Провадження №: 1-кп/336/698/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

особи, відносно якої порушується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Запоріжжя клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0002071 від 06.12.2023 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Андріївка Покровського Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, який проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», який зареєстрований та приживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

якому інкримінується вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану.

Так, ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , 06 грудня 2023 року приблизно о 18 годині 50 хвилин, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , наніс один удар невстановленим тупим предметом в область голови потерпілого, від якого ОСОБА_7 втратив рівновагу та впав на землю. В подальшому ОСОБА_6 із внутрішнього лівого карману куртки ОСОБА_7 дістав мобільний телефон «Honor 9 Lite 4/64 Gb, imei: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 » в корпусі синього кольору, вартість якого складає 2031 гривень 60 копійок, а також із внутрішнього правого карману куртки потерпілого банківську картку «УкргазБанк» з номером « НОМЕР_4 », видану на анкетні дані ОСОБА_7 , яка належить останньому.

Надалі ОСОБА_6 , не реагуючи на вимогу потерпілого повернути майно, зник з місця скоєння злочину, чим набув можливість розпоряджатись вказаним майном.

В судовому засіданні сторона обвинувачення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної установи із посиленим наглядом відносно ОСОБА_6 підтримала, просила його задовольнити, надала на дослідження докази, що підтверджують час, місце, спосіб та інші обставини вчинення суспільно небезпечного діяння особою, наявність у останнього психічної хвороби, розладу психічної діяльності на час вчинення суспільно небезпечного діяння, а також його небезпечність внаслідок психічного стану для себе і інших осіб.

ОСОБА_6 , як особа відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, у судовому засіданні не зміг нічого пояснити у зв`язку з тим, що нічого не пам`ятає.

Захисник та законний представник особи клопотання прокурора підтримали частково, просили застосувати звичайний нагляд.

Потерпіла у судовому засіданні 15.03.2024 дав показання, надалі просив розглядати справи за його відсутності.

Вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, підтверджується такими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_7 показав, що ввечері 06 грудня 2023 року, біля будинку АДРЕСА_2 його вдарили ззаду по голові. Він впав на землю. У цей час нападник заволодів телефоном та банківською карткою. Потерпілий вважає, що на деякий час втратив свідомість, однак він може впізнати ОСОБА_8 як людину, що вчинила грабіж. Надалі потерпілий пішов до своєї знайомої, звідки викликав поліцію.

Свідок ОСОБА_9 показав, що він є працівником поліції. Того дня отримали виклик. По приїзду на місце до них підійшов потерпілий, повідомим, що його вдарили по голові та заволоділи його речами. Він зателефонував на номер телефону потерпілого. Той, хто відповів на виклик, сказав, що за 2000 грн. поверне телефон. Через деякий час інший екіпаж (у складі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ) затримав обвинуваченого. Його екіпаж з потерпілим під`їхали на місце затримання, де потерпілий впізнав особу, що скоїла грабіж.

Свідок ОСОБА_12 показав, що його екіпаж вже повертався до Управління патрульної поліції, коли від диспетчера отримали виклик. Свідку відомо, що першим на місце приїхав екіпаж, у склад якого входив ОСОБА_13 . Вони ж відпрацьовували прилеглу територію. Він побачив, що одна людина, якось ухиляється від зустрічі з поліцейськими, її зупинили, запропонували показати речі. Той показав, однак намагаючись сховати одну руку за собою. В руці був телефон, який в подальшому впізнав потерпілий, який прибув з іншим екіпажем. Свідок впізнає ОСОБА_8 як людину, що була затримана разом із телефоном потерпілого.

Свідок ОСОБА_14 , заступник командира батальйону, надав аналогічні показання.

Відповідно до рапорту 06.12.2023 о 18:56 надійшо повідомлення зі служби НОМЕР_5 про те, що 06.12.2023 о 18:55 за адерсою: АДРЕСА_2 , невідомий чоловік вдарив ОСОБА_7 по голові та забрав телефон. Опис: худорлявої будови, у світлій куртці, втік в бік вулиці Іванова. Заявник перебуває у знайомої у кв. 23. Також у рапорті міститься опис викраденого телефону. Завдання по події отримав екіпаж ОСОБА_15 , поліцейська Крансорудська.

В рапорті поліцейська ОСОБА_16 доповідає, що під час несення служби у складі екіпажу ОСОБА_17 -402 разом із ст. лейтенантом ОСОБА_9 06.12.2023 о 18:56 отримали виклик «грабіж» за адресою: АДРЕСА_2 . У рапорті зазначено, що на місці події до екіпажу звернувся ОСОБА_7 та розповів обставини кримінального правопорушення, вчиненого відносно нього. Під час опрацювання території/ екіпажем 0012 по АДРЕСА_3 , було виявлено громадянина, як пізніше встановлено, ОСОБА_8 , у якого під час поверхневої перевірки було виявлено мобільний телефон ОСОБА_18 , походження якого від достовірно пояснити не міг. Далі потерпілий прямо вказав на ОСОБА_8 як на того, хто забрав телефон. Надалі ОСОБА_8 було затримано за підозрою у скоєнні злочину.

Згідно з протоколом затримання від 06.12.2023 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України. В ході обшуку затриманого було вилучено кофту білого кольору з малюнком; куртку синього кольору; мобільний телефон «Honor 9 Lite», в корпусі синього кольору, імеі 1: НОМЕР_2 , імеі 2: НОМЕР_3 , серійний номер: НОМЕР_6 , із сім-картою мобільного оператора «Лайфселл», з номером НОМЕР_7 ; мобільний телефон «Redmi», в корпусі чорного кольору, імеі 1: НОМЕР_8 , імеі 2: НОМЕР_9 , без сім-карт; грошові кошти у загальній сумі 75 гривень, а саме: банкнота номіналом 50 гривень ТУ1089970, банкнота номіналом 10 гривень ЦЖ0857521, банкнота номіналом 10 гривень ЮГ4992000, банкнота номіналом 5 гривень НЄ1988222; гаманець чорного кольору (а.с. 148-153).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 06.12.2023 було оглянуто ділянку місцевості, що розташована між будинками 54 та АДРЕСА_2 .

Згідно з протоколом огляду місця події від 06.12.2023 оглянуто ділянку місцевості, що розташована перед будинком АДРЕСА_3 , біля зупиночного комплексу « вул. Іванова», де виявлено банківську картку «Укргазбанку» на відстані 2-3 метрів, від місця затримання ОСОБА_6 .

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.12.2023 потерпілий ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_6 як особу, що його вдарила та відкрито заволоділа його речами.

Протоколом слідчого експерименту за участі потерпілого від 03.01.2024 з додатком (відеодиском) до нього, відповідно до якого ОСОБА_7 продемонстрував як саме було вчинений грабіж відносно нього.

Згідно з протоколом огляду речей від 07.12.2023 з додатками слідчим ОСОБА_19 в присутності двох понятих оглянуто речі, які вилучені 06.12.2023 під час затримання ОСОБА_6 . Зокрема, в ході огляду карману куртки виявлено сховані дві скріпки канцелярських, одна з яких перероблена під ключ для діставання слота сімкартки в мобільних телефонах.

Відповідно до протоколу огляду предмета від 07.12.2023 слідчим ОСОБА_19 в присутності потерпілого оглянуто телефон Honor 9, imei: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 , який місить фотознімок свідоцтва про НОМЕР_10 ОСОБА_20 сина потерпілого. Також оглядом встановлено, що з телефону можна знайти у профіль потерпілого на соціальній мережі Facebook.

Згідно з висновком експерта № п2308п при огляді ОСОБА_7 07.12.2023 виявлена забійна рана з синцем на скронево-тім`яній ділянці зліва. Рана, сама по собі кваліфікується як легке тілесне ушкодження та утворилася за видом тупої травми в термін, що не суперечить заявленому потерпілим. Можливість утворення рани в умовах падіння з висоти власного росту є малоймовірною.

Відповідно до висновку експерта від 21.12.2023 ринкова вартість телефону Honor 9 становить 2031,60 грн.

Листом від 13.12.2023 слідчий ОСОБА_21 запросив від УПП в Запорізькій області ДПП записи з нагрудних камер працівників поліції, які затримали ОСОБА_6 . Вказаний запис слідчим отримано та долучено до матеріалів справи (а.с. 145-147).

Постановою слідчого від 11.12.2023 призначено проведення амбулаторної судової психіатричної експертизи відносно ОСОБА_6 .

Відповідно до висновків судово-психічного експерта № 428 ОСОБА_6 , 1997 р.н., виявляв та у теперішній час виявляє ознаки психічного розгляду у вигляді гебефренної шизофренії, безперервний перебіг, змішаний дефект особистості (емоційно-вольовий, параноїдний). Тому він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час він також не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги.

Підставами застосування судом примусових заходів медичного характеру є: наявність суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК України; доведеність вчинення цього діяння даною особою; встановлення того факту, що особа в момент вчинення суспільно небезпечного діяння була в стані неосудності чи захворіла після цього на психічну хворобу, яка виключає застосування кримінального покарання; визнання цієї особи небезпечною для суспільства в силу її хворобливого стану і характеру вчиненого нею діяння.

Заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши надані прокурором документи, які є належними і допустимими доказами, суд приходить до висновку, що кожен доказ, як окремо так і в їх взаємозв`язку доводять поза розумним сумнівом, що мало місце суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, що це суспільно небезпечне діяння вчинене ОСОБА_6 в стані неосудності, і що він потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Надаючи кримінально-правову оцінку суспільно небезпечному діянню, що вчинено ОСОБА_6 , на переконання суду, орган досудового розслідування і прокурор припустилися помилки, зазначаючи в клопотанні про застосування примусових заході медичного характеру про умисний характер його дій, не врахувавши, що ОСОБА_6 на час вчинення цих дій був неосудним, тобто не міг усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок тимчасового розладу психічної діяльності.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно зі ст.93 КК України, ч.2 ст.513 КПК України, до осіб, які вчинили суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, застосовуються примусові заходи медичного характеру.

Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» в п.3 роз`яснив, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

Визначаючись щодо типу психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, суд враховує як психічний стан особи, характер та обставини вчиненого нею суспільно небезпечного діяння, вказаний акт судово-психіатричного експерта, вимоги ст.94 КК України та роз`яснення дані з цього приводу в п.15 вказаної вище Постанови.

Згідно із ст.92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

В силу ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно ст.94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Відповідно до ст.512 КПК України судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосування, а в силу ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановленим Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються вищевказані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст.503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність у стані неосудності.

Зважаючи на наведені обставини, а також враховуючи характер і тяжкість захворювання ОСОБА_6 , з урахуванням ступеня небезпечності для себе або інших осіб, відсутність у висновках судово-психіатричної експертизи посилання на необхідність застосування посиленого нагляду, суд доходить висновку про необхідність застосувати до ОСОБА_6 на підставі ст.ст. 92-94 КК України за вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної установи із звичайним наглядом.

Згідно вимог ст.124 КПК України процесуальні витрати можуть бути стягнуті лише з обвинуваченого у разі ухвалення щодо нього обвинувального вироку. Враховуючи, що ОСОБА_8 вчинив суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності, процесуальні витрати за проведення експертиз слід віднести на рахунок держави.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст. 512, 513, 516, п.2 ч.1 ст.392, п.1 ч.2 ст.395 КПК України, ст.ст. 92-94 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, у стані неосудності, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної установи зі звичайним наглядом, а саме до Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України».

Витрати на залучення експерта по справі віднести на рахунок держави.

Речові докази по справі:

- мобільний телефон «Honor 9 Lite», в корпусі синього кольору, імеі 1: НОМЕР_2 , імеі 2: НОМЕР_3 , серійний номер: НОМЕР_6 , із сім-картою мобільного оператора «Лайфселл», з номером НОМЕР_7 , банківську картку «УкргазБанк» з номером « НОМЕР_4 », видану на ім`я потерпілого ОСОБА_7 , повернути останньому, зняти арешт із зазначених речей;

- кофту білого кольору з різнокольоровим малюнком, куртку синього кольору, мобільний телефон «Redmi», в корпусі чорного кольору, імеі 1: НОМЕР_8 , імеі 2: НОМЕР_9 , без сім-карт, які відповідно до розписки від 14.12.2023 повернуті законному представнику, ОСОБА_5 , залишити в розпорядженні останньої.

Дію запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи до набрання ухвалою законної сили, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1