Справа № 204/3333/24
Провадження № 1-в/204/625/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» про зміну застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , представника установи ОСОБА_6 , особи, щодо якої розглядається заява ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 15 листопада 2021 року, відносно ОСОБА_3 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

В заяві, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів № 326 від 19 березня 2024 року, зазначено про те, що під впливом терапії та реабілітаційних заходів відмітилось покращення та стабілізація психічного стану: маячні ідеї втратили афективну забарвленість та перестали обумовлювати поведінку пацієнта, тенденцій до поширення не мали, розладів сприйняття не виявляв, поведінка носила впорядкований характер. Агресивних та аутоагресивних тенденцій не спостерігається, конфліктних ситуацій не створює, висловлює формальний жаль з приводу скоєного суспільно-небезпечного діяння. Сформувались формально вірні позитивні соціально-терапевтичні настанови та настанови на відмову від вживання психоактивних речовин в майбутньому. З`явились реальні плани на майбутнє. Відповідно до шкали HCR-20v3 ризик насильства у майбутньому помірний, ризик серйозної фізичної шкоди помірний, ризик неминучого насильства низький. Враховуючи вищевикладене у теперішній час пацієнт особливої небезпеки для оточуючих не становить, застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом не потребує.

В судовому засіданні представник Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_6 заяву просила задовольнити.

В судовому засіданні особа, щодо якої розглядається заява ОСОБА_3 підтримав заяву, просив її задовольнити.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 підтримав думку свого підзахисного, просив заяву задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 не заперечувала проти задоволення заяви.

Обговоривши подання, заслухавши учасників процесу і перевіривши матеріали справи, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, виходячи з наступного: за міжкомісійний період вісцеральні розлади сприйняття, нівелювались та перестали визначати поведінку пацієнта. Маячні ідеї переслідування та впливу на адресу потерпілого втратили емоційну забарвленість та актуальність для пацієнта. Маячна фабула не мала тенденцій до поширення, та не впливала на поведінку і спілкування пацієнта, як з медичним персоналом так і з оточуючими. Емоційних розладів у вигляді напруженості, дратівливості, грубості не виявляв, конфліктних ситуацій не створював. Відношення до психічного розладу було двояке. Повідомляв: «раніше вважав, що потерпілий багато років хотів мене вбити, бо його син заразив мою кров «алергією»…, з цього приводу я писав заяву на нього за це в поліцію…, тоді було відчуття, що він намагався впливати на мої думки…, вони в мене часто плуталися або зникали…., зараз на лікуванні цього не має…». Розповідав: «ще алергія виникла, вона у мене проявлялася відчуттям печії в середині судин…, наче скловату напихали…, це пройшло, коли почав приймати пігулки…». Зберігались характерні, для шизофренічного процесу формальні розлади мислення зі зниженням критичності, різноплановістю, безглуздістю і нецілеспрямованістю суджень. Не заперечував, що перебував вдома вживав наркотичні речовини. По справі вважав себе потерпілим. Казав: «я лише захищався…., як би знав, що буде то не зробив таке….». Позитивно оцінював лікування: «алергія пройшла, коли почав приймати пігулки». Виказував позитивні настанови на прийом підтримуючого лікування.

Підстав не довіряти висновку комісії лікарів-психіатрів та поясненням представника установи в судовому засіданні, які є послідовними та узгоджують між собою, у суду немає.

Крім того, судом враховується, що переведення ОСОБА_3 до закладу з посиленим наглядом в повній мірі забезпечить необхідний рівень лікування останнього та, з урахуванням його стану здоров`я та умов утримання, забезпечить безпеку інших осіб, оскільки він буде перебувати під посиленим наглядом.

Враховуючи викладене суд вважає, що подання підлягає задоволенню, оскільки у хворого достатньо тривалий час зберігається стабільний психічний стан і на теперішній час він не становить особливої небезпеки для оточуючих, що узгоджується з положеннями ч. 4 ст. 94 КК України.

Керуючись ст. 94, ст. 95 КК України, ст. 514 КПК України, ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Змінити примусові заходи медичного характеру, призначені ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 15 листопада 2021 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і перевести його для подальшого примусового лікування до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1