Справа № 147/166/24
Провадження № 1-кп/147/45/24
ВИРОК

іменем України

03 квітня 2024 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000959 від 18.12.2023 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Ободівка Тростянецького району Вінницької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України,

в с т а н о в и в :

водій ОСОБА_4 23 жовтня 2023 року близько 23 год. 30 хв., будучи користувачем та законним володільцем автомобіля «ВАЗ 210990» державний номерний знак НОМЕР_1 та відповідальною особою за технічний стан або експлуатацію транспортного засобу, на автодорозі у АДРЕСА_2 , всупереч пункту 2.9г Правил дорожнього руху України, на прохання пасажира даного транспортного засобу ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що останній перебуває в статті алкогольного сп`яніння, добровільно, шляхом усної згоди, пересівши на переднє пасажирське сидіння, передав керування належним йому автомобілем «ВАЗ 210990» державний номерний знак НОМЕР_1 , та здійснення на ньому подальшого руху ОСОБА_6 , усвідомлюючи протизаконність та небезпечність такого керування для інших учасників дорожнього руху.

Під час подальшого руху ОСОБА_4 , перебуваючи пасажиром автомобіля «ВАЗ 210990» державний номерний знак НОМЕР_1 , не вжив заходів щодо відсторонення водія ОСОБА_6 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, від керування автомобілем.

У подальшому 23 жовтня 2023 року близько 23 год 50 хв. водій ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним автомобілем «ВАЗ 210990» державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог п.2.9, п.12.1, п.12.4 Правил дорожнього руху України, рухаючись із перевищенням максимально допустимої в населених пунктах швидкістю, а саме зі швидкістю 89,4 98,3 км/год., на автодорозі сполученням Тульчин-Тростянець на АДРЕСА_3 , не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, що призвело до виїзду автомобіля за межі проїзної частини праворуч та подальшого його перекидання.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій зазначеного автомобіля ОСОБА_6 від отриманих травм загинув на місці події.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 03.11.2023 № 84 смерть ОСОБА_6 настала від важкої, несумісної з життям відкритої черепно-мозкової травми, яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення та перебуває у причинному зв`язку з настанням смерті. При судово-токсикологічній експертизі крові та сечі трупа ОСОБА_6 виявлено етиловий спирт у концентрації 1,5 %о в крові та 2,4 %о в сечі, що може свідчити про середню ступінь алкогольного сп`яніння під час настання смерті.

Згідно з висновком експертизи технічного стану транспортного засобу від 01.11.2023 № СЕ-19/102-23/18853-ІТ автомобіль «ВАЗ 210990» державний номерний знак НОМЕР_1 на момент пригоди перебував у технічно-справному стані.

Таким чином, ОСОБА_4 обгрунтовно обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України, а саме: допуску до керування транспортним засобом особи, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

У кримінальному провадженні № 0000959 від 18.12.2023 між прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст. ст. 468, 469, 472 КПК України. Установлено, що внаслідок кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , шкода завдана потерпілий ОСОБА_7 , яка надала письмову згоду на укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим. Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення і кваліфікації дій за ст. 287 КК України. Згідно з угодою про визнання винуватості ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України, за обставин, описаних у цій угоді та обвинувальному акті у кримінальному провадженні № 0000959 від 18.12.2023, та зобов`язується сприяти його швидкому судовому розгляду. При визначенні міри покарання ОСОБА_4 сторони враховують, що він повністю визнав свою вину та щиро розкаявся, що визнається обставиною, яка пом`якшує покарання згідно зі ст. 66 КК України. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено. Враховуючи викладене та беручи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання, потерпіла не заперечувала щодо укладання угоди про визнання винуватості та з урахуванням особи обвинуваченого сторони просять суд призначити ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України, покарання у виді штрафу однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Крім того, прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор просить затвердити укладену угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе, відповідно до угоди про визнання винуватості, зобов`язання. Угоду уклав добровільно і примусового тиску під час укладання угоди на нього не було.

Захисник ОСОБА_5 вважає, що є всі підстави для затвердження угоди про визнання винуватості, оскільки угода укладена обвинуваченим добровільно в присутності захисника, відповідає вимогам закону, а тому просиь її затвердити.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Судом з`ясовано, що будь-яких скарг обвинувачений ОСОБА_4 під час кримінального провадження не подавав.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 287 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнає себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, що в силу вимог ч.4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченим ОСОБА_4 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

Потерпіла ОСОБА_6 надала письмову згоду на укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим. Також подала до суду заяву, в якій не заперечила щодо укладення та затвердження угоди про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючу покарання обставини, а саме визнання вини та щире каяття, відсутність обтяжуючих покарання обставин, відсутність заперечень потерпілої щодо укладання угоди про визнання винуватості, особу ОСОБА_4 , а також те, що воно не набуло значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінальних правопорушень і забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України, та затвердження угоди про визнання винуватості.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, суд враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпеки вказаного кримінального правопорушення, спосіб його вчинення, мету та мотив вказаного діяння, а також те, що обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, раніше не судимий, не працює, обставину, що пом`якшує покарання, та приходить до висновку про призначення покарання ОСОБА_4 у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керуючись ст. ст. 374-376, 473-475 КПК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду від 03 квітня 2024 року про визнання винуватості, укладену між прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн (сімнадцять тисяч гривень).

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Тростянецький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч.4 ст. 394 КПК України:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1