою.

Також слідчому судді не було надано будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 на даний час тримається під вартою на території Інгульського району міста Миколаєва, що уповноважувало б слідчого суддю Ленінського районного суду міста Миколаєва вирішувати питання в порядку ст. 206 КПК України щодо зобов`язання забезпечити додержання прав особи, яка тримається під вартою. Навпаки, з доданого до клопотання повідомлення з ВЧ НОМЕР_1 від 08.03.2024 слідує, що ОСОБА_3 на даний час перебуває не під вартою, а з 17.02.2024 проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , що, у свою чергу, спростовує зміст клопотання про перебування останнього під вартою.

Крім того, клопотання не містить відомостей про те, що затримання ОСОБА_3 здійснювалося саме в межах відповідного кримінального провадження, що надавало б право слідчому судді здійснювати відповідні повноваження в такому кримінальному провадженні.

При цьому, факт подальшої реєстрації кримінального провадження за ст. 146-1 КК України за фактом незаконного позбавлення волі ОСОБА_3 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 не свідчить про те, що затримання ОСОБА_4 відбувалося саме під час досудового розслідування кримінального провадження, оскільки слідчому судді не було надано будь-яких доказів на підтвердження вказаного факту. У зв`язку з викладеним, за обставин даного клопотання вбачається, що до повноважень слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва не належить вирішення питань щодо звільнення з-під варти ОСОБА_3 , оскільки розгляд такого питання не належить до його компетенції.

Також зі скарги слідує, що порушене у ній заявником питання стосується проходження військової служби ОСОБА_4 , вирішення якого врегульоване не положеннями кримінального процесуального законодавства, а підлягає вирішенню в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, шляхом звернення з відповідним позовом до Миколаївського окружного адміністративного суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України. При цьому положеннями КПК України не передбачено наслідків неналежного звернення до слідчого судді з метою захисту прав людини в порядку ст. 206 КПК України.Натомість відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо: вона не підлягає розгляду в цьому суді.

Проаналізувавши вище викладене, слідчий суддя вважає, що відсутні законні підстави для відкриття провадження за даним клопотанням, яке не підлягає оскарженню до слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва, тому вказане свідчить про необхідність відповідно до загальних засад кримінального провадження повернути вказане клопотання заявнику, у зв`язку з тим, що воно не підлягає розгляду в цьому суді.

Керуючись статтями 9, 26, 304, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання ОСОБА_2 в порядку ст. 206 КПК України про звільнення ОСОБА_3 з ІНФОРМАЦІЯ_1 повернути особі, яка його подала, у зв`язку з тим, що воно не підлягає розгляду в цьому суді.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1