Справа № 496/16/24
Провадження № 1-кп/496/27/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року Біляївський районний суд

Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000275 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенськ Миколаївської області, українця, громадянина України, одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, працюючого заступником директора Логістичного центру «Копійка центр»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

16.10.2023 року, ОСОБА_5 , точний час досудовим розслідуванням не встановлений, перебуваючи в парку «Молодіжний сквер», розташованому по вулиці Кримська в м. Одеса, помітив у кущах полімерний пакет, в якому знаходилась граната, яка в подальшому під час досудового розслідування ідентифікована як реактивна протитанкова граната «М72А6/А7» до гранатомету іноземного виробництва «M72 LAW», та гільзи.

Надалі, ОСОБА_5 , не маючи передбаченого законом дозволу, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний, суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, всупереч вимог п.1 «Переліку видів майна, що може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою ВР України «про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-ХІІ, п.п.9,11,15 Положення про дозвільну систему затвердженого Постановою КМУ від 12 жовтня 1992 р. № 576 з наступними змінами, п.11.7 Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 21.08.1998 № 662, сприйнявши гранату за бойовий припас, шляхом знахідки, незаконно придбав зазначений бойовий припас.

Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_5 переніс полімерний пакет із боєприпасом, зберігаючи його при собі в полімерному пакеті білого кольору, приніс до місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де сховав і продовжив зберігати, без передбаченого законом дозволу, до 18.10.2023 року.

18.10.2023 року близько 14.00 год, ОСОБА_5 переніс полімерний пакет із боєприпасом, зберігаючи його при собі в білому полімерному пакеті, прибув до свого місцяроботи в офіс ТОВ «Копійка» за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Усатове, вул. Київське шосе, 10-б, за допомогою транспортного засобу служби «Таксі», марку та державний номерний знак досудовим розслідуванням не встановлено. Після чого, перебуваючи в приміщенні офісу, ОСОБА_5 зайшов до кабінету виконавчого директора ТОВ «Копійка» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дістав з полімерного пакету реактивну протитанкову гранату «М72А6/А7» і почав демонструвати її останньому, яка під час необережного поводження детонувала, внаслідок чого в приміщенні офісу стався вибух, а ОСОБА_6 та ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст. 263 КК України, а саме: придбання, носіння, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

29.12.2023 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості згідно з п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України.

Відповідно до угоди ОСОБА_5 зобов`язується беззастережно визнати в судовому провадженні обвинувачення в обсязі повідомленої йому підозри за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні просив суд розглянути угоду та затвердити її.

Захисник ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні заявив, що угода про визнання винуватості укладена в його присутності, відповідає волевиявленню ОСОБА_5 , який розуміє наслідки укладання угоди, просив угоду затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні пояснив, що він розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, яке буде призначено йому у разі затвердження угоди судом. Підтвердив, що угода укладена ним добровільно, просив затвердити її.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а визначене покарання нормам кримінального закону. Підстав для відмови в її затвердженні судом не встановлено.

Судом встановлено, що при визначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання сторонами враховано: тяжкість вчиненого; обставину, що пом`якшує покарання; відсутність обставин, що обтяжують покарання, тому сторонами погоджено призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, із застосуванням ст. 75 КК України.

Крім того, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ч.2 ст.473 КПК України.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 грудня 2023 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_4 .

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого він раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, і вважає, що виправлення ОСОБА_5 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе без відбування покарання, із застосуванням ст. 75 КК України, що визначено угодою.

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 31.05.2023 року та 01.06.2023 року, підлягає скасуванню.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.

Керуючись ст.ст. 468, 472-475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 грудня 2023 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Згідно зі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

У відповідності зі ст. 76 КК України покласти на засудженого обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку відраховувати з 06.03.2024 року.

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 20.10.2023 року та 26.12.2023 року скасувати.

Речові докази спрацьований реактивний двигун від РПГ іноземного виробництва та деформовані металеві уламки, одинадцять металевих гільз, полімерний пакет, марлевий тампон зі змивами з поверхні стільця, марлевий тампон зі змивами з поверхні дверей знищити; штани зеленого кольору (типу хакі) з нашивками, чоловіча нижня білизна, кросівки білого кольору, шкарпетки білого кольору мобільний телефон повернути ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення експертизи у розмірі 1912 грн.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1