УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 686/22723/22

провадження № 51-1479ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу представника цивільного відповідача Хмельницького комунального підприємства «Електротранс» (далі - ХКП «Електротранс») ОСОБА_4 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 листопада 2023 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 25 січня 2024 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коськів Шепетівського р-ну Хмельницької обл., жителя АДРЕСА_1 ),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області вироком від 06 листопада 2023 року визнав ОСОБА_5 винуватим та засудив за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Також суд першої інстанції вирішив цивільні позови та стягнув з ХКП «Електротранс» відшкодування моральної шкоди на користь: ОСОБА_6 - 500 000 грн; ОСОБА_7 - 500 000 грн; ОСОБА_8 - 250 000 грн; ОСОБА_9 - 250 000 грн; ОСОБА_10 - 100 000 грн; ОСОБА_11 50 000 грн, а з ОСОБА_5 5 000 грн. У задоволенні решти позовних вимог місцевий суд відмовив.

Крім того, суд вирішив питання щодо початку строку відбування покарання, зарахування строку попереднього ув`язнення, запобіжного заходу, речових доказів та відшкодування процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Хмельницький апеляційний суд ухвалою від 25 січня 2024 року задовольнив апеляційну скаргу представника ХКП «Електротранс» та змінив вирок місцевого суду в частині вирішення цивільних позовів ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 до ХКП «Електротранс» про стягнення відшкодування моральної шкоди та стягнув з останнього на користь: ОСОБА_7 - 300 000 грн; ОСОБА_6 - 300 000 грн; ОСОБА_8 - 200 000 грн; ОСОБА_9 - 200 000 грн в іншій частині вирок залишив без змін.

Як встановив суд у вироку, ОСОБА_5 17 травня 2022 року приблизно о 07:52, знаючи про наявність у нього синкопальних станів в анамнезі, через які він не може бути допущений до керування тролейбусом згідно з п. 29 Переліку захворювань та вад, при яких особа не може бути допущена до керування транспортними засобами, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України № 299 від 24 грудня 1999 року (чинного на час події), в порушення вимог п. 2.9 б) Правил дорожнього руху (далі - ПДР), здійснював керування тролейбусом «ЗІУ-9В», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у хворобливому стані, внаслідок чого порушив вимоги пунктів 1.3, 1.5, 2.3 б), 2.3 д) ПДР. Зокрема, ОСОБА_5 , перебуваючи в хворобливому стані, не зміг бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою та реагувати на її зміну і створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху.

ОСОБА_5 рухаючись у зазначений вище час тролейбусом за маршрутом АДРЕСА_2 зі сторони вул. Заводської в напрямку вул. Свободи, під час проїзду регульованого перехрестя із Старокостянтинівським шосе на дозволений сигнал світлофора, перебуваючи в хворобливому стані, порушив вимоги п. 12.1 ПДР. Під час перетину цього перехрестя ОСОБА_5 не зміг врахувати дорожню обстановку, а саме зміну напрямку розташування перехрещуваних доріг, яка полягає у зміщенні проїзної частини вул. Шевченка ліворуч щодо напрямку руху тролейбуса після вказаного перехрестя, а також втратив контроль за рухом тролейбуса та допустив його виїзд за межі проїзної частини зазначених перехрещуваних доріг праворуч на тротуар щодо напрямку свого руху, де допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) потерпіла ОСОБА_12 , отримала тілесні ушкодження, від яких настала смерть; потерпіла ОСОБА_11 - тяжкі, середньої тяжкості та легкі тілесні ушкодження; ОСОБА_10 - середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Допущені ОСОБА_5 порушення вимог п. 12.1 ПДР перебувають у прямому причинному зв`язку з ДТП та її наслідками.

Вимоги, викладені в касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 просить змінити вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 листопада 2023 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 25 січня 2024 року в частині, що стосується вирішення цивільних позовів та зменшити суму стягнення відшкодування моральної шкоди з ХКП «Електротранс» на користь ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - 50 000 грн кожному.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що із урахуванням засад розумності та виваженості 50 000 грн є достатньою сумою відшкодування моральної шкоди кожному з цивільних позивачів, оскільки вони, на переконання касатора, не довели належними та допустимими доказами розміру відшкодування з огляду на обсяг і глибину моральних страждань.

Крім того, скаржник зауважує, що з усіх цивільних позивачів найбільшої шкоди здоров`ю спричинено ОСОБА_11 , якій призначено 50 000 грн, більш того, деякі з них не були учасниками ДТП та зазнали опосередковано шкоди через загибель внаслідок ДТП близької особи.

Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду

Відповідно до ч. 2 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, установлених та перевірених місцевим судом, правильності кваліфікації його діяння за ч. 2 ст. 286 КК, а також стосовно часткового задоволення цивільного позову ОСОБА_11 Верховний Суд не перевіряє, оскільки касатор не оскаржує законності й обґрунтованості судових рішень у цій частині.

Стосовно доводів касаційної скарги ОСОБА_4 про необґрунтоване вирішення судами цивільного позову в частині визначення розміру стягнення відшкодування моральної шкоди потерпілим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , то вони не є слушними з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Заявлені потерпілими цивільні позови в частині відшкодування моральної шкоди суд вирішив із урахуванням приписів статей 23, 1167, 1168, 1172, 1187 Цивільного кодексу України (далі - ЦК).

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як убачається із судових рішень у цьому кримінальному провадженні, ОСОБА_5 скоїв ДТП під час виконання трудових обов`язків, будучи водієм тролейбуса. Цей факт не заперечується і директором ХКП «Електротранс» у касаційній скарзі.

Статтею 23 ЦК передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд першої інстанції своє рішення мотивував, окрім іншого, тим, що вчиненням кримінального правопорушення та, як наслідок, спричиненням смерті ОСОБА_12 потерпілим ОСОБА_6 (чоловікові загиблої), ОСОБА_7 (дочці загиблої), ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (батькам загиблої) завдано моральної шкоди, оскільки вони у зв`язку з втратою близької людини перенесли сильні душевні страждання, що також змінило звичний спосіб їх життя та потребувало додаткових зусиль для його влаштування. З урахуванням характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, ступеню вини ОСОБА_5 , наслідків, що настали, перенесених потерпілими моральних страждань, суті позовних вимог, суд дійшов висновку, що розмір відшкодування необхідно визначити у заявленій потерпілими сумі по 500 000 грн ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і по 250 000 грн потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Крім того, суд зауважив, що зазначений розмір відшкодування, враховуючи наслідки кримінального правопорушення, моральний стан потерпілих, є справедливим.

До того ж, задовольняючи частково цивільний позов ОСОБА_10 про відшкодування їй моральної шкоди, суд врахував те, що спричиненням тілесних ушкоджень та фізичного болю їй завдано моральної шкоди, оскільки вона зазнала фізичного болю і душевних страждань, що також значно змінило звичний спосіб її життя та потребувало додаткових зусиль для його влаштування. Потерпіла тривалий час лікувалася, переживала за своє здоров`я, не могла вести повноцінний спосіб життя, відчувала дискомфорт і незручності, через що вимушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя, витрачала власний час у зв`язку зі зверненням за допомогою до медичних закладів. Також суд указав, що ступінь винуватості ОСОБА_5 , наслідки, що настали, понесені потерпілою моральні страждання, характер діяння особи, яка заподіяла шкоду, свідчать, що розмір відшкодування 100 000 грн є адекватним спричиненій шкоді, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, компенсує моральні втрати та є достатньою і справедливою сатисфакцією.

Доводи представника цивільного відповідача про необґрунтоване визначення розміру відшкодування моральної шкоди судом першої інстанції були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Так, насамперед колегія суддів апеляційного суду вказала про безпідставність тверджень представника цивільного відповідача про завищений розмір стягнутого відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_10 , а суд дійшов обґрунтовано висновку щодо часткового задоволення її вимог.

Водночас доводи представника ХКП «Електротранс» про завищений розмір відшкодування моральної шкоди, стягнутого з указаного підприємства на користь потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , апеляційний суд визнав слушними з огляду на таке.

Колегія суддів врахувала ступінь вини ОСОБА_5 , наслідки кримінального правопорушення у вигляді смерті ОСОБА_12 , моральний стан потерпілих, які перенесли сильні душевні хвилювання у зв`язку з утратою близької людини, а також з огляду на засади розумності, виваженості та справедливості дійшла висновку, що вимоги потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 необхідно задовольнити частково.

Також апеляційний суд зважив на ті обставини, що загибла ОСОБА_12 станом на 17 травня 2022 року проживала разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вела з ними спільне господарство. Щодо батьків загиблої - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , - то вона з ними не проживала, але вони втратили надію на допомогу від ОСОБА_12 у старості, оскільки мають похилий вік - 82 роки і 75 років відповідно.

З огляду на наведене вище Хмельницький апеляційний суд дійшов висновку про необхідність стягнення з ХКП «Електротранс» на користь ОСОБА_6 , ОСОБА_7 300 000 грн кожному, а на користь потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 200 000 грн кожному.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо необхідності стягнення з ХКП «Електротранс» на користь: ОСОБА_7 - 300 000 грн; ОСОБА_6 - 300 000 грн; ОСОБА_8 - 200 000 грн; ОСОБА_9 - 200 000 грн; ОСОБА_10 - 100 000 грн та вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди було визначено відповідно до засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням фізичних та моральних страждань потерпілих. Крім того, на переконання суду касаційної інстанції, визначений розмір відшкодування моральної шкоди, що стягнуто з ХКП «Електротранс» на користь кожного потерпілого, є достатнім і не є таким, що призвів би до їх безпідставного збагачення, отже є обґрунтованим.

Також, на переконання колегії суддів Верховного Суду, не є слушними доводи касатора про те, що достатнім розміром відшкодування моральної шкоди усім цивільним позивачам буде 50 000 грн, з урахуванням того, що така сума визначена ОСОБА_11 , якій спричинено найбільшої шкоди здоров`ю з огляду на таке.

Суд зауважує, що під час визначення розміру відшкодування моральної шкоди суди враховують не лише спричинену шкоду здоров`ю, а й інші обставини, зокрема характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення), а також інші обставини.

Як установили суди попередніх інстанцій та не заперечує касатор, потерпілим ОСОБА_6 (чоловікові загиблої), ОСОБА_7 (дочці загиблої), ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (батькам загиблої) завдано моральної шкоди внаслідок спричинення смерті ОСОБА_12 . Колегія суддів Верховного Суду у свою чергу звертає увагу скаржника, що життя людини є найвищою соціальною цінністю і визначений судом апеляційної інстанції розмір відшкодування моральної шкоди зазначеним вище потерпілим з урахування глибини страждань, а також того, що негативні наслідки вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення мають незворотній характер, не може вважатися завищеним або надмірним.

Крім того, Верховний Суд зазначає, розмір відшкодування моральної шкоди визначається кожному потерпілому індивідуально з урахуванням обґрунтувань та вимог цивільного позову, а також матеріалів провадження. З огляду на наведене вище стягнення з ХКП «Електротранс» на користь потерпілої ОСОБА_11 50 000 грн відшкодування моральної шкоди, ураховуючи обставини цього провадження, жодним чином не свідчить про необхідність визначення розміру моральної шкоди в такому ж розмірі іншим потерпілим.

Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують правильності висновків, викладених у оскаржуваних судових рішеннях, та не містять вагомих аргументів, які би свідчили про залишення поза увагою судів доводів представника цивільного відповідача, у зв`язку з чим немає підстав для сумнівів у законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень. З огляду на зазначене вище відсутні підстави для задоволення касаційної скарги директора ХКП «Електротранс» ОСОБА_4 .

Пунктом 2 ч. 2 ст. 428 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для її задоволення немає.

Ураховуючи викладене, Верховний Суд згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовляє у відкритті касаційного провадження.

На цих підставах Верховний Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника цивільного відповідача ХКП «Електротранс» ОСОБА_4 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 листопада 2023 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 25 січня 2024 року стосовно ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3