Справа № 953/6093/22
н/п 1-кс/953/1944/24
"13" березня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Красненське, Кегичівського району Харківської області, громадянки України, в силу ст. 89 КК України раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , -
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, -
встановив:
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання.
Захисник проти задоволення клопотання заперечував, зазначаючи, що воно є необґрунтованим.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення прокурора, захисника та дослідивши надані матеріали , встановив наступне.
Досудовим розслідуванням встановлено, що з 19 лютого 2014 року представниками Російської Федерації (далі РФ) розпочато збройне вторгнення збройних сил РФ (далі ЗС РФ), приховане твердженням керівників РФ про переміщення військових підрозділів в рамках звичайної ротації сил Чорноморського флоту, які у взаємодії з військовослужбовцями Чорноморського флоту РФ та іншими підрозділами ЗС РФ здійснили блокування й захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури України, забезпечивши військову окупацію території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя. 18 березня 2014 року РФ оголосила про офіційне включення Криму до її території.
Разом з тим протягом березня та на початку квітня 2014 року, під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади та ЗС РФ представники іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд і груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, взяли під контроль будівлі, в яких знаходилися органи місцевої влади та місцеві органи виконавчої влади України, військові об`єкти України в окремих районах Донецької та Луганської областей України. 07 квітня 2014 року в м. Донецьку створено терористичну організацію «Донецька народна республіка» (далі за текстом «ДНР»), а 27 квітня 2014 року в м. Луганську терористичну організацію «Луганська народна республіка» (далі за текстом «ЛНР»), у складі яких утворені незаконні збройні формування, які функціонують і по теперішній час.
Внаслідок військових дій у період із травня по серпень 2014 року сили оборони України звільнили частину раніше окупованих територій Донецької та Луганської областей.
Датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року. Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року, відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII.
Надалі, 24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок так званої «спеціальної військової операції». Після цього, близько четвертої години ранку того ж дня, ЗС РФ, інші збройні формування РФ та підконтрольні їм угруповання іррегулярних незаконних збройних формувань розпочали широкомасштабне військове вторгнення на територію України, увійшовши з боку РФ, Білорусі та тимчасово окупованої території України, що супроводжувалось завданням ракетно-артилерійських ударів та бомбардувань авіацією об`єктів по всій території України.
З того моменту сили оборони України здійснюють збройну відсіч вздовж всієї лінії фронту.
Факт широкомасштабного збройного вторгнення на територію України 24.02.2022 не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300 (2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 Наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього» (Україна проти РФ) тощо).
Так, 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.
Відповідно до ст. 2 спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 р. ці конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.
Таким чином, з 19 лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією Російської Федерації проти України, окупацією частини території України, що вказує на поширення дії на території України законів та звичаїв війни (норм міжнародного гуманітарного права).
Відповідно до Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949, учасниками якої є, зокрема, Україна та Російська Федерація (далі за текстом Конвенція), сторони домовилися, що Високі Договірні Сторони зобов`язуються дотримуватися та забезпечувати дотримання цієї Конвенції за всіх обставин.
Статтею 33 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949 року, пограбування забороняються.
Натомість досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою у групі з громадянином України - ОСОБА_7 та іншими невстановленими під час досудового розслідування військовослужбовцями збройних сил Російської Федерації, діючи умисно, з особистих мотивів, пов`язаних із несприйняттям обраного Євроінтеграційного курсу розвитку України, будучі громадянкою України, з метою завдати шкоди інтересам України та особистого збагачення, усвідомлюючи наявність у представників держави агресора аналогічної мети, вчинила пособництво у порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а саме вимог ст. 33 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949 року.
Так, 13.04.2022 перебуваючи на території окупованого збройними силами Російської Федерації м. Вовчанськ Чугуївського району Харківської області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, пов`язаних із несприйняттям обраного Євроінтеграційного курсу розвитку України, будучі громадянкою України, з метою завдати шкоди інтересам України та особистого збагачення, усвідомлюючи наявність у представників держави агресора аналогічної мети та те, що цивільні особи громадяни України, які перебувають на тимчасово окупованій території Харківської області та належне їм майно, знаходяться під захистом, здійснюючи пособництво державі агресору шляхом підтримки її рішень, разом з ОСОБА_7 та іншими невстановленими під час досудового розслідування військовослужбовцями ЗС РФ, які були одягнені у формений одяг та мали при собі автоматичну зброю невстановленого зразку та калібру, попередньо домовившись про вчинення злочину, на транспортних засобах темного кольору на яких містилась символіка у вигляді «Z», що відповідно до загальнодоступних відкритих даних, розміщених у всесвітній мережі «Інтернет», є офіційним маркуванням ЗС РФ, з метою протиправного вилучення матеріальних ресурсів, що знаходились у господарстві, прибули за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 .
Прибувши за вказаною адресою, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 та іншими невстановленими під час досудового розслідування військовими збройних сил Російської Федерації, діючи за попередньою змовою між собою, почала вимагати, таким чином підтримуючи рішення та дії збройних формувань держави-агресора, від ОСОБА_8 передати наявні у нього транспортні засоби та інше цінне майно. У цей час ОСОБА_7 , з метою спонукання на вчинення активних дій з боку ОСОБА_8 , попередив про застосування відносно нього фізичного впливу з боку військових збройних сил Російської Федерації, став демонструвати короткоствольну вогнепальну нарізну зброю пістолет, невстановленого зразка та калібру, який до цього перебував в кобурі на поясі брюк.
У цей час, отримавши відмову від ОСОБА_8 на добровільну передачу транспортних засобів, через нібито відсутність ключів та свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів та іншого цінного майна, ОСОБА_6 , діючи умисно, продовжуючи виконання спільного умислу, вчинила активні дії, спрямовані на виявлення та протиправне вилучення матеріальних ресурсів та повідомила присутніх, що ключі та документи на транспортні засоби знаходяться вдома за вищевказаною адресою, через що ОСОБА_8 вимушений був підкоритися розпорядженням ОСОБА_7 та інших, невстановлених під час досудового розслідування військових збройних сил Російської Федерації, віддати їм наявні транспортні засоби, ключі та документи до них, а саме: Toyota Land Cruiser 200» ДНЗ НОМЕР_1 , чорного кольору вартістю 2 231 270 грн. 00 коп., «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_2 , 2016 року випуску, чорного кольору вартістю 1 725 750 грн. 00 коп. та «Toyota Land Cruiser Prado» 2007 р.в. чорного кольору д.н.з. НОМЕР_3 вартістю 484 170 грн. 00 коп.
Після розграбування майна цивільної особи ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інші невстановлені під час досудового розслідування військові збройних сил Російської Федерації на вказаних транспортних засобах з місця вчинення злочину поїхали та, розуміючи, що вищевказане майно не є абсолютно необхідним для ведення війни, у подальшому розпорядились ними на власний розсуд.
Своїми умисними, протиправними діями, що виразилися у відкритому викраденні майна, що не викликане військовою необхідністю, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інші, невстановлені під час досудового розслідування військовослужбовці збройних сил Російської Федерації, порушуючи вимоги ст. 33 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949 року, здійснили розграбування майна цивільного населення в особі громадянина України - ОСОБА_8 , тобто інше порушення законів та звичаїв війни, спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 4 441 190 грн. 00 коп.
Своїми умисними, протиправними діями, що виразилися у відкритому викраденні майна, що не викликане військовою необхідністю, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та інші, невстановлені під час досудового розслідування військовослужбовці збройних сил Російської Федерації, порушуючи вимоги ст. 33 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949 року, здійснили розграбування майна цивільного населення в особі громадянки України ОСОБА_9 спадкоємиці ОСОБА_10 , тобто інше порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, спричинивши останній матеріальну шкоду на загальну суму 488 899 грн. 08 коп.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України. - пособництво в іншому порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
31.01.2024 у відповідності до ст. ст. 276-278 КПК України складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.
Повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, вручено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.
Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 438 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:
?даними заяви ОСОБА_9 від 07.02.2023 щодо вчинення кримінального правопорушення;
?даними протоколу огляду місця події від 07.02.2023;
?даними протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 07.02.2023;
?даними протоколу допиту свдка ОСОБА_12 від 07.02.2023;
?даними протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 24.01.2023;
?даними протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від 02.10.2023;
?даними протоколу допиту потерпілої ОСОБА_9 від 10.10.2023;
?даними заяви ОСОБА_8 від 16.03.2023 щодо вчинення відносно нього кримінального правопорушення;
?даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 від 16.03.2023;
?даними висновків судово- товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-23/6329-АВ від 20.04.2023;
?даними висновків судово- товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-23/6338-АВ від 06.04.2023;
?даними висновків судово- товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-23/6339-АВ від 21.04.2023.
Обсяг відомостей кримінального провадження, об`єктивно свідчить про обґрунтованість підозри, так як наявні в матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, згідно підозри.
На даний час, підозрювана ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування та суду, постановою слідчого оголошена у міжнародний розшук.
Жодного разу у призначений час громадянин України ОСОБА_6 у зазначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.
Повідомлення про підозру також вручено захиснику.
Відповідно до ч. 2 ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, зокрема передбаченого ст. 438 КК України, стосовно підозрюваного, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.
Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування та постановою слідчого оголошений у міжнародний розшук.
Винесення органом досудового розслідування постанови про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук на переконання суду є достатнім для підтвердження факту оголошення особи у міжнародний розшук в розумінні вимог ст. 281 КПК України та ч. 6 ст. 193 КПК України.
Враховуючи те, що підозрювана належним чином викликалася для повідомлення про підозру та проведення процесуальних дій, у спосіб передбачений законом, а саме через засоби інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на сайті Офісу Генерального прокурора, проте не з`явилась у призначений час та не повідомила про причини свого неприбуття, та перебуває у міжнародному обшук, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання задовольнити.
Керуючись ст. ст. 8 8, 10, 206, 297-1 - 297-5, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання слідчого задовольнити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1