Справа № 643/5207/24
Провадження № 1-кс/643/636/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові погоджене прокурором клопотання старшого слідчого СВ Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області, про арешт майна у кримінальному провадженні №0004289 від 13.12.2023, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України,-

встановив :

СВ Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженню, відомості по якому внесено до ЄРДР за №0004289 від 13.12.2023, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, з корисливого мотиву та з метою особистого протиправного збагачення поєднаного з вимаганням, в порушення вимог ст. 19 Конституції України, ст.ст. 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції», ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в період часу з 30.04.2024 по 14.05.2024, більш точного часу досудовим розслідування не встановлено, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , в телефонних розмовах з ОСОБА_4 та під час особистих зустрічей з останнім почав вимагати з нього грошові кошти за здійснення впливу на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави.

Так, з метою реалізації вищевказаного злочинного умислу, ОСОБА_3 13.05.2024 призначив ОСОБА_4 зустріч, в ході якої 14.05.2024 приблизно о 08:50, перебуваючи біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 , останній одержав від ОСОБА_4 під контролем правоохоронних органів неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 3500 доларів США (що еквівалентно курсу НБУ 138668 грн. 6 коп. на 14.05.2024), за здійснення впливу на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, а саме лікарями військово-лікарської комісії, за визначення непридатності ОСОБА_4 до проходження військової служби по мобілізації за станом здоров`я, та в подальшому на працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не призову на військову службу по мобілізації, при цьому повідомивши останнього, що вказані питання будуть вирішені протягом двох місяців, та по отриманню довідки про непридатність до проходження військової служби ОСОБА_4 зможе виїхати за кордон.

Після чого, 14.05.2024 о 08.52 ОСОБА_3 був затриманий співробітниками поліції в порядку ст. 208 КПК України.

Таким чином, ОСОБА_3 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме: одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

14.05.2024 о 08 год. 52 хв. ОСОБА_3 було затримано в порядкуст.208 КПК України.

14.05.2024, ОСОБА_3 належним чином повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, якого допитано у якості підозрюваного, який під час допиту свою вину не визнав в інкримінованому йому злочині та відмовився давати покази відповідно до ст.. 63 КУ.

У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2КК України підозрюється: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Люботин, Харківської області, українця, громадянина України, одруженого, із вищою освітою, раніше не судимого, непрацюючого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги те, що ОСОБА_3 вчинив відповідно до ст. 12 КК України, тяжкий злочин, передбачений ч. 3 ст. 369-2 КК України, яка має санкцію у вигляді позбавленням волі від 3 до 8 років з конфіскацією майна, в органа досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на земельну ділянку площею 3.1232 га кадастровий номер: :15:001:0054, яка знаходиться за адресою: Харківська область, Кегичівський, Мажарська сільська рада, якай належить на праві власності: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з подальшою її конфіскацією судом у дохід держави, так як ОСОБА_3 , офіційного доходу не має та вказане вище нерухоме майно здобуто скоріш за все за грошові кошти отримані злочинної діяльності.

З метою забезпечення виконання вироку в частині конфіскації майна та відповідно до вимог ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Слідчий в судове засідання не з`явився, разом із клопотанням надав заяву, в якій просив проводити судове засідання без його участі, клопотання підтримав. Крім того просив розглядати клопотання без повідомлення підозрюваного та його захисника відповідно до ч.2 ст.172 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, щодо якого здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

В зв`язку з розглядом клопотання за відсутності учасників кримінального провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України.

Суд, розглянувши клопотання про арешт майна, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Слідчий суддя, дослідивши надані докази, встановив, що в провадженні СВ Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0004289 від 13.12.2023, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

Відповідно до вимог ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Більш того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.2, 7, 132, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 3.1232 га кадастровий номер: :15:001:0054, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить на праві власності: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення виконання вироку, в частині конфіскації майна з забороною її відчуження.

Заборонити органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, як виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, але не обмежуючись Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районної, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, акредитованим суб`єктам, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам, державним виконавцем, приватним виконавцям та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії (реєстрації прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) на земельну ділянку площею 3.1232 га кадастровий номер: :15:001:0054, яка знаходиться за адресою: Харківська область, Кегичівський, Мажарська сільська рада, яка належить на праві власності: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1