Провадження №1-в/127/287/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» ОСОБА_4 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду № 12 клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 .

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_6 відбув половину строку присудженого йому покарання, за період відбування покарання має 4 заохочення, працевлаштований, бере участь в програмах диференційованого виховного впливу, заходах соціально виховного характеру. А тому, на думку захисника, ОСОБА_6 довів своє виправлення.

Засуджений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Прокурор вважав, що правові підстави для задоволення клопотання захисника відсутні, тому просив суд відмовити у його задоволенні. Зокрема, зауважив, що ОСОБА_6 вже ввосьме притягується до кримінальної відповідальності, проте належних висновків для себе не робить та продовжує вчиняти нові злочини. Наголосив на тому, що засуджений має два непогашених стягнення та негативно характеризується в установі відбування покарання.

Представник ДУ «Вінницька виправна колонія (№ 86)» заперечив проти задоволення клопотання захисника, оскільки ОСОБА_6 має непогашене адміністративне стягнення.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали особової справи, суд дійшов до такого висновку.

З матеріалів особової справи випливає, що ОСОБА_6 15.07.2021 засуджений Чечельницьким районним судом Вінницької області за частиною другою статті 185, частиною другою статті 289 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 537 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 539 КПК клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених зокрема, пунктом 3 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 82 КК особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК для даного виду покарання і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Відповідно до частини третьої зазначеної статті заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

При цьому пунктом 2 частини четвертої статті 82 КК регламентовано, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким настає у разі фактичного відбуття засудженим, не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі.

Зі змісту роз`яснень, наданих у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду від 26.04.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» убачається, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК).

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_6 фактично відбув більше половини строку покарання.

Як на підставу для заміни покарання на більш м`яке захисник засудженого у своєму клопотанні послалась, зокрема, на те, що ОСОБА_6 працевлаштований в установі відбування покарання та сумлінно й добросовісно ставиться до роботи. Разом з тим, з матеріалів особової справи випливає, що засуджений ОСОБА_6 залучається до робіт з благоустрою, однак в установі відбування покарання непрацевлаштований.

З огляду на викладене, твердження захисника щодо працевлаштування засудженого суд оцінює критично, як такі, що не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Натомість, суд враховує, що з долученої до клопотання характеристики на засудженого випливає, що ОСОБА_6 за час відбування покарання зарекомендував себе негативно. Зокрема, засуджений до виконання передбачених законом вимог персоналу установи засуджений ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. ОСОБА_6 чотири рази заохочувався адміністрацією установи, поряд з тим має два дисциплінарних стягнення, які не зняті та не погашені. ОСОБА_6 відвідує заходи виховного характеру, однак не завжди робить для себе належні висновки, до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_6 вже всьоме притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень у тому числі проти власності, при цьому останній неодноразово звільнявся від відбування покарання умовно-достроково. Незважаючи, на надання можливості виправитись, ОСОБА_6 належних висновків для себе не робить та продовжує вчиняти аналогічні злочини.

Суд враховує приписи частини другої статті 50 КК, якими регламентовано, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи викладене, суд вважає, що засуджений ОСОБА_6 не довів суду, що він став на шлях виправлення, а тому суд дійшов до переконання, що правові підстави для задоволення клопотання його захисника відсутні.

З огляду на викладене, суд вважає, що у задоволенні клопотання захисника в інтересах засудженого ОСОБА_6 необхідно відмовити.

Керуючись статтями 371, 537 КПК, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким за вироком Чечельницького районного суду Вінницької області від 15.07.2021 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, з дня отримання копії ухвали.

Суддя: