Номер провадження: 11-сс/813/48/24
Справа № 496/7230/23 1-кс/496/2612/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника володільця майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою представника володільців майна ОСОБА_7 та ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 28.11.2023 року про арешт майна в кримінальному провадженні №0000787 від 19.10.2023року,

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 в кримінальному провадженні №50000787 від 19.10.2023року та накладено арешт на речі, які було виявлено та вилучено в ході обшуку 23.11.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_9 , а саме :

- мобільний телефон марки «Iphone XR» imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 ;

- мобільний телефон марки «Nomi» чорного кольору imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 ;

- банківську картку банку «Приватбанк» з номером НОМЕР_5 , дійсну до 11/23, CVV-код 959;

- предмет ззовні схожий на газовий пістолет «Макарова» на якому мається напис «Perfecta Mod BI 8000 Cal 8mm K»;

- предмети ззовні схожі на ювелірні вироби, а саме браслет золотистого кольору, цепочку золотистого кольору, кулон у формі сердечка з голубим камінцем в середині;

- мобільний телефон марки «Iphone 13» imei 1: НОМЕР_6 , imei 2: НОМЕР_7 , з сім-картою оператора Київстар № НОМЕР_8 ;

- мобільний телефон марки «Sigma» чорного кольору imei: НОМЕР_9 , що перебуває в користуванні ОСОБА_9 ;

- мобільний телефон марки «Nokia» сірого кольору із пошкодженнями у вигляді затертостей на верхніх кутах та подряпинами на задній частині телефону, із забороною відчуження, користування та розпорядження.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник володільців майна ОСОБА_9 та ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Апелянт посилається на те, що арешт на майно накладенобезпідставно, оскільки ОСОБА_9 та ОСОБА_7 не є підозрюваними в кримінальному провадженні, а вилучене в ході обшуку майно не має відношення до скоєного злочину та не може бути речовими доказами.

Володільці майна ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , а також їх представник адвокат ОСОБА_10 , будучи повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, до апеляційного суду не з`явилися, клопотань про відкладення не подавали.

У судове засідання прибув представник володільця майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , який вказав, що володілець майна сповіщена про розгляд апеляційної скарги, однак не має можливості з`явитися до апеляційного суду, вважав за можливе здійснити розгляд за її відсутності.

За наведених обставин, відповідно до ч.4 ст.405, ст.422 КПК України, апеляційний розгляд проведено за відсутності володільців майна та їх представника адвоката ОСОБА_10 .

Крім того, в умовах воєнного стану, колегія суддів вважає, що відсутня нагальна потреба очікувати на волевиявлення учасників судового розгляду бажання на прибуття до суду, оскільки це може становити загрозу для вказаних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача; вислухавши представника володільця майна адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Вирішуючи питання про можливість розгляду апеляційної скарги, яка подана зокрема особою, яка, відповідно до матеріалів кримінального провадження, не має процесуального статусу і не є стороною цього провадження, апеляційний суд виходить з наступного.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України (далі - КПК) визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно зі ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає апеляційному оскарженню. При цьому, КПК не встановлено чіткого переліку осіб суб`єктів права на апеляційне оскарження цієї ухвали, але п. 10 ч. 1 ст. 393 КПК регламентовано, що апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених КПК.

Одним із учасників як кримінального, так і судового провадження є третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт (п. 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК).

Статтею 64-2 КПК визначається зміст і процесуальний статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Водночас, в останньому абзаці ч. 7 ст. 173 КПК передбачено, що треті особи мають право на захисника та право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.

За таких обставин, власник чи володілець майна, щодо якого вирішується питання про арешт, є особою прав, свобод та інтересів якої стосується судове рішення, а отже, належить до категорії «інші особи», які вправі подати апеляційну скаргу на рішення слідчого судді.

Згідно матеріалів судового провадження вбачається, що 23.11.2023 року обшук було проведено за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_9 , який у кримінальному провадженні має статус підозрюваного. Його дружина ОСОБА_7 не має процесуального статусу в даному кримінальному провадженні, однак є володільцем вилученого майна.

Таким чином, з урахуванням аналізу норм закону, закріплених в ст.41 Конституції України, ст.ст. 24, 64-2, 173, ч.1 ст.174, п.10 ч.1 ст.393 КПК, представник володільців майна адвокат ОСОБА_10 є особою, який вправі звернутися з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно.

Перевіривши доводи апеляційної скарги щодо незаконності ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апелянта, колегія суддів виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження та є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення.

Зокрема положення ст. 2 КПК визначають завдання кримінального судочинства, а саме: захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень; охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження; забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як убачається з матеріалів судової справи, СВ ОРУП №2 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000787 від 19.10.2023року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Із обставин викладених у клопотанні та ухвалі слідчого судді вбачається, що 19.10.2023 року, близько 02:00 год. ночі, до приватного, огородженого парканом домоволодіння ОСОБА_12 , розташованого по АДРЕСА_2 , шляхом віджиму металопластикового вікна, проникли троє невідомих осіб середнього зросту, біля 165-175 см., середньої статури, в спортивній формі темного кольору, на обличчях яких були одягнуті маски типу «балаклава», один з чоловіків розмовляв з місцевим акцентом, діючи в умовах воєнного стану, за попередньою змовою, пластиковими хомутами зв`язали руки та ноги ОСОБА_12 та його дружини ОСОБА_13 , а двох малолітніх дітей кайданками прикували до батьківського ліжка. Потім, металевим дротом прив`язали до ліжка ОСОБА_12 та погрожуючи предметом схожим на пістолет, нанесли йому удар по голові в область лівої скроні, завдавши тілесних ушкоджень у вигляді рубленої рани. Потім, шляхом погроз дізналися у жінки потерпілого про гроші, які зберігалися у сейфі гостевої кімнати. Ключом, місце знаходження якого вказала жінка, відчинили вказаний сейф та заволоділи майном потерпілого, а саме: грошовими коштами в розмірі 200000 грн., 10000 євро, 80000 доларів США; виробами із дорогоцінних металів у вигляді обручки, браслету, ланцюжку; крім того - зброєю, яка зберігалася в сейфі, а саме: карабіном мисливським МКМ-072Сб тактика-2 калібру 7,62х39, карабіном Howa HOGUE GRN STK 30-60, зареєстрованої на ОСОБА_14 , брата ОСОБА_12 .

Після скоєного злочину невідомі особи зникли з місця події у невідомому напрямку, залишивши потерпілого та його родину зв`язаними. В ранці до будинку зайшла матір потерпілого, ОСОБА_15 , що мешкає у іншому будинку, розташованому на цій же присадибній ділянці, яка допомогла звільнитися своєму сину та його родині.

Після чого ОСОБА_12 викликав поліцію.

23.11.2023 року, в період часу з 06:16 год. по 07:43 год., проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_9 , в ході якого виявлено та вилучено наступне майно:

- мобільний телефон марки «Iphone XR» imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 ;

- мобільний телефон марки «Nomi» чорного кольору imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 ;

- банківська картка банку «Приватбанк» з номером НОМЕР_5 , дійсна до 11/23, CVV-код 959;

- предмет ззовні схожий на газовий пістолет НОМЕР_10 на якому мається напис «Perfecta Mod BI 8000 Cal 8mm K»;

- предмети ззовні схожі на ювелірні вироби, а саме браслет золотистого кольору, цепочка золотистого кольору, кулон у формі сердечка з голубим камінцем в середині;

- мобільний телефон марки «Iphone 13» imei 1: НОМЕР_6 , imei 2: НОМЕР_7 , з сім-картою оператора Київстар № НОМЕР_8 ;

- мобільний телефон марки «Sigma» чорного кольору imei: НОМЕР_9 ;

- мобільний телефон марки «Nokia» сірого кольору із пошкодженнями у вигляді затертостей на верхніх кутах та подряпинами на задній частині телефону.

Окрім цього в ході вказаного обшуку виявлено дві перчатки чорного кольору, ззовні схожі на шкіряні, три перчатки чорного кольору (тканеві) з білими крапками.

24.11.2023 року постановою слідчого вилучене в ході обшуку майно визнано речовими доказами в кримінальному провадженні.

24.11.2023 року слідчий ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області з погодженим прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_16 клопотанням про накладення арешту на вищевказане майно, яке було виявлене та вилучене 23.11.2023 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_9 .

Клопотання слідчого мотивоване тим, що в кримінальному провадженні виникла необхідність в накладенні арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки вказані речі та предмети є такими, що зберегли на собі сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, тому мають суттєве значення для подальшого розслідування вказаного кримінального провадження.

28.11.2023 року слідчим суддею Біляївського районного суду Одеської області постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно виявлене та вилучене в ході обшуку 23.11.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_9 .

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що існує сукупність підстав вважати, що вилучене в ході обшуку майно відповідає вимогам ст.98 КПК, а тому має суттєве значення для подальшого розслідування вказаного кримінального провадження, що є підставою для накладення арешту. Також слідчим суддею враховано, що вилучене майно має бути досліджено експертом.

Для запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення, передачі, відчуження вилученого майна, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосувати заборону його відчуження, користування та розпорядження.

Перевіривши матеріали судового провадження, доводи апеляційної скарги та долучені до скарги документи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор вказав, що вилучене в ході обшуку майно обґрунтовано визнане речовими доказами в кримінальному провадженні, оскільки воно має важливе значення для встановлення обставин скоєного кримінального правопорушення. Крім того, прокурор зауважив, що викрадений кулон у виді серця був впізнаний потерпілою, банківська картка також належить потерпілій.

З урахуванням обставин кримінального провадження, колегія суддів вважає, що версія органу досудового розслідування стосовно того, що ОСОБА_9 можливо причетний до скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, потребує перевірки, яку можливо забезпечити шляхом застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Апеляційний суд звертає увагу, що обставини кримінального провадження, доведеність факту події та обставин злочину, з наявністю всіх його складових елементів, чи його не доведення, має бути перевірена в ході подальшого досудового розслідування кримінального провадження, з урахуванням всіх доказів в їх сукупності.

Колегія суддів звертає увагу, що на даній стадії кримінального провадження ні слідчим суддею, ні судом апеляційної інстанції, не дається оцінка допустимості та належності доказів, а лише вирішується питання про правомірність накладення арешту на вищевказані речі.

Доводи представника володільців майна стосовно того, що оглядом вилучених під час обшуку мобільних телефонів не виявлено жодної інформації, які б відносились до досліджуваних подій чи свідчили б про неправомірність дій, зокрема ОСОБА_9 , колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки правомірність чи не правомірність дій ОСОБА_9 , його причетність чи непричетність до скоєння кримінального правопорушення, сукупність та належність доказів має бути перевірена та встановлена в ході подальшого досудового розслідування.

Колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді про арешт майна відповідає вимогам ст.171 КПК та узгоджується з положеннями ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що вказане в клопотанні слідчого майно, яке було виявлене та вилучене за місцем проживання ОСОБА_9 , відповідає критеріям визначеним ст.98 КПК, а тому в даному кримінальному проваджені з правовою кваліфікацією за ч.4 ст.187 КК України може бути речовими доказами та потребує детального дослідження в ході досудового розслідування.

Доводи представника володільців майна стосовно того, що ОСОБА_9 не має статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, колегія суддів визнає неспроможними та такими, що спростовується наданим прокурором повідомленням про підозру ОСОБА_9 за ч.4 ст.187 КК України від 20.12.2023 року.

За наведених обставин твердження апелянта про те, що вилучені в ході обшуку речі не мають ознак речових доказів у кримінальному провадженні, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки вилучені в ході обшуку вищевказані мобільні телефони, предмети зовні схожі на ювелірні вироби, банківська картка, предмет зовні схожий на газовий пістолет «Макарова», відповідають критеріям, передбаченим ст.98 КПК, оскільки могли зберегти відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, та мають значення речових доказів в кримінальному провадженні.

Частиною 3 ст.170 КПК визначено, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК, тобто з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК.

Підстав сумніватися в розумності та співрозмірності обмеження права власності/володіння на вилучені речі завданням кримінального провадження апеляційний суд на даній стадії досудового розслідування не вбачає. Можливість настання надмірно тяжких наслідків арешту майна для власника/володільця, апеляційним судом також не встановлено та апелянтом не доведено.

Апеляційний суд звертає увагу апелянта, що питання про доцільність подальшого арешту на вилучене майно буде перевірено під час досудового розслідування на протязі нетривалого часу, про що має бути постановлено відповідне процесуальне рішення, а володілець/власник цього майна або його представник, вправі звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в порядку ст.174 КПК, у разі встановлення відсутності подальших підстав для арешту майна.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК, наклав арешт на вищевказані мобільні телефони, предмети зовні схожі на ювелірні вироби, банківську картку, предмет зовні схожий на газовий пістолет «Макарова», що буде слугувати меті забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для власника/володільця, та забезпечив своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому вимоги апелянта щодо незаконності та необґрунтованості оскарженої ухвали, слід визнати непереконливими.

Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.407 КПК, згідно з якими апеляційний суд, за наслідками апеляційного розгляду має право залишити ухвалу слідчого судді без змін, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 167, 170-173, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника володільців майна ОСОБА_9 та ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 28.11.2023 року, в кримінальному провадженні №0000787 від 19.10.2023року, якою накладено арешт на майно виявлене та вилучене 23.11.2023 року в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_9 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4