УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого у кримінальному провадженні заступника начальника СВ відділення поліції №1 (м. Нововолинськ) Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000505 від 20.05.2024року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,

ВСТАНОВИВ

23 травня 2024 року до Володимир-Волинського міського суду Волинської області надійшло вищезазначене клопотання слідчого у кримінальному провадженні заступника начальника СВ відділення поліції №1 (м. Нововолинськ) Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна, яке він обґрунтовує тим, що у провадженні слідчого відділення Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових № 0000505 від 20.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що поліцейський офіцер громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції Володимирського РВП ГУНП у Волинській області капітан поліції ОСОБА_4 та дільничний офіцер поліції СПД № 1 (сел. Локачі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області лейтенант поліції ОСОБА_5 , які відповідно до Закону України "Про державний захист працівників судів та правоохоронних органів" є працівниками правоохоронного органу, 20 травня 2024 року здійснювали заходи щодо проведення оповіщення військовозобов`язаних та резервісті спільно з працівниками ТЦК та СП на території Локачинської та Затурцівської територіальних громад Володимирського району Волинської області.

20.05.2024 о 08 год. 10 хв., працівниками поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на ділянці дороги поряд перехрестя з вул. Садова с. Мовчанів, Володимирського району, Волинської області був зупинений автомобіль «Opel Vivaro», державний номер НОМЕР_1 , пасажиром в якому був ОСОБА_6 .

Під час спілкування працівників поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із ОСОБА_6 останній почав поводити себе агресивно по відношенню до зазначених службових осіб поліції, а саме висловлювався нецензурною лайкою, здійснював погрози побиття.

У подальшому, ОСОБА_6 продовжив вести себе агресивно, висловлювався в сторону працівників поліції нецензурною лайкою, під час чого, діючи умисно, усвідомлюючи, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є працівниками поліції, які перебувають на службі та виконують свої службові обов`язки, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та розуміючи що його дії носять незаконний та протиправний характер, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, взяв у транспортному засобі металеву трубу, та наніс нею один удар в потиличну ділянку ОСОБА_4 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, в подальшому в ході затримання, спричинив ОСОБА_5 , тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови, забій і садна правого колінного суглоба, забій і садна правої кисті.

20.05.2024 року під час ОМП було вилучено металевий предмет округлої форми довжиною 70 см, діаметром 25 мм, яким ОСОБА_6 наносив удар потерпілому в область голови, автомобіль марки «Опель» модель «Віваро» д.н.з. НОМЕР_1 , win WOLJ7ACA64V637657.

20.05.2024 вказані предмети визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Слідчий вважає, що вилучені 20.05.2025 під час огляду місця події вищевказані предмети відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу для речових доказів, оскільки могли зберегти на собі сліди злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема сеталевий предмет округлої форми довжиною 70 см, діаметром 25 мм використовувався як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а автомобіль як місце зберігання знаряддя вчинення злочину.

Таким чином, на думку слідчого, є достатні підстави вважати, що вилучені під час обшуку вищевказані речі відповідають критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України, та з метою збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження є необхідність у накладені арешту на вищевказане майно.

Беручи до уваги, що вказані речі в подальшому як самі по собі, так і в сукупності з іншими доказами мають значення речових доказів та з метою виявлення та фіксації обставин, які мають значення для забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, а також з метою збереження речових доказів

Слідчий у судове засідання не з`явився, просив розглянути клопотання за його відсутності.

Власник майна в судове засідання також не з`явилася, подала суду заяву про розгляд клопотання за її відсутності, в якій заперечила проти арешту належного їй транспортного засобу.

Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття вказаних осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Враховуючи те, що учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явилися, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів, у відповідності з ч.4 ст. 107 ЦПК України, не здійснювалося.

Дослідивши долучені до клопотання документи, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (ч.2 ст.131, ч.1 ст.170 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема : правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для накладення арешту на металевий предмет округлої форми довжиною 70 см, діаметром 25 мм, з метою його збереження, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що цей металевий предмет є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження, наданих слідчому судді, не можливо встановити, яке значення речового доказу у цьому кримінальному провадженні має транспортний засіб, на який слідчий просить накласти арешт. Жодних доказів на те, що вилучений транспортний засіб відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, слідчим не надано.

Постанова слідчого про визнання предметів речовими доказами від 20.05.2024 носить суто формальний характер, оскільки в самій постанові не надана оцінка вказаному автомобілю на його відповідність положенням статті 98 КПК України, та не обґрунтовано його значення для кримінального провадження.

З урахуванням наведеного слідчий суддя вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання слідчого в цій частині.

Керуючись ст.ст.170-174 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні заступника начальника СВ відділення поліції №1 (м. Нововолинськ) Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000505 від 20.05.2024року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на металевий предмет округлої форми довжиною 70 см, діаметром 25 мм, шляхом заборони розпоряджатися та користуватися цим майном.

В іншій частині клопотання про накладення арешту на автомобіль марки «Опель» модель «Віваро» д.н.з. НОМЕР_1 - відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення направити слідчому та власнику майна.

Слідчий суддя ОСОБА_1