Справа №760/300/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2024 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0000237, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.11.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді надійшло клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0000237, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.11.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

Клопотання обґрунтоване наступним.

Солом`янським УП ГУ НП у м. Києві. Солом`янською окружною прокуратурою м. Києва за процесуального керівництва Солом`янської окружної прокуратури м. Києва здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000237 від 15.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України щодо можливого замаху на шахрайське заволодіння в особливо великих розмірах невстановленими особами, спадковим майном померлої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі об`єктом нерухомості, а саме квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності померлій у якої на даний час не встановлені родичі.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис про смерть №27196 від 29.11.2021).

Поховання здійснено за рахунок держави на підставі дозволу на видачу трупа Солом`янської окружної прокуратури м. Києва №10.59-44-10299вих-21 від 25.11.2021, реєстрація смерті здійснена співробітником Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи.

За фактом смерті ОСОБА_4 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003157 від 14.11.2021.

Відповідно до інформації КП КМР «Київське міського бюро технічної інвентаризації» та Реєстру речових прав на нерухоме майно однокімнатна квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 30,60 кв.м., жила 15,10 кв.м. на праві власності зареєстрована за ОСОБА_4 , а саме частини квартири на підставі свідоцтва про право власності від 28.09.1993 виданого відділом приватизації Залізничної районної державної адміністрації (розпорядження №4223) та частини квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину №7-2494 від 19.11.2012 виданого державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 .

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на вказаний об`єкт нерухомості не зареєстровано.

За відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації та інформацією з Реєстру територіальної громади м. Києва від 16.11.2023, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 14.08.1984 по 16.11.2023 року мала зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Крім того, на даний час за вищевказаною адресою з 14.08.1984 по 16.11.2023 зареєстрована одна особа ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до інформації управління державної реєстрації центрального міжрегіонального управлінням Міністерства юстиції (м. Київ) відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено наступні актові записи:

1) актовий запис про шлюб №438 (російською мовою) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складений 11.05.1984 Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного шану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ);

2) актовий запис про смерть №8985 про смерть ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складений 15.05.2012 Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ);

3) актовий запис про смерть №27196 Пільц ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , складений 29.11.2021 Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ);

Згідно інформації зі Спадкового реєстру спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не заводилась.

Разом з цим встановлено, що за життя ОСОБА_4 залишила заповіт яким заповіла все своє майно ОСОБА_9 .

Відповідно до ст. ст. 1268, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст. 1272 ЦК України , якщо спадкоємець протягом встановленого строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Під час досудового розслідування осіб з якими померла ОСОБА_4 перебувають в родинному зв`язку на даний час, не встановлено.

Проте, місцезнаходження правовстановлюючих документів на даний час не встановлено.

Враховуючи викладене, в даному кримінальному провадженні представника Київської міської ради залучено в якості представника потерпілого.

Чинне цивільне законодавство передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Якщо фізична особа склала заповіт, таким чином розпорядившись своєю власністю на випадок смерті, і не скасувала його, то у разі її смерті спадкування здійснюється за заповітом, який є останньою волею спадкодавця.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

З огляду на викладене, внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України (попередня кваліфікація).

Враховуючи вищевикладене, постановою про визнання предметів в якості доказів процесуальним керівником у кримінальному провадженні вищезазначена квартира визнана речовим доказом.

З метою попередження можливого неправомірного подальшого відчуження об`єкту нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 яка належатиме територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради, або законним спадкоємцям померлої виникла необхідність, у накладенні арешту на вище вказане майно.

Прокурор в судове засідання не з`явилася. До суду надійшла заява прокурора про розгляд клопотання у її відсутності, просила клопотання задовольнити накласти арешт на майно до закінчення проведення всіх необхідних слідчих та процесуальних дій у рамках даного кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання, слідча суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За положеннями ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд, повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, у тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Встановлено, що Солом`янською окружною прокуратурою м. Києва здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000237 від 15.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, щодо можливого замаху на шахрайське заволодіння в особливо великих розмірах невстановленими особами, спадковим майном померлої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі об`єктом нерухомості, а саме квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності померлій у якої на даний час не встановлені родичі.

Постановою прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 від 04.01.2024 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000237 від 15.11.2023 року квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

На переконання слідчого судді, у даному випадку, обґрунтування відповідності згаданого майна критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, у вказаній постанові про визнання речовим доказом та у клопотанні про арешт майна, є достатнім для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

При вирішенні питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя враховує і те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження.

Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Прокурором доведено наявність підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт нерухомого майна, а саме, що вищезазначене майно, є речовими доказами у кримінальному провадженні №0000237 від 15.11.2023 року, та може бути використане, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно з метою збереження речового доказу, що стало знаряддям вчинення злочину, шляхом тимчасової заборони використання, розпорядження будь-яким чином таким майном.

Враховуючи те, що прокурором доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про яку ідеться в клопотанні, з метою збереження речового доказу, що стало знаряддям вчинення злочину його слід задовольнити та накласти арешт на майно, шляхом заборони користування та розпорядження у будь-який спосіб.

На підставі вищевикладеного, клопотання про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На підставі викладеного і керуючись ст. 98, 131, 132, 170, 172, 173, 372 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, у кримінальному провадженні №0000237 від 15.11.2023 року, а саме:

- квартиру АДРЕСА_2 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1