Справа № 761/2478/23 Головуючий в 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/330/2024 Доповідач в 2 інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів: ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

обвинувачених - ОСОБА_7 (в режимі ВКЗ), ОСОБА_8

захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 000912 від 11.10.2021 року за апеляційною скаргою представника потерпілого ПАТ «Газтранзит» з іноземними інвестиціями» - адвоката ОСОБА_11 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2023 року обвинуваченого ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 364-1 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження стосовно нього - закрито. Вказаною ухвалою також звільнено обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 364-1 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження стосовно нього - закрито. Цивільний позов ПАТ «Газтранзит» з іноземними інвестиціями» - залишено без розгляду. Арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 квітня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000122 - скасовано.

Вказане рішення суд першої інстанції мотивував тим, що кримінальне правопорушення, за яким обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , є кримінальним проступком, з моменту вчинення якого минуло більше трьох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України, не зупинявся і не переривався, речові докази відсутні, а отже клопотання обвинувачених про звільнення від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак його слід задовольнити, звільнивши ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закривши стосовно них кримінальне провадження за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 364-1 КК України.

В апеляційній скарзі представника потерпілого вказано на незаконність оскаржуваної ухвали у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що місцевий суд прийшов до помилкових висновків в частині задоволення клопотання адвоката ОСОБА_9 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, оскільки суд не врахував ухилення обвинуваченого ОСОБА_7 від явки в судові засідання, оскільки останній в жодне судове засідання не з`явився. Зазначив, що обвинувачений здійснював участь у судовому засіданні за допомогою месенджеру «WhatsApp», що не передбачено чинним законодавством та не дозволяє ідентифікувати особу, а всі заперечення представника потерпілого щодо цього залишилася поза увагою суду, незважаючи на те, що обвинуваченим жодного разу не були подані документи щодо поважності причин його відсутності у судовому засіданні, навіть на вимогу суду. А після того, як суд зобов`язав обвинуваченого ОСОБА_7 особисто прибути в судове засідання, останній таку вимогу суду проігнорував та ухилився від явки до суду, що свідчить про умисний характер його дій. Крім того, судом не прийнято до уваги докази щодо відсутності ОСОБА_7 на території України та повідомлення суду неправдивих відомостей щодо його місцезнаходження на території України. З урахуванням вказаного, представником потерпілого подавалося клопотання до суду про проведення слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_7 , однак суд жодних відповідних заходів для забезпечення прибуття останнього в судове засідання не вчинив та не зупинив судове провадження, враховуючи умисне ухилення від особистої явки до суду обвинуваченого та/або наявності тяжкого захворювання. Вказав, що факт ухилення від слідства або суду є обставиною, яка виключає можливість застосування ст. 49 КК України, оскільки зупиняє перебіг строку давності, а тому звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності можливе лише після спливу диференційованого строку, розпочатого 09 лютого 2023 року у зв`язку з неявкою в судове засідання, призначеного на 08 лютого 2023 року, подовженого на період ухилення ОСОБА_7 від особистої присутності у судових засіданнях на весь період розгляду справи. За наведених обставин просив оскаржувану ухвалу в частині задоволення клопотання адвоката ОСОБА_9 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження щодо нього, залишення цивільного позову без розгляду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В запереченнях на апеляційну скаргу представника потерпілого, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 вказала на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, а також на необґрунтованість апеляційної скарги представника потерпілого. В обґрунтування доводів вказала, що твердження представника потерпілого про ухилення обвинуваченого ОСОБА_7 від суду не підтверджено жодними фактами та доказами, прокурор в судовому засіданні підтвердив, що підстав оголошувати обвинуваченого в розшук не має, так як останній кожного судового засідання був присутній за допомогою відеозв`язку. Зазначила, що існують підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а оголошення останнього в розшук лише б призвело до порушення його прав на швидкий, повний та неупереджений судовий розгляд. Просила апеляційну скаргу представника потерпілого залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

представника потерпілого, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити;

прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги представника потерпілого, просив ухвалу суду залишити без змін;

обвинувачених та їх захисників, які також заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, просили залишити її без задоволення, а ухвалу без змін;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника потерпілого до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції було дотримано.

Ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2023 року в частині звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 364-1 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження стосовно нього учасниками судового провадження не оскаржується.

Щодо доводів апеляційної скарги представника потерпілого про незаконність ухвали в частині звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 364-1 КК України на підставі ст. 49 КК України, та закриття кримінального провадження стосовно нього, то вказані доводи, на думку колегії суддів, не ґрунтуються на вимогах законодавства.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення мало місце в період з 01 грудня 2019 року по 30 червня 2020р. Органом досудового розслідування його дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 364-1 КК України.

У відповідності до положень ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення відноситься до нетяжкого злочину.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Оскільки закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття кримінального провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Колегія суддів вважає, що оскільки на час розгляду судом першої інстанції вказаного кримінального провадження минуло понад три роки з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, останній протягом цього періоду не ухилявся від досудового розслідування або суду, вперше притягається до кримінальної відповідальності, надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо можливості звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 364-1 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження.

Доводи представника потерпілого про те, що місцевим судом при прийнятті оскаржуваної ухвали були залишені поза увагою положення ч. 2 ст. 49 КК України, де указані обставини, що порушують перебіг строків давності, та не було вжито жодних заходів з метою перевірки наявності даних обставин, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду.

Разом з тим, ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні в ході апеляційного розгляду представником потерпілого не надано доказів того, що ОСОБА_7 ухилявся від досудового розслідування чи явки до суду.

Посилання представника потерпілого на ту обставину, що обвинувачений був відсутній на території України та зв`язку з цим брав участь в судових засіданнях за допомогою відеоконференцзв`язку, не свідчить про ухилення його від явки до суду, оскільки положеннями ст. 336 КПК України передбачена можливість здійснення судового провадження в режимі відеоконференції у разі неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин чи у зв`язку з введенням воєнного стану або за наявності інших підстав, визначених судом достатніми. Крім того, представником потерпілого в суді апеляційної інстанції не наведено обґрунтування того, яким чином було порушено права потерпілого у зв`язку з участю обвинуваченого у розгляді справи судом першої інстанції за допомогою відеоконференцзв`язку.

Також, на думку колегії суддів, не є підставою для скасування ухвали та обставина, що обвинувачений ОСОБА_7 брав участь в одному з судових засідань за допомогою месенджеру «WhatsApp», оскільки, як встановлено в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції з пояснень захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , під час розгляду справи судом першої інстанції відбулось вимкнення електроенергії, відеоконференцзв`язок було перервано, а тому зв`язок з обвинуваченим було встановлено за допомогою месенджеру «WhatsApp» та розгляд справи продовжено. Таким чином, особа обвинуваченого ОСОБА_7 вже була встановлена судом. З урахуванням викладеного, дана обставина не може бути підставою для скасування ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що при вирішенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення його від кримінальної відповідальності, суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини, які мають значення для його правильного вирішення та перевіривши наявність обставин, передбачених ст. 49 КК України, встановивши умови і підстави визначені законом України про кримінальну відповідальність та отримавши згоду обвинуваченого на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, обґрунтовано звільнив останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закрив кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2023 року є обґрунтованою і вмотивованою, а відтак підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ПАТ «Газтранзит» з іноземними інвестиціями» - адвоката ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2023 року про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 364-1 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження щодо них - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4