У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2024 року м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

представника заявника -адвоката ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000335 від 07.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,

встановив:

Представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного згідно ухвали слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 10.10.2023 року на транспортний засіб «Scania К-124» 2004 року випуску, д.н.з. « НОМЕР_1 ». Заяву мотивує тим, що всі необхідні слідчі дії, для проведення яких був необхідний арештований автомобіль вже проведені. Отже, підстава для позбавлення власника можливості користуватись його майном відпала. Власник автомобіля обмежений правом користування своєю власністю. Необхідності в обмеженні права власності немає. Наголошує на відсутність будь-яких обставин, що можуть свідчити про ризик приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, в тому числі тому, що всі необхідні огляди та висновки вже зроблено і орган досудового розслідування має всю необхідну інформацію зібрану експертами.

Враховуючи вищевикладене, просить скасувати арешт, накладений на транспортний засіб «Scania К-124» 2004 року випуску, д.н.з. « НОМЕР_1 ».

Представник заявника-адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав подане клопотання, вказав, що ОСОБА_3 є власником транспортного засобу «Scania К-124» відповідно до технічного паспорту.

Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо клопотання про скасування арешту, оскільки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Scania К-124» 2004 року випуску, д.н.з. « НОМЕР_1 » не видавалось. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з таким номером видавалось на інший автомобіль. Також д.н.з « НОМЕР_1 » належить іншому автомобілю. Відповідно свідоцтво про реєстрацію транспортного «Scania К-124» 2004 року випуску, д.н.з. « НОМЕР_1 » не підтверджує право власності на вказаний транспортний засіб за ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 в судовому засіданні повідомив, що даний транспортний засіб він придбав на ринку в м.Луцьку. Оформленням всіх документів займався продавець. Договору купівлі-продажу на даний транспортний засіб він не має. Розуміє що експлуатація транспортного засобу «Scania К-124» на даний час є ненможливою, хоче забрати автобус на зберігання щоб він не зіпсувався.

Дізнавачка ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомила, що з транспортним засобом «Scania К-124» проведено всі необхідні слідчі дії.

Слідчий суддя, вислухавши думку заявника та прокурора дослідивши матеріали поданого клопотання та матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м.Львова від 10.10.2023 року у справі №465/7983/23 накладено арешт на майно, а саме: транспортний засіб марки «Scania К-124» 2004 року випуску, д.н.з. « НОМЕР_1 », червоного кольору, Він-код: « НОМЕР_2 », ключ в кількості 3 шт., який поміщено в спец. пакет №PSP1261665 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_3 , видане 26.05.2010 року, без права відчуження, розпорядження (реалізації) та використання фізичним та юридичним особам.

Відповідно до ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як зазначено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається, в тому числі, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ст. 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що підставою для накладення слідчим суддею арешту на транспортний засіб «Scania К-124» 2004 року випуску, д.н.з. « НОМЕР_1 », було сприяння збереженню транспортного засобу, який є доказом у кримінальному провадженні, та унеможливлення спотворення слідової картини на ньому до часу завершення проведення з таким речовим доказом експертиз, слідчих та інших процесуальних дій.

З метою належного розгляду клопотання про скасування арешту, слідчим суддею скеровувався лист в ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області з проханням надати для огляду в судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000335 від 07.10.2023 та забезпечити явку дізнавача в судове засідання.

З наданих дізнавачем ОСОБА_6 матеріалів кримінального провадження №0000335 від 07.10.2023року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України та наданих пояснень у судовому засіданні, слідчим суддею встановлено, що свідоцтво про реєстрацію транспорртного засобу на транспортний засіб «Scania К-124» 2004 року випуску, д.н.з. « НОМЕР_1 » не видавався, а відтак ОСОБА_3 не є законним володільцем такого.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя приходить до переконання про відмову у задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м.Львова від 10.10.2023 року, в межах досудового розслідування кримінального провадження №0000335 від 07.10.2023року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, який є речовим доказом у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170, 174, 372, 376, 309 КПК України, суд

постановив:

В задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000335 від 07.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України - відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1