Справа № 336/6773/23
Провадження 1-кп/336/518/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) № 0000935 від 27.05.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:

???02.03.1994 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст.17, ч.4 ст.81 КК України (1960 року) до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.46-1 УК України (1960 року) з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

???31.10.1995 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.2ст.140, ч.3 ст.140, 4.2 ст.206, ст.42 КК України (1960 року) до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст.43 КК України (1960 року) остаточно до 4 років позбавлення волі;

12.06.2000 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.81, ч.2 ст.140, ст.42 КК України (1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 19.07.2003 по відбуттю строку покарання;

???31.03.2005 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

???17.09.2007 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст. 185, ст.69, ст.71, ст.72 КК України до штрафу 510грн.;

29.09.2010 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.185, ч.1 ст.121 КК України 5 років позбавлення волі;

07.07.2022 Шевченківським районним судом Запоріжжя ч. 3 ст. 185 КК України 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю в 2 роки, який 12.06.2023 року змінено вироком Запорізького апеляційного суду та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців. Постановлено строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання. Зараховано в строк відбуття покарання період перебування ОСОБА_4 під вартою у даному провадженні з 5 березня 2020 року по 17 червня 2020 року включно.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним із зазначенням місця, часу, наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 , 26 травня 2023 року приблизно о 22.00 годин в умовах воєнного стану, який введений в Україні на підставі указу Президента УкраїниN?64/2022 від 24.02.2022 та продовжений на підставі указу Президента України N?254/2023 від 01.05.2023, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , перелізши через паркан, переконавшись що його дії носять таємний характер, діючи умисно, із корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою особистого збагачення шляхом вільного доступу, через відкриті двері, проник до приміщення автомобільного гаражу, який розташований на території вказаного домоволодіння, звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме: бензопилу «EMAK EFCO MT 350», в корпусі червоного кольору, вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи складає 1704 гривні 75 копійок; бензопилу «HUSQVARNA», в корпусі червоного кольору, вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи складає 5171 гривня 00 копійок; пилу лобзикову електричну «ЭЛПРОМ ЭПЛЭ-120», в корпусі сірого кольору, вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи складає 546 гривень 00 копійок; дріт 4х-жильний, в обмотці білого кольору, довжиною 27 метрів, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи складає 653 гривні40 копійок;

В подальшому ОСОБА_4 , зберігаючи при собі викрадене майно, покинув місце вчинення кримінального правопорушення (злочину), проте біля буд.3 по вул. Краматорський в м. Запоріжжі був затриманий ОСОБА_7 .

Дії кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна(крадіжка) вчинене в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням до іншого приміщення.

Частини статті Кримінального кодексу України, які передбачають кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Стаття 185. Крадіжка

1. Таємне викрадення чужого майна (крадіжка) -

карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

2. Крадіжка, вчинена повторно або за попередньою змовою групою осіб, -карається арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

3. Крадіжка, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому,

-карається позбавленням волі на строк від трьох до шести років.

4. Крадіжка, вчинена у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану,

-карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

5. Крадіжка, вчинена в особливо великих розмірах або організованою групою,

-карається позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Будучи допитаним у судовому засіданні ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та надав покази, які повністю узгоджуються із зазначеними у обвинувальному акті, а саме: вказав місце, час і спосіб, мотиви вчинення кримінального правопорушення; вказав майно яке ним було викрадено. Показав, що кримінальне правопорушення вчинив в травні 2023 року. Так, в травні 2023 року, точний день не пам`ятає, ввечері йому подзвонив знайомий ОСОБА_8 та запросив на свій день народження. ОСОБА_9 цього ж дня, у вечірній час за ним зайшов ( АДРЕСА_1 ) і вони пішли до знайомої тітки ОСОБА_10 і там сиділи спілкувались. Потім ОСОБА_9 приніс вино, пляшка 0.7 літра від своєї знайомої. З пляшкою вина ОСОБА_4 і ОСОБА_8 пішли до ОСОБА_9 додому, точну адресу не пам`ятає, приблизно було сьома вечора. Пили у двох вино. Коли допили, ОСОБА_9 пішов за пляшкою горілки, а ОСОБА_4 залишився у ОСОБА_9 вдома один. Потім він переліз через паркан сусіднього будинку. Перелізши через паркан він побачив, що двері в гараж були відчинені, після чого він проник на територію гаражу і викрав дві бензопили, кабель, лобзик. Куди пішов з цим майном не пам`ятає. Потім біля двору ОСОБА_9 він побачив незнайомого чоловіка і поліцію.

У судовому засіданні обвинувачений не зміг пояснити мету вчинення кримінального правопорушення.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що в травні 2023 року, точний день не пам`ятає, близько 17.00. приїхав додому по АДРЕСА_2 . Дома був приблизно годину, а потім поїхав в місто по справах. Будинок по АДРЕСА_2 належить його сестрі. В цьому будинку він проживає з батьками як ВПО. Ввечері йому подзвонила мама та повідомила, що їй дзвонив сусід ОСОБА_9 та казав, що він не причетний. ОСОБА_6 одразу поїхав додому на АДРЕСА_2 . Будучи вдома побачив, що в сусідньому дворі ОСОБА_9 тримав незнайомого йому чоловіка, який був в стані алкогольного сп`яніння, вони сварилися. ОСОБА_6 підійшов до них і ОСОБА_9 розказав йому, що його знайомий ОСОБА_4 викрав у ОСОБА_6 з гаражу речі. ОСОБА_9 сказав, що коли він прийшов до себе додому, ОСОБА_4 тягнув якісь речі сусіднього двору. Після приїзду поліції ОСОБА_6 впізнав свої речі, які знаходилися на подвір`ї ОСОБА_9 . Також повідомив, що ОСОБА_9 заселився по сусідству за 3 місяці до події, раніше вони не спілкувались.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження. Заперечень не заявлено.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням письмових документів, а саме:

- протоколом огляду місця події від 27.05.2023 року, за адресою: АДРЕСА_2 , який був проведений слідчим ОСОБА_11 за участі користувача приміщення ОСОБА_6 з фототаблицею до нього, а саме фото приміщення гаражу де зберігались викрадені речі ( а.с. 100-107);

- протоколом огляду місця події від 27.05.2023 року, за адресою: АДРЕСА_3 , який було проведено слідчим ОСОБА_11 за участі користувача домоволодіння ОСОБА_7 з фототаблицею до нього в ході якого виявлено та вилучено дві бензопили, дріт та пилу лобзикову (а.с.108-117);

- постановою про визнання речових доказів від 27.05.2023 року, згідно якої визнано речовими доказами дві бензопили, дріт та пилу лобзикову ( а.с. 118-119);

- протоколом затримання підозрюваного від 27.05.2023 року, згідно якого у порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_4 (а.с. 120-121);

- довідками про витрати на проведення експертиз (а.с.128-129) та характеризуючими матеріалими (а.с. 123-126).

Вина обвинуваченого повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення злочину за викладених у обвинувальному акті обставин.

Щодо кримінально-правової кваліфікації дій, то суд виходить з такого.

Незважаючи на не оспорювання обвинуваченим своєї винуватості, обов`язок відносно правильної кримінально-правової кваліфікації його дій покладається на суд.

Перевіривши правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 суд прийшов до висновку, що його дії вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме крадіжка, вчинена в умовах воєнного стану, поєднана з проникненням до іншого приміщення.

Мотиви призначення покарання.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових злочинів.

У судових дебатах прокурор просив призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 5 років. З урахуванням вимог ч.4 ст. 70 КК України остаточно призначити покарання 5 років і 6 місяців позбавлення волі.

Захисник у судових дебатах, просив врахувати при призначенні покарання пом`якшуючі обставини, а саме: щире каяття, відсутність обтяжуючих покарань та остаточно призначити покарання обвинуваченому шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судових дебатах просив призначити покарання з урахуванням позиції захисника.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого, особу обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання відповідно до статті 67 КК України - судом не встановлено, обставини які пом`якшують покарання - щире каяття .

Відповідно до вимог ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 , а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень є покарання у вигляді позбавлення волі.

З огляду на зазначене, враховуючи вищевказані обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлені судом характеристики особи винної, наявності обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, враховуючи, що ОСОБА_4 вже притягувався до кримінальної відповідальності за умисні тяжкі злочини і після відбуття покарання на шлях виправлення не став, слід призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Водночас, суд з урахуванням встановлених обставин не вбачає підстав для застосування положень ст.ст. 69,75 КК України відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченої та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Статтею 70 КК України визначені підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю злочинів.

Частиною 1 ст. 70 КК України передбачено, що при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

На підставі частини 4 вказаної статті, за цими ж правилами призначається покарання, якщо після ухвалення вироку буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому злочині, вчиненому до ухвалення попереднього вироку. В строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив злочин 26.05.2023 року тобто до постановлення вироку Запорізьким апеляційним судом 12.06.2023 року, яким призначено покарання ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 постановлено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання. Зараховано в строк відбуття покарання період перебування ОСОБА_4 під вартою у даному провадженні з 5 березня 2020 року по 17 червня 2020 року включно.

Станом на 04.03.2024 року, з урахуванням інформації наданої ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» ( а.с.18) невідбутий строк покарання складає 2 роки 5 місяців 11 днів.

Оскільки після постановлення вироку Запорізьким апеляційним судом від 12 червня 2023 року було встановлено, що ОСОБА_4 винуватий ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення вказаного вироку, тому у строк покарання, яке призначається ОСОБА_4 , необхідно зарахувати невідбуте покарання за попереднім вироком та призначити йому остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_4 по цьому кримінальному провадженню фактично був затриманий 27.05.2023 року (а.с.120-122).

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні покласти на обвинуваченого.

Долю речових доказів у провадженні вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368-371, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначити покарання ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_4 цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання, призначене вироком Запорізького апеляційного суду від 12.06.2023 року за ч. 3 ст. 185 КК України, призначивши остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк призначеного покарання частково відбуте покарання за вироком Запорізького апеляційного суду від 12.06.2023 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного початку відбуття покарання за вироком Запорізького апеляційного суду від 12.06.2023 року.

Речові докази:

- бензопилу «EMAK EFCO MT 350», в корпусі червоного кольору;

??бензопилу «HUSQVARNA», в корпусі червоного кольору;

??пилу лобзикову електричну «ЭЛПРОМ ЭПЛЭ-120», в корпусі сірого кольору;

??дріт 4х-жильний, в обмотці білого кольору, довжиною 27 метрів, які перебувають на зберіганні в приміщенні ВП № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертиз у розмірі 2629,00 грн.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1