Справа № 372/5545/23
Провадження № 1-кп-120/24
В И Р О К

іменем України

28 травня 2024 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченого та цивільного відповідача ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_7 , його представника ОСОБА_8 , цивільного відповідача ОСОБА_9 та його представника ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002156 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Заброди, Ратнівського району, Волинської області, громадянина України, який працює у фізичної особи підприємця « ОСОБА_9 » на посаді водія, перебуває у зареєстрованому шлюбі, без реєстрації проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

17 вересня 2023 року, близько 16 години 27 хвилин, водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в світлий час доби за сприятливих погодних умов, сухому асфальтному покритті, керуючи технічно-справним транспортним засобом, автобусу марки «Стрий-авто», модель «А-07562», р.н. НОМЕР_1 , без пасажирів, рухався вулицею Шевченка, в межах нерегульованого перехрестя, з вулицею Київською, здійснював маневр лівого повороту в напрямку перехрестя вулиць Київська-Каштанова, в межах міста Обухів, Київської області.

Під час руху водій ОСОБА_5 , не стежив за дорожньою обстановкою, не був уважний під час керування транспортним засобом та відповідно не реагував на її зміну, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, життю та здоров`ю громадян, а також порушуючи вимоги пунктів 10.1. та 16.11. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі ПДР України), згідно з якими передбачено, що:

- п. 10.1. ПДР України, відповідно до якого «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

- п. 16.11. ПДР України, відповідно до якого «на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху»;

у наслідок чого не обрав безпечну швидкість руху, допустив виїзд керованого ним транспортного засобу на нерегульоване перехрестя, де не надав перевагу в русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі, з ліво на право відносно його напрямку руху, внаслідок чого допустив зіткнення з мотоциклом марки «Yamaha» модель «FZ-6-S», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався на нерегульованому перехресті по вулиці Київській прямо, в напрямку від перехрестя вулиць Київська-Каштанова до центру міста Обухів, із пасажиром ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди, водію мотоциклу марки «Yamaha», модель «FZ-6-S» р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заподіяне тяжке тілесне ушкодження. пасажиру мотоциклу ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Грубе порушення водієм ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вимог пунктів 10.1. та 16.11. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002, перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Орган обвинувачення кваліфікує дії ОСОБА_5 , за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілим тяжке тілесні ушкодження ( ОСОБА_7 ) та тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості ( ОСОБА_11 ).

Провина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджується сукупністю узгоджених між собою доказів, що відповідають критеріям належності, допустимості та достатності.

Сам обвинувачений ОСОБА_5 провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав і підтвердив всі фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті.

Потерпілий ОСОБА_7 аналогічно надав суду показання, які не мають будь-яких розбіжностей із тими, які викладені в обвинувальному акті.

Окрім цього, в протоколі огляду місця події від 17.08.2023 року зафіксовано місце дорожньо-транспортної пригоди, транспортні засоби, які зазнали механічні ушкодження, їхнє взаємне розташування та наявність всієї слідової інформації на поверхні дороги. Вказана інформація відображена у схемі до протоколу та фототаблиці. Окрім цього, в ході протоколу огляду від 18.09.2023 року диску, наданого комунальним підприємством Обухівської міської ради «Обухівська міська варта», здобута інформація про рух транспортних засобів під керуванням обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_7 та момент їхнього зіткнення.

В подальшому в тому числі і ці документи були використані при дослідженні експерта № КСЕ-19/111-23/51675 від 12.10.2023 року, за узагальнюючими висновками якого: « ОСОБА_5 порушив вимоги пунктів 10.1. та 16.11. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі ПДР України), які з технічної точки зору перебувають в причинному зв`язку з виникненням ДТП, при цьому ОСОБА_5 мав технічну можливість попередити зіткнення із мотоциклом»

При цьому експерти в рамках цього кримінального провадження не встановили технічних несправностей в транспортних засобах, які перебували під керуванням обвинуваченого та потерпілого ОСОБА_7 в момент дорожньо-транспортної пригоди. Отже встановлення причин ДТП залишається виключно в площині порушення кимось із учасників дорожнього руху. Відповідь на вказане питання отримана органом обвинувачення в рамках вищезазначеної експертизи № КСЕ-19/111-23/51675 від 12.10.2023.

Ступінь тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_7 , 2004 року народження, яка визначила кваліфікацію за ч. 2 ст. 286 КК України, встановлена на підставі висновку експерта від 13.10.2023 року № 148. А також, експерт прийшов до висновку, що виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження могли утворитись за обставин вказаних в фабулі наданої постанови від 22.09.2023 року, тобто при ДТП яка мала місце 17.09.2023 року і можуть знаходитись в причинному зв`язку з вищевказаною ДТП.

Ступінь тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_11 , 2006 року народження, яка визначила додаткову кваліфікацію дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді «заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості», встановлена на підставі висновку експерта від 13.10.2023 року № 147. А також, експерт прийшов до висновку, що виявлені у ОСОБА_11 тілесні ушкодження могли утворитись за обставин вказаних в фабулі наданої постанови від 22.09.2023 року, тобто при ДТП яка мала місце 17.09.2023 року і можуть знаходитись в причинному зв`язку з вищевказаною ДТП. Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження та ОСОБА_11 тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке має необережну форму вини, конкретні обставини справи, а саме наявність порушення правил дорожнього руху із боку іншого учасника відповідно до висновку експерта, посткримінальну поведінку особи, яка залишилася на місці дорожньо-транспортної пригоди, вчиняла дії щодо налагодження комунікації із батьками потерпілого ОСОБА_7 задля відшкодування шкоди, особу винного, який раніше не судимий, офіційно працевлаштований, має дружину інваліда, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , згідно ст.66 КК України, є визнання провини, активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, намагання відшкодувати шкоду, від якою на час звернення із пропозицією, відмовилися батьки потерпілого ОСОБА_7 .

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, суд вважає за доцільне призначити покарання обвинуваченому в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, із врахуванням декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відсутності обставин, що обтяжують покарання, особи обвинуваченого та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, в розмірі, що дорівнює його мінімальній межі із застосування іспитового строку, так як його виправлення цілком можливе без ізоляції від суспільства. Суд також не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки за професією ОСОБА_5 є водієм, і як наслідок це є джерелом його існування, має на утриманні дружину інваліда, тобто позбавлення права керування транспортними засобами поставить його та членів його родини в скрутне матеріальне становище.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_5 не обиралась.

В цивільному позові до відповідачів ОСОБА_5 , ПАТ «СК «Перша», ФОП ОСОБА_9 потерпілий ОСОБА_7 , як позивач, просить стягнути на його користь у відшкодування матеріальної шкоди 71 444 грн., понесені судові витрати у розмірі 97 700 грн., у відшкодування моральної шкоди 964 800 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) моральна шкода, зокрема, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Під час показань потерпілий ОСОБА_7 зазначив, що завдання шкоди його здоров`ю внаслідок ДТП суттєво відобразилося на звичайному укладі його життя. Час проведений в лікарнях, перенесені хірургічні втручання, фізичний біль призвели до моральних страждань, через отримані травми він також змушений був відмовитися від професійних занять баскетболом, із яким пов`язував своє майбутнє. Фізична обмеженість викликають в нього відчуття роздратованості, швидкої втомлюваності, фіксованості на негативних переживаннях, невпевненості в собі, тривожних реакціях у зв`язку із невиконанням навчального плану. Наслідки ДТП та спричинені травми потягли нераціональне витрачання життєвого часу, обумовили залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів.

Суд, не заперечуючи факт отримання потерпілим моральної шкоди, вважає, що заявлений розмір підлягає зменшенню з огляду на наступне.

У висновку експерта № КСЕ-19/111-23/51675 від 12.10.2023 встановлена також невідповідність дій ОСОБА_7 правилам дорожнього руху, зокрема п.п. 12.3 та 12.4 ПДР, експерт також стверджує, що при виконанні вказаних пунктів водій мотоцикла мав технічну можливість попередити зіткнення із автобусом під керуванням ОСОБА_5 і його дії перебувають з технічної точки зору в причинному зв`язку із виникненням ДТП. Отже, конкретні обставини справи свідчать про певний взаємозв`язок дій потерпілого ОСОБА_7 , які полягали в недотриманні ПДР із наслідками ДТП, і які суд використовує виключно як аргументи при розв`язанні цивільного позову без намірів «обвинувачення» ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України

Враховуючи, що ОСОБА_5 на момент скоєння ДТП керував транспортним засобом у зв`язку із виконанням трудових обов`язків по Трудовому договору із ФОП ОСОБА_9 від 02 вересня 2013 року обов`язок відшкодувати шкоду, в тому числі і моральну, покладається відповідно до норм ЦК України на роботодавця, тобто ФОП ОСОБА_9 . Крім того, відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за моральну шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація, з якою він перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу. Вказаний висновок також відображений в постанові ВС від 05.09.2018 року в справі № 534/872/16-ц.

Висновок експерта, долучений до позову позивачем, в якому визначений розмір моральної шкоди, не є обов`язковим для суду (постанова ВС від 21.05.2020 р. у справі № 202/3076/18).

В зв`язку із чим суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає за необхідне стягнути із ФОП ОСОБА_9 на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 100 000 грн.

Позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди відповідно до ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», далі Закону, підлягають стягненню із відповідача ПАТ «Страхова компанія «Перша». При цьому суд погоджується із аргументами вказаного відповідача щодо необхідності зменшення заявленої суми матеріальної шкоди, пов`язаної із завданням шкоди здоров`ю потерпілого, до 61 972, 34 грн., оскільки частина придбаних ліків не підтверджується відповідними рекомендаціями лікарів. Також суд погоджується із позицією цього відповідача про необхідність стягнення з нього моральної шкоди в розмірі, передбаченому ст. 26-1 Закону в розмірі, що дорівнює 5% страхової виплати, тобто 61 972,34 х 5% = 3098,62 грн.

Суд також вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів, але із врахуванням положень ч. 1 ст. 119 КПК України, за власної ініціативи вважає за доцільне зменшити їхній розмір із врахуванням матеріального стану обвинуваченого, який на тривалий час залишився без засобів існування, має дружину інваліда 3 групи, з 11 950 грн. до 6000 грн.

Порядок відшкодування судових витрат, заявлених потерпілою особою та позивачем ОСОБА_7 , суд вирішує на підставі ч. 5 ст. 128 КПК України із застосуванням норм ЦПК України. Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, які належать до судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, підлягає зменшенню пропорційно розміру задоволених позовних вимог щодо моральної шкоди. Оскільки позов в частині моральної шкоди задоволений на 10,36%, то відповідно витрати на експертизу становитимуть 2372,44 грн. (9,32% від 22 900 грн.), які підлягатимуть стягненню із цивільного відповідача ФОП ОСОБА_9 .

Загалом позов задоволено на 15%, тобто на користь цивільного позивача ОСОБА_7 стягнуто з двох відповідачів сукупно 15 % від заявлених сум матеріальної та моральної шкоди.

Інші судові витрати, заявлені позивачем в позові, на рівні 97 700 грн. підлягають стягненню пропорційно до задоволеної частини позову, тобто 15% від від 97 700 грн., що дорівнюватиме 14 655 грн., які повинні бути розподілені між цивільними відповідачами ФОП ОСОБА_9 (61% від загальної суми частини позову, яка була задоволена задоволено (165 000 грн)) та ПАТ «Страхова компанія «Перша» (39% від загальної суми частини позову, яка була задоволена (165 000 грн.).

Долю речових доказів у кримінальному провадженні вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 377 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нових кримінальних правопорушень і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: медичну документацію повернути власникам ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , двд диск зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 , ПАТ «Страхова компанія «Перша», ФОП ОСОБА_9 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Перша» на користь ОСОБА_7 у відшкодування матеріальної шкоди 61 972,34 грн., у відшкодування моральної шкоди 3098, 62 грн., судові витрати пропорційно до задоволеної частини позову в розмірі 5 715,45 грн., а всього 70 786,07 грн.

Стягнути з ФОП ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 у відшкодування моральної шкоди 100 000 грн. та судові витрати, пропорційно до задоволеної частини позову в розмірі 11 311 грн., а всього 111 311 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в розмірі 6000 грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок підлягає негайному врученню обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1