Справа № 135/434/24
Провадження № 1-кп/135/58/24
ВИРОК

іменем України

23.05.2024 м. Ладижин Вінницької області

Ладижинський міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши в режимі відео конференції у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області кримінальне провадження №0000003 від 03.01.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не одружений, не працюючий, раніше судимий:

- 16.03.2023 Ладижинським міським судом Вінницької області за ст.126-1 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 24.01.2024 Ладижинським міським судом Вінницької області за ст.126-1, ст. 71 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців, покарання за яким не відбуте повністю;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 обвинувачений ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_3 маючи умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ігноруючи факти притягнення до кримінальної та адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, вчинив кримінальне правопорушення проти здоров`я особи за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 , будучи особою, раніше неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно своєї матері ОСОБА_5 , а саме постановою Ладижинського міського суду Вінницької області від 20.11.2023 за факти, які мали місце 05.11.2023 о 21 год 00 хв та 08.11.2023 о 09 год 12 хв, постановою Ладижинського міського суду Вінницької області від 26.12.2023 за факт, який мав місце 22.12.2023 о 10 год 10 хв, постановою Ладижинського міського суду Вінницької області від 10.01.2024 за факти, які мали місце 20.12.2023 о 17 год 10 хв та 23.12.2023 о 23 год 00 хв, маючи прямий умисел на вчинення насильства, ігноруючи факти притягнення до кримінальної та адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, 01.01.2024 близько 22 год 00 хв, перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_5 психологічне насильство, а саме: висловлювався на її адресу словами нецензурної лайки, чим спричинив згідно з висновком судової психологічної експертизи № 477/24/21 від 21.02.2024 зміни в її емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості, а також моральні страждання.

Таким чином, ОСОБА_3 скоїв домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до її психологічних страждань, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.

Позиція обвинуваченого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинені кримінального правопорушення за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, пояснивши, що дійсно раніше неодноразово притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності за фактами вчинення домашнього насильства відносно своєї матері ОСОБА_5 , з якою проживає разом. Він дійсно неодноразово висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, не впускав до місця проживання. Також підтвердив, що дійсно 01.01.2024 близько 22 год 00 хв, перебуваючи за місцем спільного з матір`ю проживання висловлювався на її адресу словами нецензурної лайки. При цьому обвинувачений вказав, що він зробив для себе належні висновки, у вчиненому щиро кається, критично оцінює свою протиправну поведінку і готовий нести кримінальну відповідальність за вчинене. Обіцяв, що надалі подібного ніколи не повториться. Просив суворо його не карати та не позбавляти волі.

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними, за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину, і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням тих документів, які характеризують особу обвинуваченого.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 умисно систематично вчиняв психологічне насильство щодо своєї матері ОСОБА_5 , що призвело до її психологічних страждань, а тому ці його дії кваліфікує за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до її психологічних страждань.

Мотиви призначення покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16.10.2008) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував на принцип пропорційності, коли призначене особі покарання вважалося непропорційним втручанням держави у права людини (рішення у справі «Швидка проти України»).

Дотримання принципу пропорційності є дотриманням стандартів прав людини, передбачених ЄСПЛ у вирішенні питань покарання, та дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання є перелічені в законі, а також не зазначені в ньому, але встановлені судом різного роду чинники об`єктивного чи суб`єктивного характеру, які не є ознаками складу злочину і не впливають на його кваліфікацію, однак знижують ступінь суспільної небезпечності особи винуватого і (або) вчиненого ним злочину, і у зв`язку з цим є підставою для призначення менш суворого покарання.

Загально визнано, що щире каяття має бути добровільним, тобто базуватися на внутрішньому переконанні особи. Воно характерне тим, що засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, його позиція з цих підстав була незмінною, надавав послідовні, взаємоузгодженні з іншими доказами показання, щире каяття обвинуваченого є дійсним, відвертим, підтверджується щирим жалем з приводу наслідків, які могли настати від його дій, та осудом своєї поведінки, а також його бажанням виправитись.

Таким чином обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_3 своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно із ст. 12 КК України є нетяжким та суспільно небезпечні його наслідки, систематичні дії, якими спричинено шкоду психічному здоров`ю потерпілої, конкретні обставини вчинення злочину, зокрема і те, що обвинувачений, раніше неодноразово судимий за аналогічні кримінальні правопорушення, ігноруючи факти притягнення до кримінальної за вчинення домашнього насильства, знову вчинив інкримінований йому злочин, дані про особу обвинуваченого, негативну характеристику за місцем проживання, стан здоров`я, вік, те, що він перебуває на обліку у лікаря нарколога, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, наявність обставини, яка пом`якшує покарання щире каяття, наявність обтяжуючої обставини - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Також суд враховує думку потерпілої, яка просила не позбавляти волі обвинуваченого та призначити мінімальне покарання у виді обмеження волі, а також процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, яка вказує на те, що обвинувачений критично оцінює свою поведінку, зробив для себе належні висновки, які дають суду підставу дійти висновку про виправлення і перевиховання без реального відбування покарання, пов`язаного із ізоляцією від суспільства.

Тому, зваживши на вказані обставини в сукупності, а також беручи до уваги дані про стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого відсутні медичні застереження суд, виходячи з дискреційних своїх повноважень, дійшов висновку про необхідність призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі в розмірі, передбаченому санкцією ст. 126-1 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення. При цьому підстав для застосування ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

Разом з тим, згідно ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій, третій цієї статті призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому до постановлення попереднього вироку.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_3 засуджено вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 24.01.2024 за ст. 126-1 КК України до обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців, покарання за яким не відбуте повністю.

Кримінальне правопорушення, а саме останній факт вчинення домашнього насильства, у даному кримінальному провадженні останній вчинив 01.01.2024, тобто до ухвалення попереднього вироку.

За таких обставин покарання ОСОБА_3 слід призначити на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань у виді обмеження волі, призначених за даним та попереднім вироком.

Мотиви ухвалення інших рішень.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Заходи забезпечення не застосовувалися. Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової психологічної експертизи № 477/24-21 від 21.02.2024 в розмірі 22 718 грн 40 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувався. Підстав застосовувати запобіжний захід до ОСОБА_3 не має.

Керуючись ч. 3 ст. 349, 368, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень за даним вироком та за вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 24.01.2024 визначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки 1 (один) місяць.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 у виді обмеження волі обчислювати з дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової психологічної експертизи № 477/24-21 від 21.02.2024 в розмірі 22 718 (двадцять дві тисячі сімсот вісімнадцять) грн 40 коп.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Ладижинський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя