ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 629/2299/22 Номер провадження 11-сс/814/373/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання потерпілогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11 січня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_6 про виправлення описки в ухвалі Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23 січня 2023 року.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував відсутністю правових підстав для внесення виправлень у судове рішення, оскільки зазначені ОСОБА_6 обставини є не опискою, а висновком слідчого судді, та ОСОБА_6 фактично порушено питання про зміну резолютивної частини судового рішення шляхом виключення до першого абзацу відомостей про зазначення скаржника потерпілим, що не є предметом розгляду за правилами ст.ст.379, 380 КПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11 січня 2024 року, постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву ОСОБА_6 у порядку ч.1 ст.379 КПК України та виправити в ухвалі слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23 січня 2023 року описки, а саме вказати в цьому судовому рішенні замість статусу заявника, скаржника на статус потерпілого. Свої вимоги мотивує тим, що: оскаржувана ухвала не ґрунтується на вимогах закону та погіршує його становище як потерпілого; в зазначених вище судових рішеннях від 11 січня 2024 року та 23 січня 2023 року помилково вказано його статус як скаржника та заявника, а не потерпілого відповідно до вимог ст.ст.3, 55, 56 КПК України, що є порушенням його прав; слідчий суддя розглянув питання про виправлення описки в ухвалі слідчого судді без участі та повідомлення про місце, дату й час судового засідання прокурора, не надав йому ( ОСОБА_6 ) можливості ознайомитись із матеріалами справи, не роз`яснив його права та обов`язки, порушив його права, не розглянув клопотання та безпідставно зазначив у оскарженому рішенні про те, що він є заявником, а не потерпілим.

Орган прокуратури було належним чином повідомлено про місце, дату й час апеляційного розгляду, клопотань про відкладення судового засідання від нього не надходило.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, перевірила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи апеляційної скарги про безпідставну відмову слідчим суддею в задоволенні поданої ОСОБА_6 у порядку ст.379 КПК України заяви є необґрунтованими.

За змістом приписів ч.1 ст.379 КПК України суд має право за заявою учасника кримінального провадження виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Однією з гарантій забезпечення правової визначеності, елементом стабільності судового рішення та його законної сили є його незмінність. Суд, який ухвалив рішення, після його проголошення не має права його змінити або скасувати.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не має права змінювати зміст судового рішення, а лише усуває неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо).

Арифметична ж помилка - це помилка у визначенні результату підрахунку: пропуск цифри, випадкова перестановка цифр, спотворення результату обчислення у зв`язку із використанням несправної техніки.

З матеріалів провадження вбачається, що 23 січня 2022 року слідчим суддею Лозівського міськрайонного суду Харківської області задоволено скаргу ОСОБА_6 , скасовано постанову дізнавача СД Лозівського ВРП ГУНП у Полтавській області від 29 грудня 2022 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 березня 2022 року за №0000089, та направлено матеріали кримінального провадження керівнику Лозівської окружної прокуратури Харківської області для проведення перевірки щодо дій дізнавача, процесуального керівника та організації досудового розслідування (а.п.36-37).

13 грудня 2023 року ОСОБА_6 у порядку ст.379 КПК України подав заяву, в якій просив виправити допущені в ухвалі слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23 січня 2022 року описки, а саме вказати його статус потерпілого замість заявника, в резолютивній частині зазначити: "скаргу потерпілого ОСОБА_6 задовольнити" (а.п.42-43).

Аналогічні за змістом вимоги та доводи викладено ОСОБА_6 і в апеляційній скарзі.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що зазначення в судовому рішенні ОСОБА_6 заявником не є опискою.

Із урахуванням того, що ОСОБА_6 було подано заяву про виправлення описки, то вказівка в оскаржуваній ухвалі про те, що він є заявником, не свідчить про наявність описки та порушення приписів КПК України, не впливає на наявність у нього процесуального статусу потерпілого в кримінальному провадженні, а також реалізації прав у цьому статусі.

Між тим, доводи апелянта, які полягають у внесенні змін у судове рішення та його зміст, зокрема, шляхом викладу резолютивної частини в новій редакції не ґрунтуються на приписах закону, оскільки виправлення в ухвалі описок допускається, якщо це не стосується зміни суті та змісту судового рішення.

Окрім того, колегія суддів зауважує, що виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер, і, як правило, ускладнюють виконання судового рішення.

Тому наведені апелянтом доводи не свідчать про допущення слідчим суддею описки та необхідність її виправлення.

Посилання ОСОБА_6 , які зводяться до нероз`яснення йому прав, позбавлені підстав, оскільки до матеріалів провадження самим апелянтом долучено копію врученої йому дізнавачем пам`ятки про права та обов`язки потерпілого. Про те, що роз`яснення прав не було формальним, свідчить зміст названої вище пам`ятки, в якій детально викладені права потерпілого в кримінальному провадженні, передбачені КПК України, та відсутність зауважень чи доповнень у ній із приводу зрозумілості цих прав і обов`язків, що свідчить про ознайомлення ОСОБА_6 з його правами, їх змістом та розуміння останніх (а.п.81). Окрім того, ані під час провадження в судах першої та апеляційної інстанцій, ані в апеляційній скарзі ОСОБА_6 жодним чином не зазначено, які саме права йому були незрозумілими, а його поведінка та позиція в судовому засіданні навпаки свідчила про чітке розуміння своїх прав, передбачених КПК України.

Усупереч доводам апелянта, будь-яких даних, які би свідчили про те, що слідчим суддею не було надано можливості ОСОБА_6 ознайомитись із матеріалами провадження чи обмежено його в цьому, не встановлено. Окрім того, в судах першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_6 не вказував на неготовність до участі в засіданні через неознайомлення з певними даними.

Що стосується заявлених ОСОБА_7 у першій судовій інстанції додаткових процесуальних клопотань, то вони полягали в проханні проведення відкритого судового засідання за участі сторони обвинувачення, потерпілого та секретаря судового засідання, належного повідомлення ОСОБА_6 про місце, дату й час судового засідання як учасника провадження (а.п.43).

Із матеріалів справи вбачається, що розгляд заяви ОСОБА_6 , поданої в порядку ст.379 КПК України, здійснювався слідчим суддею у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_6 , що не оспорюється і в апеляційній скарзі.

Частиною 2 ст.379 КПК України встановлено, що питання про внесення виправлень суд вирішує в судовому засіданні. Учасники судового провадження повідомляються про дату, час і місце засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

За змістом матеріалів провадження орган прокуратури повідомлявся про дату, час і місце розгляду заяви ОСОБА_6 і в силу ч.2 ст.379 КПК України відсутність прокурора як учасника провадження не перешкоджала розгляду питання про внесення виправлень за правилами ст.379 КПК України, а тому доводи апелянта про протилежне є неспроможними (а.п.52).

Сторона обвинувачення з апеляційною скаргою з приводу проведення судового засідання за її відсутності чи неповідомлення її про місце, дату й час розгляду заяви ОСОБА_6 не зверталась. Тобто сторона обвинувачення не заявляла про порушення її прав та відповідно не використовувала процесуальні механізми, спрямовані на їх відновлення.

Наведена ж вище обставина жодним чином не впливає на права та інтереси ОСОБА_6 , а стосується виключно сторони обвинувачення.

При цьому, системно-структурний аналіз норм КПК України свідчить, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а, отже, невід`ємною властивістю поняття «істотність порушення вимог кримінального процесуального закону» є його здатність перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

У кожному випадку суд оцінює істотність порушення кримінального процесуального закону чи процедурного недоліку з урахуванням обставин конкретної справи.

Тому якщо учасник судового провадження вимагає скасування судового рішення, посилаючись на порушення, допущене під час кримінального провадження, він має обґрунтувати не лише наявність такого порушення, але й переконати, що воно істотно позначилося на законності і обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, можливостях сторони відстоювати свою позицію у справі та його виправлення можливе під час нового розгляду. Для цього особа, крім іншого, має продемонструвати, що вона під час кримінального провадження вжила заходів у межах процесуальних можливостей, наданих їй кримінальним процесуальним законодавством, для виправлення ситуації, що склалася внаслідок стверджуваного порушення, і скористалася можливостями, наданими їй іншою стороною та/або судом.

Тих істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване судове рішення, були би достатніми та виправданими підставами для його скасування, не виявлено.

Водночас колегія суддів нагадує, що в цьому провадженні у межах перевірки доводів ОСОБА_6 установлено відсутність необхідності виправлення описки в ухвалі, а тому іншого рішення у справі, відмінного від оскаржуваного про відмову в задоволенні заяви апелянта, постановлено бути не може. Тобто в будь-якому випадку процесуально унеможливлено досягнення того правового результату, про який перед судом заявив вимогу ОСОБА_6 .

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11 січня 2024 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4