Справа № 159/4085/23 Провадження №11-кп/802/130/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000793 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаним вироком суду ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Горлівки Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, освіта середня спеціальна, не одружений, не працює, внутрішньо-переміщена особа, раніше засуджувався:

- 22 жовтня 1999 року Микитівським районним судом м.Горлівки Донецької області за ст.81 ч.1 КК України ( в редакції 1960 року) до одного року позбавлення волі з іспитовим строком на підставі ст.45 КК України на рік;

- 30 листопада 2001 року Микитівським районним судом м.Горлівки Донецької област за ст.15 ч.2 185 ч.3, ст.185 ч.3, 42 КК України до чотирьох років позбавлення волі; 07.08.2005 року звільнений умовно-достроково постановою Волновахського районного суду Донецької області від 29.04.2005 року на два місяці 9 днів;

- 07 серпня 2008 року Центрально-міським судом м.Горлівки Донецької області за ст.121 ч.1 КК України до п`яти років позбавлення волі; 02.11.2011 року звільнений умовно-достроково ухвалою Калинівського районного суду м.Горлівки Донецької області від 02.11.2011 року на один рік сім місяців два дні;

- 28 березня 2012 року Центрально-міським судом м.Горлівки Донецької області за ст.185 ч.1, ст.186 ч.2, 70,71 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі: 08.05.2015 року звільнений умовно-достроково постановою Селидівського міського суду Донецької області від 30.04.2015 року на один рік один місяць чотирнадцять днів;

- 17 листопада 2015 року Іллічівським районим судом м.Маріуполя за ст.115 ч.1, ст.185 ч.2, 70,71 КК України до десяти років шести місяців позбавлення волі; 24.03.2023 року звільнений умовно-достроково ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 16.03.2023 року на один рік одинадцять місяців десять днів;

засуджений за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Відповідно до ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного ОСОБА_8 цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 17 листопада 2015 року у вигляді одного року позбавлення волі та остаточне покарання ОСОБА_8 визначити 7 (сім) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 , до набрання вироком законної сили, залишити тримання під вартою, а строк покарання рахувати з 22 червня 2023 року.

Вироком вирішено питання речових доказів та судових витрат.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що він з 11:00 год. 22 червня 2023 року в умовах воєнного стану, що діє відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України № 210І-ІХ від 24 лютого 2022 року, будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, шляхом вільного доступу, забравши з сидіння дивану у вітальній кімнаті, таємно повторно викрав мобільний телефон марки «ZТЕ Вlаdе 1.210» синього кольору без сім-карток, ІМЕL1: НОМЕР_1 , ІМЕL2: НОМЕР_2 , серійний номер: НОМЕР_3 , вартістю 1083,83 грн. Після цього, продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані єдиним умислом, спрямованим на викрадення чужого майна, він, того ж дня, у період з 11 год. 00 хв. по 13 год. 00 хв. 22 червня 2023 року, в умовах воєнного стану, що діє відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на подвір`ї за адресою: АДРЕСА_2 , зламавші запірний пристрій вхідних дверей господарського приміщення, проник до нього, звідки таємно повторно викрав велосипед іноземного виробництва марки «Eriko», вартістю 3600 грн., належний ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим завдав останньому майнової шкоди.

Не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, прокурор оскаржує вирок суду, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить вирок суду змінити. Вважати винним ОСОБА_8 за ч.4 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років. На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 17.11.2015, з врахуванням ухвали Рівненського районного суду від 16.03.2023, у виді 1 року 8 місяців обмеження волі, що відповідно до ст.72 КК України становить 10 місяців позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 6 років 10 місяців позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 22.06.2023 по день набрання вироком законної сили розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі. Резолютивну частину вироку доповнити вказівкою, що строк відбування покарання рахувати з дня приведення вироку до виконання.

В поданій апеляційні скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію своїх дій, вважає вирок суду в частині призначеного покарання надто суворим. Посилається на те, що місцевим судом не було взято до уваги пом`якшувальні обставини, а саме: що потерпілий претензій не має, що потерпілий просив суворо не карати та хотів йти на примирення сторін. Також не звернув суд на його стан здоров`я. Просить розглянути апеляційну скаргу та винести справедливий вирок.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу обвинуваченого підтримували, просили змінити вирок суду лише в частині призначеного покарання та заперечили апеляційну скаргу прокурора, прокурора, який свою апеляційну скаргу підтримував та заперечував апеляційну скаргу сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги до слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за встановлених і викладених у вироку обставин, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, за згодою учасників судового провадження, керуючись вимогами ст.349 КПК України після допиту обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися і докази стосовно яких судом, згідно із ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувалися.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора про те, що при призначенні ОСОБА_8 остаточного покарання місцевим судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, на переконання суду апеляційної інстанції, заслуговують на увагу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 раніше судимий вироком Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 17 листопада 2015 року за ст.115 ч.1, ст.185 ч.2, 70,71 КК України до десяти років шести місяців позбавлення волі (т1. а.м.к.п.37-43).

В подальшому ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 16.03.2023 ОСОБА_8 звільнено умовно-достроково від відбування невідбутої частини покарання у виді обмеження волі строком на один рік одинадцять місці десять днів (т.1 а.м.к.п.50-51).

За правилами ч.1 ст.72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Разом з тим, призначаючи ОСОБА_8 остаточне покарання, на підставі ст.71 КК України, місцевий суд не врахував приписів ч.1 ст.72 КК України та тієї обставини, що ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 16.03.2023 ОСОБА_8 звільнено умовно-достроково від відбування невідбутої частини покарання у виді обмеження волі строком на один рік одинадцять місці десять днів.

З врахуванням наведеного, оскаржуваний вирок в частині призначеного ОСОБА_8 остаточного покарання на підставі ст.71 КК України підлягає зміні.

Разом з тим, переглядаючи вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги обвинуваченого, про можливість пом`якшення покарання, апеляційний суд вважає такі доводи необґрунтованими з огляду на таке.

Частиною 2 статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Положеннями ч.2 ст.65 КК України регламентовано, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Визначені цією нормою Кодексу загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

З огляду на ці положення кримінального закону при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті (частині статті) Особливої частини КК України, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру.

Призначаючи ОСОБА_8 вид та розмір покарання, місцевим судом враховано, що останній свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому.

Також судом враховано і те, що ОСОБА_8 раніше неодноразово засуджувався, скоїв нове, умисне кримінальне правопорушення в період умовно-дострокового звільнення, характеризується задовільно, не працює, не одружений.

Суд першої інстанції обґрунтовано до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , віднесено щире каяття, а до обставин, які обтяжують його покарання - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, при призначенні покарання ОСОБА_8 за ч.4 ст.185 КК України, судом враховано всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, в тому числі і ті, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, а тому апеляційний суд вважає призначене ОСОБА_8 покарання таким, що повністю відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і не є надто суворим, про зазначається в апеляційній скарзі обвинуваченого.

На думку суду апеляційної інстанції, у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

В силу вимог п.2 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити його.

Відповідно до приписів ч.1 ст.408 КПК, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, а також в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становище обвинуваченого.

Згідно положень п.4 ч.1 ст.409 КПК підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_8 вчинив нове кримінальне правопорушення під час умовно-дострокового звільнення, тому апеляційний суд вважає за необхідне на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 17.11.2015, з врахуванням ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 16.03.2023, у виді 6 (шести) місяців обмеження волі, із розрахунку відповідно до ст.72 КК України, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги сторони обвинувачення про доповнення резолютивної частини оскаржуваного вироку вказівкою, що строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з дня приведення вироку до виконання, то вони є голослівними, оскільки в апеляційній скарзі взагалі не мотивовано такі доводи та в чому полягає незаконність вироку у цій частині.

Крім того, як убачається із резолютивної частини вироку щодо ОСОБА_8 , суд першої інстанції визначив дату, з якої слід обраховувати строк покарання ОСОБА_8 (а.к.п.68).

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд не бере до уваги дані доводи апеляційної скарги прокурора.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги слід задовольнити частково, змінивши на підставі п.4 ч.1 ст.409 КПК України вирок суду щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання - змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 17.11.2015, у виді 6 (шести) місяців обмеження волі, із розрахунку відповідно до ст.72 КК України, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, та визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 3 (три) місяці.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 , який утримується під вартою, в той самий строк з моменту отримання копії даної ухвали.

Головуючий

Судді: