Справа № 708/335/24
Номер провадження № 1-кп/708/44/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м.Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

за участю:

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши, в відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чигирин, кримінальне провадження № 0000765, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.03.2024р. за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Чигирин Черкаської області, громадянин України, РНОКПП НОМЕР_1 , освіта середня-спеціальна, за фахом автослюсар, не одружений, не працюючий, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, депутатом, учасником бойових дій та особою з інвалідністю не є, військовозобов`язаний, згідно ст. 89 КК України не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , в період часу із 06.08.2023 по теперішній час, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання, на грунті побуту, систематично вчиняє психологічне насильство щодо свого вітчима ОСОБА_4 , зокрема: безпричинно висловлює словесні образи, погрози, нецензурні слова, чим принижує потерпілого, заподіює шкоди його психічному здоров`ю, що призвело психологічних страждань останнього, погіршення якості його життя.

Зокрема, 06.08.2023р., близько 20:30 год., ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно свого вітчима ОСОБА_4 , а саме виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, за що Чигиринським районним судом Черкаської області 02.10.2023р. ОСОБА_5 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у справі № 708/923/23, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170,00 гривень.

Також, 08.11.2023р., близько 21:10 год. та 30.11.2023р., близько 19:00 год., ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання, а саме АДРЕСА_2 , виражався нецензурною лайкою, виганяв з будинку, погрожував фізичною розправою, чим вчинив психологічне насильство щодо вітчима ОСОБА_4 , за що Чигиринським районним судом Черкаської області 13.12.2023р. ОСОБА_5 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, у справі № 708/1312/23 та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 гривень.

Він же, 01.03.2024р., близько 20:00 год., перебуваючи за місцем спільного проживання з потерпілим за адресою АДРЕСА_2 , вчинив сварку зі своїм вітчимом ОСОБА_4 , під час якої виражався в його адресу нецензурною лексикою та погрожував фізичною розправою, тим самим вчинив своїми діями домашнє насильство, що призвело до психологічних страждань потерпілого.

Внаслідок протиправних дій з боку ОСОБА_5 , у потерпілого ОСОБА_4 , згідно висновку судово-психіатричного експерта № 150 від 21.03.2024р. виникли легкі короткочасні розлади психічної діяльності невротичного рівня у вигляді психогенно-обумовлених астено-невротичних порушень. Час їх виникнення, клінічне наповнення, фабула переживань, пов`язаність інтенсивності хворобливих переживань з особливостями взаємодії зі ОСОБА_5 дозволяють стверджувати, що їх виникнення має причинний зв`язок з протиправними діями, вчиненими відносно ОСОБА_4 . Досліджувана за кримінальним провадженням ситуація для ОСОБА_4 мала психотравмувальний характер та завдала йому психологічних страждань (на моральному рівні), викликаючи зміни в структурі особистості, в його емоційній сфері (наростання емоційної нестабільності, пригніченості, емоційної напруги, тривоги та страху) з порушенням загальної якості життя. Зміст та характер моральних страждань безепосередньо зумовлені психотравмувальним впливом досліджувальної ситуації.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування були кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне, систематичне вчинення психологічного насильства відносно особи, з якої він перебуває в сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілого.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та просив суд затвердити угоду про примирення, укладену з потерпілим. Запевнив, що взмозі виконати умови угоди.

Потерпілий у підготовчому судовому засіданні також наполягав на затвердженні угоди про примирення, укладеної ним з обвинуваченим.

Прокурор не вбачав підстав для відмови у затвердженні судом цієї угоди. Просив про застосування ст 91-1 КК України щодо кривдника, який вчинив домашнє насильство .

Судом встановлено, що 28.03.2024р., під час досудового розслідування, у м. Чигирин між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним (який натепер має процесуальний статус обвинуваченого) ОСОБА_5 на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України була укладена угода про примирення, що скріплена підписами сторін, відповідно до якої: обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення; сторони погодилися на призначення обвинуваченому покарання за ст.126-1 КК України у виді 150(сто п`ятдесят) годин громадських робіт.

В угоді зазначені наслідки її затвердження судом та наслідки її невиконання.

Враховуючи ту обставину, що під час досудового слідства між обвинуваченим та потерпілим була укладена угода про примирення, яка надійшла до суду разом з обвинувальним актом, кримінальне провадження розглядалося судом відповідно до положень ст. 474 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Розглядаючи питання про затвердження вказаної угоди про примирення судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ст. 126-1 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином. Крім того, вказане кримінальне провадження з огляду на положення ст. 477 КПК України має форму приватного обвинувачення.

Під час підготовчого судового засідання судом було з`ясовано в обвинуваченого, що він повністю розуміє: права, передбачені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України; наслідки затвердження та невиконання угоди про примирення, передбачені ст.ст. 473, 476 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид та міру узгодженого покарання, яке буде призначене йому у разі затвердження угоди судом, з яким він погодився.

Також під час підготовчого судового засідання судом з`ясовано у потерпілого, що він: повністю розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України; погоджується на покарання, яке буде призначене обвинуваченому у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався у підготовчому судовому засіданні, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За наведених обставин, суд вважає, що угода про примирення може бути затверджена судом, оскільки: її умови не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи та інтереси сторін; правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна; відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним; узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення; обвинувачений у підготовчому судовому засіданні підтвердив можливість виконати взяті на себе за угодою зобов`язання.

Щодо застосування обов`язків та заборон, зазначених у ч 2 ст 76 КК України, до осіб, засуджених за злочини, пов`язані із домашнім насильством, передбачених ст 91-1 КК України, суд враховує наступне.

Дійсно, згідно приписів ч 2 ст 76 та ч 1-3 ст 91-1 КК України 1. В інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;

2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;

3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;

5) направлення для проходження програми для кривдників.

2. Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, застосовуються до особи, яка на момент вчинення домашнього насильства досягла 18-річного віку.

3. Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Суд зауважує, що застосування обмежувальних заходів із покладенням на засудженого обов"язків, передбачених ч 2 ст 76 та ст 91-1 КК України, є правом, а не обов"язком суду.

Крім того, з урахуванням обставин справи, ведення із відчимом спільного господарства в сільській місцевості, проживання кривдника в належному йому будинку, застосування п1-4 зазначеної статті не є доцільним.

Приймаючи до уваги наявність в Україні воєнного стану, скорочення підприємницької активності та відсутності робочих місць та приймаючи до уваги обставини справи і характеристику особи кривдника, який є сільським мешканцем, займається доглядом за тваринами у власному господарстві, а також враховуючи віддаленість місця проживання засудженого від місця проходження програми для кривдників в м. Чигирин, куди треба добиратися транспортним сполученням, яке не є регулярним, але є вартісним, покладення обов"язку виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою (п5ч1ст 91-1) буде, на переконання суду, надмірним тягарем для засудженого.

Отже, з вище наведених мотивів, суд дійшов висновку, що не слід застосовувати обмежувальні заходи щодо засудженого за злочин, пов`язаний із домашнім насильством.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття, обтяжуючих судом не встановлено.

Як особа, обвинувачений раніше не судимий в силу ст 89 КК України, за місцем проживання характеризується позитивно, не працевлаштований,хоча працездатний, працює на власному господарстві, не одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Цивільній позов у кримінальному провадженні не заявлений, процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Попередньо обраний запобіжний захіо у вигляді особистого зобов`язання з покладенням відповідних обов`язків до 26.05.2024 року слід продовжити до набрання вироком законної сили.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 368-370, 373, 374, 468, 469, 475, 477 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 28.03.2024 в місті Чигирин між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 150 (ста п`ятидесяти) годин громадських робіт, що полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

До набрання вироком законної сили залишити попередньо обраний запобіжний захід, - особисте зобов`язання.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду через Чигиринський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_6