Провадження № 1-в/243/125/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2024 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29-к про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року, подання в. о. начальника відділу № 12 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тетянівка Слов`янського району Донецької області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

03 лютого 2020 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді 100 (сто) годин громадських робіт,

про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2024 року в провадження Слов`янського міськрайонного суду надійшло подання в. о. начальника відділу № 12 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 , про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку. В обґрунтування подання зазначено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 03 лютого 2020 року до покарання у вигляді 100 годин громадських робіт, що є покаранням менш суворим ніж обмеження волі та з дня набрання чинності обвинувальним вироком минуло більше двох років. З дня набрання вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області законної сили, засуджений ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання не притягувався. Враховуючи те, що органом пробації було вчинено вичерпний перелік заходів задля виконання вироку суду від 03 лютого 2020 року, однак впродовж встановленого законодавством строку він невиконаний, просила суд задовольнити подання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Представник відділу № 12 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд подання без її участі, в якій підтримала подання, просила його задовольнити.

В судове засідання засуджений ОСОБА_4 не з`явився, про час та місце розгляду даної справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об`єктивно оцінивши всі обставини справи, приходить до обґрунтованого переконання, що клопотання подання в. о. начальника відділу № 12 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 , про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку підлягає задоволенню.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 03 лютого 2020 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначено покарання за цим вироком у виді 100 (сто) годин громадських робіт.

Вказаний вирок відносно ОСОБА_4 набрав законної сили 05 березня 2020 року та був прийнятий до виконання відділом № 12 - 12 березня 2020 року.

12 березня 2020 року засудженого викликано до уповноваженого органу з питань пробації на 17 березня 2020 року.

17 березня 2020 року засуджений ОСОБА_4 за викликом до відділу пробації не з`явився. Причин неявки проходження військової служби за контрактом у ВЧ НОМЕР_1 АДРЕСА_2 .

15 травня 2020 року особова справа № 49/2020 засудженого ОСОБА_4 була направлена до відділу №6 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях (Бахмутський РВ№1) для подальшого виконання за територіальністю.

В серпні 2020 року засудженому ОСОБА_4 було надано відпустку на час якої він повернувся до місця свого проживання у зв`язку з чим 27 серпня 2020 року особову справу № 49/2020 засудженого було повернуто до відділу №12 на виконання за територіальністю.

31 серпня 2020 року засуджений ОСОБА_4 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді 100 годин громадських робіт, про що ним була заповнена підписка, одночасно його було попереджено про наслідки за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт на підставі ч. 2 ст. 389 КК України та видане направлення до Маяцької селищної ради № 23/22/5491-22 від 31 серпня 2020 року відповідно до якого повинен приступити до відбування покарання з 01 вересня 2020 року.

Згідно із розпорядженням голови Маяцької селищної ради від 01 вересня 2020 року № 01-04/56 ОСОБА_4 визначено вид робіт, складено графік виходу на громадські роботи. Відповідно до наказу засуджений до відбування покарання приступив вчасно.

Відповідно до відомостей з Маяцької селищної ради за вересень 2020 року ОСОБА_4 має відбутого строку 72 години громадських робіт, що підтверджує табель виходу на роботу за вересень 2020 року.

01 грудня 2020 року було встановлено, що засуджений ОСОБА_4 з листопада 2020 року продовжує перебувати на військової службі.

23 квітня 2021 року було встановлено, що засуджений ОСОБА_4 перебуває на навчанні у АДРЕСА_2 .

04 листопада 2021 року засуджений ОСОБА_4 повернувся до ВЧ АДРЕСА_2 , за пройдешній строк відпустка ОСОБА_4 не надавалась.

Згідно із проведеною бесідою засуджений ОСОБА_4 з 22 лютого 2022 року по теперішній час продовжує проходити військову службу у ВЧ НОМЕР_1 згідно наказу МОУ №39-РС від 18 лютого 2020 року, яка входить до складу 54 механізованої бригади ім. І. Мазепи у м. Бахмут.

Згідно із повідомленням УІАП ГУНП у Донецькій області установлено, що засуджений ОСОБА_4 за період з 05 березня 2020 року до кримінальної відповідальності не притягувався.

За приписами п. 1 ч. 1 статті 80 КК України , особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно із ч. 3-4 статті 80 КК України , перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Стаття 80 КК передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Окрім того, частиною третьою статті 80 КК передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

У частині четвертій статті 80 КК також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування статті 80 КК передбачає дослідження та встановлення судом трьох умов інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку:

закінчення зазначених у ст. 80 КК України строків;

неухилення засудженого від відбування покарання;

невчинення протягом встановлених ч. ч.1 та 3 ст. 80 КК України строків нового середньої тяжкості, тяжкого, або особливо тяжкого злочину.

Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.

Як достовірно встановлено у судовому засіданні, вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 лютого 2020 року набув законної сили 05 березня 2020 року.

За період часу з 05 березня 2020 року засуджений ОСОБА_4 нового злочину не вчинив.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, слід дійти висновку, що ухилення від відбування покарання є дії засудженого, спрямовані на те, щоб уникнути приведення обвинувального вироку у виконання, зокрема виїзд з місця проживання, перехід на нелегальне становище, приховання доходів тощо, та супроводжується прямим умислом, утворює склад злочину та тягне кримінальну відповідальність. Сюди не відносяться випадки, коли вирок не був виконаний з незалежних від засудженого причин (неналежне виконання своїх обов`язків працівниками державних органів, зміна чинного законодавства щодо визначення компетентних органів , які повинні виконувати покарання тощо).

У судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_4 засуджений до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. Обвинувальний вирок відносно нього набрав законної сили 05 березня 2020 року та з дня набрання ним чинності його не було виконано протягом двох років. До кримінальної відповідальності за вчинення нового злочину ОСОБА_4 не притягувався. При цьому, судом встановлено, що з умовами та правилами відбування покарання у виді громадських робіт ОСОБА_4 ознайомлений був, згідно відомостей за вересень 2020 року ОСОБА_4 має відбутого строку 72 години громадських робіт, що підтверджує табель виходу на роботу за вересень 2020 року, в подальшому проходив військову службу і продовжує проходити по теперішній час, докази того, що в діях ОСОБА_4 був прямий умисел на невиконання громадських робіт відсутні. З огляду на викладене, з врахуванням того, що саме по собі невиконання громадських робіт не свідчить про ухилення від виконання вироку, достовірні докази того, що засуджений ухилявся від виконання громадських робіт відсутні, висновки суду з цього приводу не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Існування в Кримінальному Кодексі України звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків виконання покарання за вироком суду обумовлюється недоцільністю виконання обвинувального вироку, оскільки після спливу вказаних строків його виконання не може мати належного карального і превентивного впливу, а також тим, що невчинення засудженим у цей період нового злочину, як правило, свідчить про втрату ним суспільної небезпечності.

З врахуванням наведеного, положень ст. 80 КК України на думку суду є всі законні підстави для задоволення подання відділу № 12 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях відносно ОСОБА_4 , про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 80 Кримінального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Подання в. о. начальника відділу № 12 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 відносно засудженого ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання призначеного за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 лютого 2020 року за ч. 1 ст.164 КК України у виді 100 (сто) годин громадських робіт, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили та її виконання, крім випадків встановлених КПК України.

Ухвалу складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Головуючий суддя: ОСОБА_1