Справа № 743/213/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/566/24
Категорія - продовження строків тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

28 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження

захисника адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09 травня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Синицине Кіровського району АР Крим, громадянину України, з повною загальною середньою освітою, не працюючому, одруженому, який має на утриманні малолітнього сина, зареєстрованому в АДРЕСА_1 , раніше не судимому, продовжений строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 08 липня 2024 року включно.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції вказав на те, що кримінальне провадження тільки призначене до судового розгляду, а підстав для скасування запобіжного заходу або заміни на більш м`який не встановлено, ризики, які були враховані під час обрання міри запобіжного заходу на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу суду в частині продовження строків тримання під вартою відносно ОСОБА_8 скасувати, постановити нову ухвалу, якою ОСОБА_8 обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з забороною покидати приміщення місця свого проживання по АДРЕСА_2 , визначивши коло обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України та носінням електронного засобу контролю.

У разі відмови в задоволенні апеляційної скарги, визначити ОСОБА_8 розмір застави, який перевищує 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ухвалу суду вважає необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, під час проведення підготовчого судового засідання прокурором суду було подано окремі клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо кожного з обвинувачених. Крім того, до початку судового засідання захисником обвинуваченого ОСОБА_8 через канцелярію, до суду було подане клопотання в порядку ст. 201 КПК України, про зміну обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу.

На думку захисника, колегія суддів місцевого суду під час проведення підготовчого засідання, з метою додержання процесуальних та Конституційних прав обвинувачених, мала постановити по кожному клопотанню прокурора та сторони захисту окрему Ухвалу, оскільки ст. 184 КПК України, передбачає що клопотання про застосування запобіжного заходу вноситься до суду окремо до кожної особи.

Звертає увагу, що в клопотанні прокурором зазначено про існування усіх можливих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, але в обґрунтування існування наведених ризиків прокурором під час судового засідання не надано жодного підтверджуючого документу, як не долучено їх і до самого клопотання. Усі обґрунтування ризиків прокурор перейняв ще з часу проведення досудового слідства, які на час судового розгляду припинили своє існування.

Щодо відсутності ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду апелянт вказує, що ОСОБА_8 має стійки соціальні зв`язки на території України, дружину та малолітнього сина. При цьому, починаючи з 24 лютого 2024 року по всій території України введено заборону на виїзд чоловіків призовного віку за межі території Держави, що свідчить про неможливість обвинуваченого переховуватись від суду.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення на даний час перестав існувати з моменту закінчення досудового розслідування. Відповідно до положень КПК України наслідком закінчення досудового розслідування є неможливість проведення стороною обвинувачення будь-яких слідчих та інших процесуальних дій, що віднесені КПК України до стадії досудового розслідування, в тому числі й збирання доказів. Таким чином вказаний ризик є очевидно відсутнім.

Існування ризику незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних, які знаходяться в розшуку, також не існує з об`єктивних причин, адже процесуальні учасники, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, за відмову від дачі показань, вже надали слідству необхідні відомості, які зафіксовані у передбачений законодавством спосіб і приєднані до матеріалів кримінального провадження. Під час досудового розслідування та судового розгляду прокурором не було здобуто жодних відомостей про здійснення впливу на свідків або наміру здійснити такий вплив з боку обвинуваченого ОСОБА_8 .

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином зменшився з плином часу, оскільки таке зменшення є об`єктивним процесом та не залежить від волі слідчого, прокурора або суду, в розрізі зі сталою національною і прецедентної практикою ЄСПЛ, згідно з якою усі ризики, навіть існуючі, із достатньою ймовірністю з плином часу втрачають актуальність, зменшуються або взагалі перестають існувати.

Відсутність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення підтверджується тим, що раніше ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності не притягувався, судимостей не має та позитивно характеризується.

Враховуючи соціальний статус обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину, має постійне місце проживання на території України в м. Харкові, його ділові та моральні якості, доводи сторони захисту щодо об`єктивності ризиків, відсутні підстави стверджувати про наявність обставин, які б свідчили про можливу неналежну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Заслухавши доповідача, захисника обвинуваченого, який підтримав доводи апеляційної скарги, просив про скасування судового рішення, як необґрунтованого, вказував на недоведеність існування заявлених стороною обвинувачення ризиків та можливість обрання ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, прокурора, який не погодився з доводами сторони захисту, вважав ухвалу суду обґрунтованою, оскільки підстав для обрання іншого більш м`якого виду запобіжного заходу відсутні, судовий розгляд ще не розпочатий, а ризики продовжують існувати та не зменшились з плином часу, зважаючи на тяжкість та обсяг обвинувачення, кількість обвинувачених та складність досудового розслідування та судового розгляду такої категорії справ, дослідивши матеріали та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Частиною 4 статті 184 КПК України визначено, що застосування запобіжного заходу до кожної особи потребує внесення окремого клопотання.

У даному провадження ця норма Закону була повністю виконана прокурором, який по кожному з обвинувачених вніс окремі клопотання про продовження раніше обраного виду запобіжного заходу, з чим погоджується й сам апелянт, наводячи обґрунтування своїх доводів в мотивувальній частині апеляційної скарги.

Разом з тим, твердження захисника про те, що положення цієї норми кримінального процесуального закону поширюється й на кількість ухвалених судових рішень за результатами судового розгляду, поданих стороною обвинувачення клопотань, є помилковим.

Так, обрання, скасування або зміна запобіжного заходу в суді під час судового розгляду регламентується положеннями статті 331 КПК України, у порядку передбаченому главою 18 цього Кодексу, з урахуванням особливостей судового розгляду кримінального провадження.

Частиною 3 статті 315 КПК України встановлено, що окрім іншого, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

Отже, жодна норма кримінального процесуального законодавства не визначає обов`язок суду ухвалювати кілька судових рішень за наслідками проведення підготовчого судового засідання, в результаті вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду. Навпаки, законодавцем чітко визначено, що наслідком завершення підготовки до судового розгляду є постановлення ухвали про призначення судового розгляду.

У даному випадку, судом вирішувалось питання про можливість продовження або зміни запобіжного заходу в порядку підготовки до судового розгляду, з урахуванням особливостей судового розгляду кримінального провадження, а не за правилами, якими регламентуються питання щодо обрання та продовження запобіжного заходу під час досудового розслідування.

Більш того, винесення судом ухвали, в якій, окрім інших питань, вирішувалось питання про продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу щодо кількох обвинувачених жодним чином не порушувало їх права на захист, як на цьому безпідставно наголошує захисник, адже вони мали можливість ознайомитись з клопотанням прокурора, їм була надана можливість висловитись з приводу заявлених прокурором вимог та оскаржити судове рішення в тій частині, в якій вони з цим рішенням не згодні.

Таке своє право ОСОБА_8 реалізував за сприяння свого захисника, який не погодившись з судовим рішенням в частині продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, при продовженні строку тримання під вартою суд враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування/судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_8 , обвинувачується у тому, що отримавши згоду Особи1 та ОСОБА_9 на участь у вчиненні злочинів у складі організованої групи, у квітні 2023 року створив організовану групу, до діяльності якої в травні 2023 року залучив ОСОБА_10 , у липні 2023 року залучив Особу2, та яка до 05 серпня 203 року діяла на території с. Сенюки Чернігівського району та області, здійснювала злочинну діяльність, пов`язану з незаконним посівом, вирощуванням конопель в кількості близько 5000 рослин з метою збуту та незаконним виготовленням та зберіганням з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів в особливо великих розмірах, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, а також придбанні та зберіганні вогнепальної зброї та боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

Під час вчинення злочинів організована злочинна група, яку очолював ОСОБА_8 , діяла згідно з розробленим та узгодженим планом та заздалегідь розподіленими ОСОБА_8 ролями між членами групи.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України 05 серпня 2023 року ОСОБА_8 був затриманий та наступного дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

26 вересня 2023 року ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова 05 жовтня 2023 року ОСОБА_8 був звільнений з під варти.

За наявності обґрунтованих підстав вважати, що можлива втеча ОСОБА_8 з метою ухилення від кримінальної відповідальності обвинувачений, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, 05 жовтня 2023 року був затриманий та 07 жовтня 2023 року до нього застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

15 січня 2024 року ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263 КК України.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного/обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний/обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Ризик, це завжди ймовірність настання того чи іншого факту, тому твердження захисника про те, що прокурором не наведено, а судом не досліджено конкретних та нових обставин для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є безпідставними. Адже, всі наведені прокурором ризики були встановлені та підтверджені під час обрання запобіжного заходу в ході досудового розслідування, на даний час вони не зникли та продовжують існувати. Будь-яких нових ризиків прокурором не наведено і судом не встановлено.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд вірно врахував, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень в сфері незаконного обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, та незаконному поводженні зі зброєю, боєприпасами, вчинених в складі організованої групи, найбільш тяжке з яких відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, з конфіскацією майна, усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим, може переховуватися від суду.

За пред`явленим обвинуваченням ОСОБА_8 є лідером злочинної організації, здатен переконувати інших осіб і підкорювати їх своїй волі, при цьому, з наявних матеріалів убачається, що не всі учасники злочинної організації були виявлені та затримані, що в сукупності вказує на те, що обвинувачений може незаконно впливати на інших підозрюваних у кримінальному провадженні та свідків.

До того ж, колегія суддів звертає увагу захисника на те, що ризик впливу на свідків залишається актуальним аж до моменту їх допиту безпосередньо судом, оскільки ті показання, які ними надавались під час досудового розслідування не можуть бути покладені в основу судового рішення. При цьому, відсутність фактів здійснення впливу на свідків не є підставою стверджувати про те, що даний ризик перестав існувати, як вважає захисник, а лише є свідченням того, що визначений ОСОБА_8 запобіжний захід є дієвим та дійсно запобігає настанню такого ризику. Після встановлення факту того, що на свідків чиниться тиск, це вже не буде ризиком, а стане встановленим фактом.

Ризик можливого впливу на інших осіб, причетних до вчинення інкримінованих обвинуваченому діянь, які наразі не встановлені та переховуються, стороною захисту не спростований та залишається актуальним.

Крім того, у разі перебування на волі, обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, знищити, сховати або спотворити будь-яку річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки під час досудового розслідування залишились невстановленими місця збуту та всі місця схову наркотичних засобів, боєприпасів та вогнепальної зброї.

При цьому, колегія суддів погоджується з доводами сторони захисту про те, що нові докази, які не були зібрані в рамках досудового розслідування цього кримінального провадження, не можуть бути використані під час судового розгляду, однак, встановлення місць схову наркотичних засобів, боєприпасів та вогнепальної зброї та місць збуту, визначення місця перебування інших осіб причетних до вчинення кримінальних правопорушень, які наразі переховуються, може стати підставою для внесення відомостей до ЄРДР та проведення іншого досудового розслідування, тому цей ризик також продовжує бути актуальним.

Всі ризики можливої неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого були встановлені та доведені під час обрання запобіжного заходу в ході досудового розслідування та повторному доведенню не підлягають, як помилково вважає апелянт. Під час продовження строку запобіжного заходу має бути встановлено лише той факт, що раніше встановлені ризики не зменшились, не зникли та продовжують існувати

На час вирішення питання про продовження строку тримання під вартою, кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді, судовий розгляд лише призначений, жодні докази не досліджені, учасники кримінального провадження не допитані, отже, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, з урахуванням даних про особу обвинуваченого та встановлених у кримінальному провадженні обставин, має місце обґрунтованість твердження сторони обвинувачення про існування ризиків ухилення ОСОБА_8 від явки до суду та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Колегія суддів звертає увагу на те, що хоча ОСОБА_8 і має родину, але за пред`явленим обвинуваченням він тривалий час проживав на території Чернігівської області, тобто не проживав за місцем постійного проживання, про яке вказує захисник в апеляційній скарзі, отже, ні дружина, ні малолітня дитина не є гарантією того, що обвинувачений не ухилятиметься від суду в разі обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Той факт, що через оголошення в країні воєнного стану особи чоловічої статі позбавлені можливості виїхати за кордон, не свідчить про відсутність можливостей в обвинуваченого ухилитися від суду, шляхом переховування на території України, або ж виїхати за межі Держави поза межами прикордонних контрольно пропускних пунктів.

Вимога захисника обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в м. Харкові на даний час взагалі не може бути предметом розгляду через значну віддаленість місця проживання від місця розташування суду , близьке розташування міста до кордонів з російської федерацією, де наразі підвищене загострення бойових дій, часті обстріли, як з систем РЗВ, так і керованими авіабомбами, що загрожує життю та здоров`ю мешканців міста. Така ситуація унеможливить контроль за виконанням обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та свідчить про підвищений ризик його ухилення від суду.

Стороною захисту не наведено жодної обставини, з підтвердженням її відповідними доказами, яка б свідчила, що раніше встановлені ризики неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого зменшились за час перебування ОСОБА_8 під вартою, або зникли. Не наведено нових обставин, які б вказували на те, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами та даними про особу підозрюваного/обвинуваченого збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Тому, з урахуванням тяжкості обвинувачення, обставин вчинення кримінальних правопорушень, ролі обвинуваченого у їх вчиненні, складності кримінального провадження, об`єктивних обставин, з яких судовий розгляд не завершений, та даних щодо особи обвинуваченого, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає ризикам та обставинам, які передбачені статтями 177 178 КПК.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09 травня 2024 року, якою обвинуваченому, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_8 був продовжений строк тримання під вартою, без змін.

Ухвала набуває законної після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13