В И Р О К

Іменем України

21 травня 2024 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000589 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , з вищою освітою, неодруженого, малолітніх дітей на утриманні не має, фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Двадцять дев`ятого листопада 2022 року на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України ОСОБА_4 призваний на військову службу.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №5 від 05.01.2023 ОСОБА_4 призначено на посаду розвідника-помічника гранатометника 6 розвідувальної групи спеціального призначення 5 роти спеціального призначення 2 загону спеціального призначення.

Надалі, наказом командира згаданої військової частини №32 від 01.02.2023 обвинуваченого виведено з розпорядження командира вказаної військової частини.

Так, 22 січня 2023 року о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем призваним під час мобілізації, у порушення вимог Конституції України, ст.ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.02.2023 №32, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів та поважних причин, в умовах воєнного стану, самовільно залишив тимчасове розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_3 та проводив час на власний розсуд не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків до 23.06.2023, коли добровільно прибув до Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону.

За час відсутності у військовій частині ОСОБА_4 обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про самовільне залишення військової частини та його причини не повідомив і проводив час на власний розсуд.

Отже, стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював та надав показання, які відповідають висунутому обвинуваченню.

Вина обвинуваченого у скоєному іншими учасниками судового процесу також не оспорюється.

За клопотанням прокурора, підтриманим обвинуваченим, судовий розгляд проведено відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому ОСОБА_4 та іншим учасникам кримінального провадження судом роз`яснено, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному суді.

Суд дійшов висновку, що кваліфікація дій ОСОБА_4 відповідає пред`явленому обвинуваченню, а тому кваліфікує його дії за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, особу винного, який негативно характеризується за місцем служби, водночас суд не залишає поза увагою щире каяття ОСОБА_4 та його добровільне з`явлення до прокуратури з повідомленням про вчинення даного злочину.

Також, при призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому є визнання ним своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину, з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю даного кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та запобігання нових злочинів у виді позбавлення волі.

Водночас враховуючи особу ОСОБА_4 та всі пом`якшуючі покарання обставини, а саме визнання обвинуваченим своєї вини, з`явлення із зізнанням, щире каяття у вчиненому, сприяння у розкритті даного злочину, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим діяння, відсутність тяжких наслідків, а також правову позицію прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання з іспитовим строком, суд вважає, що виправлення та перевиховання останнього можливо без ізоляції від суспільства, а відтак відповідно до ст. 75 КК України звільняє обвинуваченого від відбування цього покарання з випробуванням.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме буде періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: