ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 683/361/19

Провадження № 11-кп/4820/143/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10

представника потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 - ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Хмельницького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23.10.2023 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Коржівка Старокостянтинівського району Хмельницької області, проживаючого АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, українця, громадянина України, не одруженого, на утриманні неповнолітніх не має, не працюючого, депутатом не обирався, раніше не судимого,

якого визнано винуватим за ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та визначенням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, з покладенням обов`язків, відповідно до ст.76 КК України, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Северини Старокостянтинівського району Хмельницької області, українця, громадянина України, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, працюючого водієм ВМУ СБ України, з середньою освітою, місце проживання зареєстроване за адресою та проживаючого по АДРЕСА_2 , депутатом не обирався, раніше не судимого,

якого визнано винуватим за ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та визначенням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, з покладенням обов`язків, відповідно до ст.76 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Коржівка Старокостянтинівського району Хмельницької області, українця, громадянина України, одруженого, який має на утриманні одну малолітню дитину, не працюючого, з середньою спеціальною освітою, місце проживання зареєстроване за адресою та проживаючого по АДРЕСА_3 , депутатом не обирався, раніше не судимого,

якого визнано винуватим за ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та визначенням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, з покладенням обов`язків, відповідно до ст..76 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України, за наступних обставин.

20 жовтня 2018 року біля 23 год. хв. ОСОБА_7 разом із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, на автомобілі марки «MERCEDES-BENZ» моделі «VITO» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить останній та під її керуванням приїхали до штучної водойми (ставок), що знаходиться за межами с.Коржівка в напрямку с.Махаринці Старокостянтинівського району, яку остання самовільно створила для рибогосподарських потреб, щоб перевірити стан схоронності водойми, де виявили ОСОБА_10 .

Вважаючи, що ОСОБА_10 самовільно здійснював на ставку ловлю риби, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, стала погрожувати йому вбивством за допомогою рушниці та фізичною розправою, після чого в присутності ОСОБА_7 умисно, з метою примусити ОСОБА_10 видати човен і рибальське спорядження та заволодіти ними, нанесла йому удар прикладом рушниці в голову, від чого той впав на землю. Також з метою подолання опору ОСОБА_10 до особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, приєднався ОСОБА_7 і вони разом стали наносити останньому удари рушницею, кулаками рук та ногами по голові і тулубу.

В подальшому, 21 жовтня 2018 року біля 00 год. 15 хв. за викликом особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, на місце події приїхав ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 , які приєдналися до них, після чого діючи умисно підтримуючи злочинні наміри особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, на заволодіння майном ОСОБА_10 , разом стали наносити останньому численні удари руками та ногами, а всього нанесли останньому не менше 16 ударів.

В результаті вищевказаних спільних умисних дій ОСОБА_7 , особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в правій та лівій навколоочних ділянках, по зовнішній поверхні лівого передпліччя в нижній третині, по середній поверхні лівого плечового суглобу, по передньо-зовнішній поверхні правого плечового суглобу, по зовнішній поверхні правого плеча в середній третині, в проекції лівої лопатки, по задній поверхні лівого плеча в середній третині, по передньо-внутрішній поверхні лівого стегна в верхній третині; саден в проекції грудини, в тім`яній ділянці голови зліва з крововиливом навколо; саден в тім`яній ділянці голови посередині та справа, в зовнішньому куті правої брови, по тильній поверхні нігтьової фаланги 2-го пальця правої кисті, по внутрішній поверхні правого променево-зап`ястного суглобу, які згідно висновку судово-медичної експертизи №105 від 23.10.2018р. відносяться до категорії легких.

В цей час на місце події підійшов ОСОБА_11 , який взяв із човна, що знаходився на березі річки Случ, ліхтарик та весло, і підбігши до них, намагався розборонити та захистити батька. В свою чергу ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , повалили його на землю, де ОСОБА_8 відібрав від нього ліхтарик марки «Police», вартістю 350 грн. і весло, яке під час бійки зламалося, після чого умисно, спільно нанесли йому не менше 10 ударів руками і ногами, в тому числі ОСОБА_13 ліхтариком та ручкою від весла по голові та тулубі потерпілого, чим спричинили тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в правій навколоочній ділянці, в проекції 9-10 ребер злів по середній підмишечній лінії, по зовнішній поверхні правого плеча в верхній третині, в проекції лівої лопатки, на слизовій оболонці верхньої губи посередині в центрі якого забійна ранка, забійної ранки на слизовій оболонці лівої щоки, які згідно висновку судово-медичної експертизи №104 від 23.10.2018р. відносяться до категорії легких.

В подальшому, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження наказала ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 наглядати за потерпілими, а сама з метою виявлення автомобіля, човна та риболовецького спорядження потерпілих та заволодіння ними, на власному автомобілі марки «MERCEDES- BENZ» моделі «VITO» д.н.з. НОМЕР_1 поїхала на берег річки Случ, де виявила гумовий човен марки «Барк» зеленого кольору, вартістю 3408 грн., який належить ОСОБА_10 , завантажила його в багажний відсік автомобіля та повернулася на берег ставка, де всім повідомила про це.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 спільно з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , використовуючи свою чисельну перевагу, із застосуванням сили та погроз її застосування, змусили ОСОБА_10 та ОСОБА_11 сісти в автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» моделі «VITO» д.н.з. НОМЕР_1 , після чого під наглядом ОСОБА_7 і ОСОБА_8 відвезли їх до місця проживання особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, на АДРЕСА_1 , де особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, в присутності останніх вивантажила з автомобіля човен на подвір`ї домогосподарства, де він і був виявлений працівниками поліції.

А всього ОСОБА_7 умисно, за попередньою змовою із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 відкрито викрали майна потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 на загальну суму 3758 гривень.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_11 прохає вирок суду скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильнім застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді 5 років позбавлення волі кожному. Також прохає задовольнити його позов та стягнути солідарно з обвинувачених моральну шкоду в сумі 35000 грн.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_10 прохає вирок суду скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильнім застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді 5 років позбавлення волі кожному. Також прохає задовольнити його позов та стягнути солідарно з обвинувачених моральну шкоду в сумі 51553,95 грн.

В апеляційній скарзі прокурор прохає скасувати вирок в частині призначеного покарання, вирішення долі речових доказів та стягнення судових витрат у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильнім застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі кожному. Зарахувати у строк відбування покарання період досудового утримання під вартою останніх з 21.10.2018 р. по 23.10.2018 р. Речові докази по справі: - зубний протез верхніх передніх зубів, запальничку зеленого кольору марки «BIG», ланцюжок жовтого кольору, хрестик жовтого кольору з написом «Xuping», нижню пластикову частину весла, рибальський човен марки «Вагк», предмет схожий на весло та два металевих фрагменти весла повернути ОСОБА_10 ; чоловічу шапку сірого кольору, мисливську гладкоствольну гвинтівку «ИЖ 17к-16», чотири рибини, змив та контрольний змив плями речовини бурого кольору - знищити. Стягнути з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі по 478 грн. з кожного.

Заслухавши доповідача, прокурора, потерпілого ОСОБА_10 та представника потерпілих ОСОБА_12 , які підтримали доводи своїх апеляційних скарг, обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга потерпілого частковому задоволенню, а вирок суду - скасуванню в частині звільнення від відбування покарання, вирішення долі речових доказів та стягнення судових витрат із ухваленням нового вироку, за таких підстав.

Фактичні обставини вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень та кваліфікація їх дій апелянтами не оскаржується.

Як вбачається з положень ст. 409 КПК України, підставою для скасування вироку, зокрема, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке згідно зі ст. 413 КПК України, може бути у виді застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.

Також, відповідно до ст..65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне ї достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При ухваленні вироку стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону, внаслідок чого останні неправомірно звільнені від відбування покарання.

При призначенні обвинуваченим покарання із застосуванням ст..75 КК України судом не враховано те, що об`єктом вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони права приватної власності, непорушність якого гарантовано Конституцією України, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку вчиненого діяння.

Також судом не в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 4 до 6 років, а також те, що окрім відкритого викрадення чужого майна, останні одночасно вчинили ще один злочин, передбачений ч. 2 ст. 146 КК України, за який ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 23.11.2023 були звільнені від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України. Відомості про особу винних, які по місцю проживання характеризуються позитивно, раніше не судимі, не можуть вважатися достатніми підставами для їх звільнення від відбування покарання та не доводить можливість виправлення обвинувачених без ізоляції їх від суспільства, особливо у цій конкретній правовій ситуації.

Водночас призначене судом покарання не буде сприяти реалізації завдань кримінального провадження відповідно до ст. 2 КПК України - «щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини».

Справедливість покарання повинно визначати з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінальних правових відносин. Однією з умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди, яка потерпілим упродовж тривалого часу не була відшкодована обвинуваченими, на що наголошувалось в суді потерпілими.

Вказані обставини свідчать про неможливість виправлення обвинувачених та досягнення мети застосування кримінального покарання, визначеного ст. 50 КК України, у випадку призначення покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Висновки суду щодо необхідності призначення покарання у вигляді позбавлення волі та звільнення від призначеного покарання з іспитовим строком ґрунтуються лише на матеріалах, що характеризують особу обвинувачених, які раніше не судимі, характеризується позитивно, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття.

Стосовно доводів апелянтів щодо пом`якшуючих обставин - щирого каяття, колегія суддів зазначає наступне.

Обвинувачені не виявили щирого каяття у вчиненому. Колегія суддів, зауважує, що щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення особи до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Протягом судового розгляду ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 не надали критичної оцінки своїй протиправній поведінці, не вчинили жодних дій, спрямованих на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації, а тому ознак щирого каяття у поведінці обвинувачених колегія суддів не вбачає.

Звільняючи ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, суд належним чином не вмотивував, які саме обставини справи та дані про особу обвинувачених дають підстави для висновку про можливість їх виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо (постанова Верховного Суду від 01.02.2018 року по справі № 634/609/15-к).

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Відповідно до положень статей 370, 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює свій вирок у разі необхідності застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення, необхідності застосувати більш суворе покарання, а також у разі скасування необгрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції або ж у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Відповідно до положень ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом хоча й у межах відповідної санкції статті видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначено, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання (див. постанови Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 740/5424/15-к, від 05 лютого 2019 року у справі № 753/24474/15-к та інші).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.420 КПК України колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок в частині звільнення від відбування покарання обвинувачених, вирішення долі речових доказів та стягнення судових витрат і ухвалити свій вирок у зв`язку з неправильнім застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

При призначенні покарання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , згідно до ст. 65 КК України, колегія суддів бере до уваги ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, та обставини його вчинення, суспільну небезпеку цього злочину, осіб обвинувачених, які визнали свою провину, раніше не судимі, характеризується позитивно; ОСОБА_7 працює, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 мають неповнолітніх дітей.

Колегія суддів вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченим у вигляді позбавлення волі в межах строку покарання, передбаченого відповідним кримінальним законом.

Крім того колегія суддів зазначає наступне.

Конституційний Суд України (далі - КСУ) неодноразово звертався до тлумачення принципу забезпечення індивідуальної юридичної відповідальності в контексті справедливості покарання.

В рішенні від 2 листопада 2004 року у справі про призначення судом більш м`якого покарання, КСУ зазначив:

«Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

«Закон не може ставити в більш несприятливе становище винних осіб, які вчинили злочини невеликої тяжкості, порівняно з винними особами, які вчинили більш тяжкі злочини».

В рішенні від 15 червня 2022 року у справі щодо індивідуалізації юридичної відповідальності КСУ зазначив:

«Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Окрім того, згідно вимог п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку з поміж іншого зазначаються рішення про залік досудового тримання під вартою, рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації, а також рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, після вчинення кримінального правопорушення 21.10.2018 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.208 КПК України, яке тривало по 23.10.2018. Таким чином, вказаний період відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України підлягає зарахуванню у строк покарання, що судом не зроблено.

Також згідно ч. 1 ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю.

Однак при ухвалені вироку суд першої інстанції не взяв до уваги вищевказані вимоги закону та не вирішив долю речових доказів, визнаних такими постановами слідчих Старокостянтинівського ВП ГУНП в г Хмельницькій області ОСОБА_14 та ОСОБА_15 від 21.10.2018 р.

Відповідно до п.1 ч.9 ст.100 КПК України, мисливська гладкоствольна гвинтівка «ИЖ 17к-16» підлягає конфіскації в дохід держави.

Окрім того, судом першої інстанції при ухваленні вироку не вирішено питання відшкодування процесуальних витрат.

Так, у ст..118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, у тому числі, із витрат, пов`язаних із залученням спеціаліста та експертів.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно довідки Хмельницького НДЕКЦ про витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи від 05.09.2023 р. вартість експертизи становить 1912 грн., яка підлягає стягненню з обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , тобто по 478 грн. з кожного.

Не підлягають задоволенню апеляційні вимоги потерпілих щодо вирішення цивільного позову саме апеляційним судом з огляду на те, що вироком це питання не вирішувалось, а ухвала, на яку посилаються апелянти, не є предметом апеляційного перегляду.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 409, 413, 418-420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 - задовольнити частково.

Вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23.10.2023 року скасувати в частині звільнення від відбування покарання, вирішення долі речових доказів та стягнення судових витрат.

Ухвалити в цій частині новий вирок та призначити ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі кожному.

Зарахувати у строк відбування покарання період досудового утримання під вартою останніх з 21.10.2018 р. по 23.10.2018 р. Початок строку відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази по справі: - зубний протез верхніх передніх зубів, запальничку зеленого кольору марки «BIG», ланцюжок жовтого кольору, хрестик жовтого кольору з написом «Xuping», нижню пластикову частину весла, рибальський човен марки «Вагк», предмет схожий на весло та два металевих фрагменти весла повернути ОСОБА_10 , скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23.10.2018 року.

Чоловічу шапку сірого кольору, чотири рибини, змив та контрольний змив плями речовини бурого кольору - знищити.

Мисливську гладкоствольну гвинтівку «ИЖ 17к-16» конфіскувати в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі по 478 грн. з кожного.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Цей вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

На цей вирок сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення цього вироку.

Судді: