УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 липня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000089 за апеляційною скаргою заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 квітня 2024 року, якою застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, з вищою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого

за ознаками вчинення суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_8

( в режимі відеоконференції за допомогою сервісу EASYCON )

законний представник особи, яка

вчинила суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_9

особа, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_6

(в режимі відео-конференції з приміщення Дніпровської філії «Спеціального закладу з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України»

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25.04.2024 про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_6 , скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 примусові

заходи медичного характеру госпіталізацію до психіатричного закладу із

суворим наглядом. Судові витрати з вартості проведених під час досудового розслідування експертиз компенсувати за рахунок держави.

Речовий доказ: диск з відеозаписом, що поміщено до прозорого поліетиленового пакету, скріпленого біркою із засвідчувальним написом пакет № 1, який опечатано печаткою Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській

області № 1 залишити у справі.

У ході апеляційного розгляду повторно дослідити:

- клопотання прокурора Первомайської окружної прокуратури про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_6 , висновок судово-психіатричного експерта № 1 від 03.01.2024, матеріали, що характеризують особу ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою суду застосовано до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру - госпіталізація до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги.

Виконання ухвали доручено Дніпровській філії «Спеціального закладу з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» та Первомайському РВП ГУНП в Миколаївській області.

Судові витрати з вартості проведеної під час досудового розслідування експертизи постановлено компенсувати за рахунок держави.

Речовий доказ: диск з відеозаписом, що поміщено до прозорого поліетиленового пакету, скріпленого біркою із засвідчу вальним написом пакет №1, який опечатано печаткою Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області №1 постановлено залишити у справі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду такою, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Посилаючись на п. 14, п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03.06.2005 та на висновки щодо необхідності визначення виду примусового заходу медичного характеру, із врахуванням всіх критеріїв, передбачених ст. 94 КК України, які містяться у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 (справа № 219/12156/17) та від 30.05.2019 (справа № 243/4632/17), зауважує, що згідно оскаржуваної ухвали, приймаючи рішення про госпіталізацію ОСОБА_6 до спеціалізовано закладу з надання психіатричної допомоги, суд взагалі не вдався до аналізу характеру та тяжкості захворювання ОСОБА_6 , тяжкості вчиненого ним суспільно-небезпечного діяння, з урахуванням ступеня небезпечності для себе або інших осіб, та не вмотивував необхідність визначення конкретного примусового заходу медичного характеру до останнього, тим самим допустив порушення зазначених вище вимог кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність, оскільки метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь ( ст. 92 КК України), а для досягнення цієї мети суд має визначити конкретний вид примусового заходу, враховуючи всі передбачені ст. 94 КК України критерії в їх сукупності, з додержанням приписів п. 5 ч. 1 ст. 513 КПК України.

Вказує, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки ч. 4 ст. 185 КК України, яке відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 1 від 03.01.2024 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, виявляв і в теперішній час виявляє психічний розлад у формі - шизофренії параноїдної. Зазначений психічний розлад позбавляв останнього можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння та у даний час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом, відповідно до ст. 92 КК України, потребує застосування примусового заходу медичного характеру. До ОСОБА_6 06.07.2023 Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області застосовано примусові заходи медичного характеру - госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом (Дніпровській філії «Спеціального закладу з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України»).

За такого, вважає, що суд першої інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, та неправильне застосування закону України про кримінальну, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Як вбачається з ухвали суду, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан, який був неодноразово продовжений, та діяв станом на січень 2023 року.

22.01.2023 о 14:50 годині ОСОБА_6 зайшов до магазину Pervosat, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Та в цей час на одній із полиць торгівельної вітрини ОСОБА_6 побачив мобільний телефон марки Redmi 10C Ocean Blue 4 Gb Ram 128 Gb Rom. В цей час вирішив вчинити суспільно-небезпечне діяння, спрямоване на викрадення чужого майна. Реалізовуючи задумане, направлений на таємне викрадення чужого майна, 22.01.2023 о 15:01 год. перебуваючи в магазині Pervosat, перебуваючи в стані неосудності, не усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, не передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу таємно викрав мобільний телефон, належний ОСОБА_10 марки Redmi 10 C Ocean Blue 4 Gb Ram 128 Gb Rom s/n 38607/62RP04996, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 вартістю 6 999 грн., який знаходився на поличці торгівельної вітрини, тим самим спричинивши потерпілому матеріальний збиток на вказану суму. Після чого, ОСОБА_6 вийшов з приміщення магазину та викраденим розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 перебуваючи в стані неосудності, вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану. Суд вважав, що ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України за обставин викладених у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру, проте вчинив це діяння у стані неосудності, так як страждав на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння та страждає на теперішній час психічним розладом - параноїдною шизофренією.

Враховуючи висновок судового психіатричного експерта № 1 від 03.01.2024 року та керуючись приписами ст.19 КК України, суд прийшов до висновку, про доцільність застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги. Виконання ухвали доручив Дніпровській філії «Спеціального закладу з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» та Первомайському РВП ГУНП в Миколаївській області.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, думки учасників провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Відповідно до положень ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи прокурора про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, являються слушними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 512 КПК України судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосування, а в силу ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки ч. 4 ст. 185 КК України, яке відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 1 від 03.01.2024 ОСОБА_6 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, виявляв і в теперішній час виявляє психічний розлад у формі - шизофренії параноїдної.

Зазначений психічний розлад позбавляв останнього можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння та у даний час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом, відповідно до ст. 92 КК України, потребує застосування примусового заходу медичного характеру.

У відповідності до ч. 1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:

надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру за приписами п. 5 ч. 1 ст. 513 КПК України саме суд вирішує, чи слід застосовувати до особи такі заходи, якщо слід то визначити їх вид.

В п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03.06.2005 суди орієнтовано на те, що ухвала у справі про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам кримінально-процесуального закону і містити в собі як формулювання суспільно небезпечного діяння, визнаного судом установленим, так і посилання на перевірені в судовому засіданні докази, якими суд обґрунтовує свої висновки, а також мотиви прийнятого ним рішення по суті.

Вивчивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла до переконання, що судом першої інстанції при прийнятті рішення про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_6 допущено істотне порушення вимог кримінального закону.

Так, приймаючи рішення про госпіталізацію ОСОБА_6 до спеціалізовано закладу з надання психіатричної допомоги, суд не вдався до аналізу характеру та тяжкості захворювання ОСОБА_6 , тяжкості вчиненого ним суспільно-небезпечного діяння, з урахуванням ступеня небезпечності для себе або інших осіб, та не вмотивував необхідність визначення конкретного примусового заходу медичного характеру до останнього, тим самим допустив порушення зазначених вище вимог кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність, оскільки метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь ( ст. 92 КК України), а для досягнення цієї мети суд має визначити конкретний вид примусового заходу, враховуючи всі передбачені ст. 94 КК України критерії в їх сукупності, з додержанням приписів п. 5 ч. 1 ст. 513 КПК України.

Зважаючи на викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали, а апеляційна скарга прокурора задоволенню.

Керуючись ст.376, 405,407, 409, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 квітня 2024 року, якою застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги, стосовно ОСОБА_6 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру госпіталізацію до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Судові витрати з вартості проведених під час досудового розслідування експертиз компенсувати за рахунок держави.

Речовий доказ: диск з відеозаписом, що поміщено до прозорого поліетиленового пакету, скріпленого біркою із засвідчувальним написом пакет № 1, який опечатано печаткою Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській

області № 1 залишити у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_6 , - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення

Головуючий

Судді