Справа № 202/7774/24
Провадження № 1-кс/202/4215/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

21 червня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі заяву судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 про самовідвід у справі №199/3145/24 (провадження 1-кп/199/321/24) від участі у розгляді обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0001570 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

30.05.2024 року суддя ОСОБА_3 заявив про самовідвід від участі у розгляді кримінального провадження за № 0001570 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненнікримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

В обґрунтування заяви про самовідвід від участі у розгляді даного кримінального провадження суддя ОСОБА_3 зазначає, що відповідно до здійсненого автоматизованого розподілу 30.05.2024 року його було визначено головуючим у кримінальному провадженні № 0001570 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненнікримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Ознайомившись зі змістом обвинувального акту він, суддя ОСОБА_3 , встановив, що ОСОБА_4 з 10.07.2015 року обіймав посаду прокурора Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська, Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 та Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра.

Зазначає, що в обвинувальному акті відносно ОСОБА_5 зазначено, що на посаду прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра останній був призначений 12.03.2021 року, а наказом керівника окружної прокуратури від 12.06.2023 року на нього, окрім іншого, покладено обов`язки підтримання публічного обвинувачення в суді, самостійного складання обвинувального акту та виконання функцій прокуратури на території Амур-Нижньодніпровського району міста Дніпра, тобто району міста, на котрий поширюється територіального юрисдикція Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.

У заяві про самовідвід суддя ОСОБА_3 зазначає, що ОСОБА_4 обіймає посаду прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра і на теперішній час, від вказаної посади в межах кримінального провадження не відсторонений.

Під його, судді ОСОБА_3 , головуванням неодноразово розглядалися кримінальні справи, обвинувачення котрих у якості процесуального керівника підтримувалося прокурором ОСОБА_4 .

Суддя ОСОБА_3 вказує, що здійснення ним, як і будь-яким іншим суддею Амур-Нижньодніпровського районну м. Дніпропетровська, судового провадження щодо чинного прокурора окружної прокуратури, котра обслуговує район міста, на котрий поширюється територіальна юрисдикція цього ж суду, навіть за відсутності між суддею та обвинуваченим особистих відносин, не зможе забезпечити відсутність будь-яких сумнівів в безсторонності суду. За таких обставин, суд з незалежних від нього причин не зможе забезпечити об`єктивний критерій безсторонності суду, що є складовою частиною права на справедливий суд. Наразі задоволені самовідводи усім іншим суддям кримінальної спеціалізації Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.

З огляду на викладене, суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 заявив самовідвід у кримінальному провадженні № 0001570 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Заявник в судове засідання не з`явився, про розгляд заяви повідомлений.

Дослідивши заяву судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 про самовідвід від участі у розгляді кримінального провадження за № 0001570 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненнікримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, слідчий суддя дійшов висновку про те, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Встановлено, що 30.05.2024 року в провадження судді Амур-Нижньодніпровського суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001570 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Того ж дня, суддя ОСОБА_3 заявив про самовідвід від участі у розгляді кримінального провадження за № 0001570 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненнікримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

З матеріалів вказаної заяви ОСОБА_3 вбачається, що наразі задоволені самовідводи усім суддям кримінальної спеціалізації Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, окрім судді ОСОБА_3 .

Відповідно до звіту про неможливість розподілу справи між суддями від 30.05.2024 року заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 не було розподілено, у зв`язку з чим в.о. голови Амур-Нижньодніпровського районного суду ОСОБА_6 було направлено подання голові Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_7 щодо вирішення питання про направлення судового провадження за заявою судді Амур-Нижньодніпровського суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №199/3145/24 відносно ОСОБА_4 за ч.3 ст.368 КК України з одного суду до іншого, в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції, згідно до вимог ч.2 ст.34 КПК України.

Відповідно до ухвали Дніпровського апеляційного суду від 06.06.2024 року подання Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська задоволено, заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001570 стосовно ОСОБА_4 обвинуваченого за ч.3 ст.368 КК України направлено до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, для розгляду.

Положеннями статей 75,76 КПК України визначений вичерпний перелік підстав, за який суддя не може брати участь у кримінальному провадженні.

Так, згідно з пунктами 1-5 частини 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно з частиною 1 ст. 76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участь у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

За наявності вищевказаних підстав суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні (ч.ч. 1, 2 ст. 80 КПК України).

Відповідно до частин 3-5 статті 80 КПК України заява про відвід може бути заявлена як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до положень частини першої ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді, судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивними критеріями.

У Конвенції про захист прав і основних свобод людини (ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 р.; далі Конвенція) передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом (п. 1 ст. 6).

Водночас із прийняттям Європейським судом з прав людини нових рішень постійно поглиблюється тлумачення п. 1 ст. 6 Конвенції, з урахуванням проблем, пов`язаних з належним розумінням оціночних категорій «незалежний» і «безсторонній» суд у вітчизняному праві.

Визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий, що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Європейський Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі.

Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

У Коментарі до Бангалорських принципів поведінки суддів, зокрема, зазначено:

- справа може викликати суперечливі настрої в суспільстві та привернути надмірну увагу ЗМІ, і суддя може опинитися в ситуації, яку можна описати як "центр урагану". Іноді вага суспільної думки може схилятися в сторону конкретного бажаного результату. Однак, виконуючи суддівську функцію, суддя повинен бути стійким до впливу такого суспільного резонансу. Суддя не повинен брати до уваги те, наскільки застосовні закони чи сторони судового розгляду популярні чи непопулярні в суспільстві, серед ЗМІ, посадових осіб чи власної сім`ї або друзів судді. Суддя не може коливатися під впливом партійних інтересів, суспільного тиску чи страху критики. Незалежність суддів передбачає незалежність від усіх форм зовнішнього впливу (п.28);

- будь-які спроби впливу на суд мають відбуватися привселюдно у залі судового засідання, виключно сторонами чи їхніми адвокатами. У певних випадках сторонні особи можуть спробувати вплинути на рішення судді в питаннях, які розглядає суд. Такі спроби слід однозначно відхиляти, від кого б вони не надходили - міністрів, політиків, державних службовців, журналістів, сім`ї чи з інших джерел. Загроза незалежності суддів може іноді набирати форму непомітної спроби впливу на ставлення судді до певної справи або ж спроб якимось чином отримати прихильність судді. Слід однозначно відхиляти будь-які спроби такого стороннього впливу на суддю, прямого чи непрямого. У деяких випадках, особливо якщо після відмови здійснено повторні спроби, судді слід повідомити про такі спроби відповідні органи. Суддя не може дозволити будь-яким родинним, суспільним чи політичним зв`язкам впливати на будь-яке судове рішення (п.29);

- іноді може бути складно визначити, що саме становить неналежний вплив. Підтримуючи належну рівновагу між, наприклад, необхідністю захистити судовий процес від спотворення і тиску - політичного, медійного чи з інших джерел - та інтересами публічного обговорення питань, що становлять суспільний інтерес у публічному житті та у вільних ЗМІ, суддя повинен прийняти той факт, що він чи вона є публічною особою, і, відповідно, не може бути надто вразливим чи чутливим. Демократії притаманна критика осіб, які займають державні посади. Отож, у визначених законодавством межах, судді не можуть розраховувати на відсутність критики їхніх рішень, обґрунтування та мотивування та способу ведення справи (п.30);

- якщо суддю сприймають як упередженого, громадську довіру до судової влади буде підірвано. Відтак, суддя повинен утримуватися від будь-яких дій, які дають підстави вважати, що на його рішення можуть впливати зовнішні чинники на кшталт особистих відносин з тією чи іншою стороною чи зацікавленості у результатах розгляду справи (п.55);

- неупередженість пов`язана не лише з фактичною відсутністю ознак упередженості та наявності упереджених міркувань, але і з враженням відсутності таких ознак. Такий двоїстий аспект можна виразити за допомогою часто повторюваного вислову, що правосуддя має бути не лише здійсненим, але й однозначно сприйматися як здійснене. Критерій, який зазвичай застосовується, полягає в тому, чи виникли б у розумного спостерігача, який реалістично і практично дивиться на справу, побоювання щодо браку об`єктивності з боку судді. Питання в тому, чи існують побоювання щодо упередженості, має вирішуватися з точки зору розумного спостерігача (п.56);

- суддя має вести справу впорядковано та ефективно, не зловживаючи процесуальними правилами. Для цього потрібна певна твердість. Суддя, що має ефективно вести процес і водночас запобігати створенню у розумної, справедливої та поінформованої особи будь-якого враження про брак неупередженості, має зберігати чітку рівновагу. Слід уникати будь-яких дій, які, на думку розумного спостерігача, викликали б (або могли викликати) обґрунтовану підозру про те, що під час виконання своїх суддівських обов`язків суддя не виявляє належної об`єктивності. Якщо виникають такі враження, вони відбиваються не лише на сторонах судового провадження, але й на довірі громадськості до судової системи в цілому (п.61);

- суддя має бути готовим приймати рішення у справах, які предстають перед судом. Однак бувають ситуації, коли з метою захисту прав сторін і збереження громадської упевненості в чесності судової влади виникає необхідність відсторонення судді від участі у розгляді певної справи та винесення рішення в ній. З іншого боку, часті відводи суддів можуть викликати осуд суду та особисто судді з боку громадськості та призвести до необґрунтованого завантаження колег таких суддів. У сторін судового провадження може виникнути враження, що вони можуть знайти та обрати суддю для розгляду їхньої справи, а це небажано. Відтак, суддя повинен так облаштувати свої особисті й ділові справи, щоб звести до мінімуму можливість їх несумісності з суддівськими обов`язками (п.66);

- для судді не менш важливо забезпечити, щоб правосуддя сприймалося як здійснене, адже це є одним із головних принципів права й публічного порядку. Відтак, суддя повинен вести судовий розгляд таким чином, щоб відсутність упередженості, об`єктивність і справедливість були очевидними для всіх, кого цікавить процес і його результат, аж надто для особи, яка подала клопотання. Відповідно, суддя, щодо якого подали клопотання про відвід, має пам`ятати, що від нього вимагають очевидної об`єктивності, особливо під час розгляду клопотання про відвід (п.87).

Як вбачається із заяви судді ОСОБА_3 про самовідвіду справі №199/3145/24 (провадження 1-кп/199/321/24) від участі у розгляді обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0001570 за обвинуваченням ОСОБА_4 вона обґрунтовується лише тим, що ОСОБА_8 з 10.07.2015 року обіймав посаду прокурора Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська, Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 та Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра, юрисдикція котрих поширюється на територію, де розташований Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська.

Водночас матеріали заяви про самовідвід судді ОСОБА_3 не містить об`єктивних даних, які б свідчили про наявність об`єктивних обставин, котрі б викликали сумнів в упередженості або необ`єктивності судді; неможливості забезпечити суддею ефективний, неупереджений, безсторонній і справедливий розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0001570 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України .

З огляду на зазначене, у задоволенні заяви судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 про самовідвід у справі №199/3145/24 (провадження 1-кп/199/321/24)від участі у розгляді обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0001570 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, слід відмовити.

Фіксування процесуальної дії за допомогою технічного засобу під час розгляду клопотання не здійснювалося у зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх осіб, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.

Керуючись ст.ст. 75, 80-81 КПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 про самовідвід у справі №199/3145/24 (провадження 1-кп/199/321/24) від участі у розгляді обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0001570 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1