Справа № 308/3502/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бенца К.К., при секретарі Майор Ю.В., за участю представника Ужгородського РТЦК Горінецький О.Й., заявника ОСОБА_1 , представника заявника адвоката - Васильчук А.Ю., особи в інтересах якої подана скарга ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород клопотання ОСОБА_3 на незаконне затримання та негайне звільнення ОСОБА_2 в порядку ст. 206 КПК України,-

В С Т А Н О В И В:

23.02.2024 року ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із клопотанням в порядку ст. 206 КПК України , щодо незаконного затримання та позбавлення волі ОСОБА_2 .

В обґрунтування вимог заяви заявник зазначила, що 17.02.2024 року в районі вул. Головна, м. Чоп, її чоловіка ОСОБА_2 було затримано представниками ТЦК та всупереч його волі силоміць доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як зазначає заявник, порушуючи усі норми права, працівники Ужгородського РТЦК СП продовжують силоміць утримувати її чоловіка, не надаючи йому змоги на захист своїх законних прав та інтересів. Також його постійно переміщують по різних областях у невідомому напрямку, не ставлячи до відома про маршрут, без можливості безперешкодного зв`язку з рідними. Ці дії здійснюються з метою психологічного тиску та морального виснаження. Неналежні умови утримання вже нанесли шкоду фізичному та психологічному здоров`ю її чоловіка.

Заявник вважає, що в діях осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , які незаконно і протиправно затримали ОСОБА_2 - вбачається склад злочину, передбачений ст.146, 371 КК України.

Враховуючи вищевикладене, просила суд постановити ухвалу, якою негайно звільнити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 6 діб незаконно переміщується по різним областям працівниками ТЦК, що належать до штату Ужгородського ТЦК, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні адвокат Васильчук А.Ю., вимоги клопотання підтримав та просив слідчого суддю її задовольнити. Надав пояснення аналогічні викладеним у клопотанні.

ОСОБА_3 в судовому засіданні подане нею клопотання підтримала, просила суд його задовольнити. Зазначила, що зі слів чоловіка, який періодично виходив на зв`язок дізналася, що його переміщують по різним областям, чинять психологічний тиск відносно нього, спав у холодному автобусі. Зазначила, що ОСОБА_2 у законному порядку мав намір пройти ВЛК, однак, йому не дали цього зробити. Вказала, що ОСОБА_2 доводив до відома працівників РТЦК, що має право на відстрочку.

ОСОБА_2 в судовому засіданні надав пояснення згідно яких зазначив, що він приїхав в м. Ужгород 25.02.2022 року та зареєструвався як ВПО. Зазначив, що його затримали працівники прикордонної служби, за спробу незаконного перетину державного кордону, вночі з 16.02.2024 року на 17.02.2024 року на місцевості біля річки в м. Чоп . Біля 14 год . працівники прикордонної служби його відпустили з приміщення адміністративної будівлі , проте при виході з приміщення представники у військовій формі повідомили йому про необхідність пройти з ними в ТЦК для отримання повістки. Приїхавши в Ужгородський РТЦК особи у військовій формі чинили на нього моральний тиск, щоб він пройшов ВЛК. Він повідомив осіб у військовій формі, що має право на відстрочку , так як загинув його рідний брат в 2022 році. Окрім того, він має кілька захворювань , однак його доводи залишені без реагування. Окрім того він заявляв про надання йому правової допомоги адвоката та вручення йому повістки. Вказав, що без його згоди оформили проходження ВЛК, він не був присутній на ВЛК, його утримували у спортзалі , жодні документи він не підписував. Представники Ужгородського РТЦК підробили документи відносно нього і разом з іншими відправили у військову частину в іншу область. В подальшому привезли його на Яворівський полігон, а 24.02.2024 його привезли в Закарпатський ТЦК. Також зазначив, що офіцери робили тиск, погрожували розстрілом, спали в автобусі та харчування їм не надавали. Зазначив, що в зал судового засідання з`явився з захисником самостійно , без супроводу представників ТЦК, без конвою.

Представник Ужгородського районного ТЦК в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, подав письмові пояснення щодо даного клопотання. Надав пояснення аналогічні викладеним у письмових запереченнях. Зокрема, зазначив, що ОСОБА_2 був затриманий працівниками ДПС України при спробі перетину державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та в подальшому переданий органам Національної поліції України, які 17.02.2024 року доставили гр. ОСОБА_2 в порядку ст. 259 КУпАП за порушення правил військового обліку до Ужгородського РТЦК та СП. 17.02.2024 року ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності згідно з ч.2 ст. 210 КУпАП за порушення ч.4 ст.37 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу", а саме за здійснення виїзду з місця проживання (реєстрації) без дозволу керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки та винесено постанову за справою про адміністративне правопорушення від 17.02.2024 року. Представниками ІНФОРМАЦІЯ_3 було встановлено, що ОСОБА_2 є військовозобов`язаний. Наголосив на тому, що жодних підтверджуючих документів, які би надавали йому право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не надав.

В подальшому, 17.02.2024 року після уточнення військово-облікових даних та визначення ступеня придатності до військової служби, військовозобов`язаний ОСОБА_2 згідно наказу начальника Ужгородського РТЦК та СП від 17.02.2024 року №121 був направлений в складі команди НОМЕР_1 для проходження військової служби у відповідну військову частину. Водночас, по прибутті до відповідної військової частини військовозобов`язаний ОСОБА_2 відмовився від проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 . 20.02.2024 року наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №128 військовозобов`язаний ОСОБА_2 був направлений в складі команди НОМЕР_2 для проходження військової служби у відповідній частині. По прибутті до розташування військової частини НОМЕР_2 військовозобов`язаний ОСОБА_2 повторно відмовився від проходження військової служби та вночі на 24.02.2024 року був повернутий на збірний пункт військовозобов`язаних Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Представник зазначив, що 24.02.2024 року Ужгородським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки військовозобов`язаного ОСОБА_2 передано органам Національної поліції України разом з матеріалами повідомлення про кримінальне правопорушення за ст.. 336 КК України. Тобто, 24.02.2024 року військовозобов`язаний ОСОБА_2 покинув територію Ужгородського РТЦК та СП разом із слідчо-оперативною групою Ужгородського РУП.

Слідчий суддя, заслухавши доводи учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання , прийшов до наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді від 26.02.2024, в порядку реагування на клопотання ОСОБА_3 щодо незаконного затримання та позбавлення волі ОСОБА_2 було зобов`язано керівника Ужгородського територіального центру комплектування та соціальної підтримки надати відомості (документи), на підставі яких ОСОБА_2 затриманий (якщо затриманий) та утримується (якщо утримується) у даній установі, у разі перебування ОСОБА_2 в Ужгородському центрі комплектування та соціальної підтримки, доставити його негайно до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за адресою вул. Загорська, 53, м. Ужгород, у разі відсутності ОСОБА_2 в Ужгородському центрі комплектування та соціальної підтримки, повідомити слідчого суддю Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про теперішнє місце перебування ОСОБА_2 (за наявності такої інформації).

Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022, оголошено про проведення загальної мобілізації, у тому числі й на території Закарпатської області.

Відповідно до ст. ст. 64, 65 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

У відповідності до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Диспозицією статті 210КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 259 КУпАП, з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, порушника може бути доставлено, зокрема, в поліцію, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, серед інших чітко визначених колом осіб, поліцейським, посадовою особою Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, військовослужбовцем чи працівником Державної прикордонної служби України або членом громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону.

Пунктом 56 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022, а саме його третім абзацом, визначено, що національна поліція за зверненням районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ (додаток 20) здійснює адміністративне затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Виходячи з обставин клопотання, наведених норм чинного законодавства, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_2 був визнаний непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, а відтак є військовозобов`язаним відповідно до норм статей 18, 37 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» та підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

З аналізу ст. 206 КПК України можна зробити висновок, що слідчий суддя забезпечує дотримання прав особи, яка тримається під вартою органом державної влади чи службовою особою, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку. При цьому до заяви не надано належних доказів того, що ОСОБА_2 був затриманий та незаконно утримувався в приміщенні Ужгородського Районного територіального центру Комплектування та соціальної підтримки. В призначене судове засідання ОСОБА_2 заявився без супроводу працівників поліції чи працівників Ужгородського Районного територіального центру Комплектування та соціальної підтримки.

Як вбачається із змісту заяви та долучених письмових доказів, у даному випадку має місце незгода ОСОБА_2 із діями уповноважених осіб територіального центру комплектування та соціальної підтримки та військової частини, пов`язаними з мобілізацією.

В судовому засіданні не знайшов підтвердження факт незаконного утримання ОСОБА_2 під вартою у приміщенні територіального центру комплектування та соціальної підтримки та військової частини.

Згідно норм кримінального процесуального законодавства службові (посадові) особи територіального центру комплектування та соціальної підтримки не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції. Відтак, заявник не є затриманою особою в розумінні кримінально-процесуального законодавства.

Слідчий суддя констатує, що призов громадянина на військову службу під час мобілізації не є позбавлення особи права на свободу, а є обов`язком громадянина України, передбачений ст..65 Конституції України, відтак, не є незаконним утриманням особи.

Виходячи із встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_2 являється військовозобов`язаним, його твердження про незаконне затримання не відповідає дійсності, є явно надуманим та таким, що перешкоджає здійсненню призову громадян на військову службу під час мобілізації, оскільки призов громадян на військову службу під час мобілізації не є позбавленням особи права на свободу та особисту недоторканість гарантоване Конституцією України, а є обов`язком громадянина України на захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, такий не позбавлений свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, що прямо передбачено у ст. 206 КПК України.

Метою доставлення ОСОБА_2 до Ужгородського Районного територіального центру Комплектування та соціальної підтримки було встановлення його військово облікових даних, вручення повістки з метою призову до ЗСУ по мобілізації.

Таким чином, доводи клопотання про незаконне затримання ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження, ОСОБА_2 в зал судового засідання з`явився з захисником самостійно , без супроводу представників ТЦК, без конвою, а відтак слідчий суддя приходить висновку, що вимоги клопотання про негайне звільнення ОСОБА_2 задоволенню не підлягають у зв`язку з їх необґрунтованістю.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу заявника на те, що у разі порушення його прав чи інтересів службовими (посадовими) особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки, військової частини при здійсненні ними своїх повноважень, пов`язаних із мобілізацією, для судового захисту він вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Під час вирішення питання про можливість оскарження ухвали поданого в прядку ст. 206 КПК України, слідчий суддя звертається до висновків Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладених в постанові від 27.05.2019 (справа № 766/22242/17, провадження №51-7276 кмо 18), де у висновку щодо застосування норми права, вказано наступне: оскільки ухвала слідчого судді щодо скарги, поданої в порядку ст. 206 КПК України, у переліку, передбаченому ст. 309 КПК України, відсутня, звернення до суду з апеляційною скаргою на таке рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження. Аналогічних висновків дійшла колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 11.04.2019 ( справа 757/35596/18-к).

На підставі наведеного, ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», керуючись ст.ст. 206, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 на незаконне затримання та негайне звільнення ОСОБА_2 в порядку ст. 206 КПК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Дата оголошення повного тексту ухвали 01.03.2024 року о 14 : 15 год.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца