Справа № 638/8255/24
Провадження № 1-кс/638/1755/24
УХВАЛА

Іменем України

09 травня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування №0000579 від 01.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування №0000579 від 01.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, де останній просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно 03.05.2024 року у ході огляду місця події, а саме:

шуруповерта фірми «Bosh» моделі TSR12-2LI, у первинній коробці синього кольору;

??бронежилета «Корсар - 3М» 5 класу захисту;

??палатки зеленого кольору у зеленій переносній сумці;

??набору студійного світла фірми «Місорго» моделі «EX - 600S», у оригінальній сумці чорного кольору для його переносу, власником яких є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом Ізюмського РУП Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000579 від 01.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що у період з вересня 2023 року по березень 2024 року, невідома особа здійснила крадіжку майна з домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , чим нанесла матеріальну шкоду заявнику ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В подальшому було допитано потерпілого ОСОБА_4 , який пояснив, що у вересні 2023 року прибув до міста Ізюм, у зв?язку із тим, що його відправили служити до ІНФОРМАЦІЯ_2 . По приїзду до міста Ізюм, потерпілий знайшов будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . У даному будинку проживала бабуся на ім?я ОСОБА_5 , яка і запропонувала ОСОБА_4 проживати у даному будинку, знімаючи одну із кімнат, за що останній покупав їй продукти, іноді сплачував за комунальні послуги. Також, коли потерпілий заїхав до вищевказаного будинку, із військовослужбовцем було різне майно та військова амуніція, в тому числі і: бронежилет «Корсар - 3» із трьома підсумками та двома пігранатниками, та сумкою збросу; шуруповерт фірми «Bosh» моделі Professional TSR18-2-1., який потерпілий купував приблизно 2 роки тому та 3000 гривні у ломбарді, із первинною коробкою синього кольору, двома з?ємними акумуляторами та бітами у комплекті; палатка китайського виробника, у зеленій сумці для переносу, яку купляв приблизно 2 роки тому у інтернет магазині за 1000 гривень; та переносну фотоапаратуру, яка була у переносній чорній сумці, із трьома штативами, двома зонтами, двома прожекторами, із проводами включення спалаху, які були у комплекті, яку потерпілий купляв, у вересні 2023 року, у інтернет магазині приблизно за 20000 гривень. Вищезазначене майно ОСОБА_4 поклав до комори кімнати, де проживав, де вони і зберігалися. На той момент, коли потерпілий заступав на добові чергування, а це було добу через дві, та коли він був відсутній у будинку, до бабусі постійно приходив її онук на ім?я ОСОБА_6 , тобто був вхожий до будинку, вів аморальний спосіб життя, та іноді прохав ОСОБА_7 дати йому грошей. Так, прийшовши одного дня у березні 2024 року до вищевказаної адреси, потерпілий виявив відсутність речей, які складав у коморі. Після чого, виїхав із даного домоволодіння та переїхав жити за новою адресою, де зараз і проживає.

Так, 03.05.2024 року, у період часу з 10 години 30 хвилин по 11 годину 20 хвилин, на відкритій ділянці вулиці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 , було добровільно видано майно, а саме:

??шуруповерт фірми «Bosh» моделі TSR12-2LI, у первинній коробці синього кольору;

??бронежилет «Корсар - 3М» 5 класу захисту;

палатку зеленого кольору у зеленій переносній сумці;

набір студійного світла фірми «Micropro» моделі «EX - 600S», у оригінальній сумці чорного кольору для його переносу.

Разом з тим, слідчим СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 , за участі потерпілого ОСОБА_4 було здійснено огляд вищевказаного майна, під час якого було визначено його технічні характеристики та опізнано останнім.

Постановою слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 від 03.05.2024, вищезазначене вилучене майно було визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні та вказані речові докази було передано потерпілому ОСОБА_4 на гарантійне зберігання.

Вказані предмети мають доказове значення за даним кримінальним провадженням тa можуть сприяти розкриттю даного кримінального правопорушення та притягненню винних осіб до кримінальної відповідальності, а також мають значення для встановлення істини під час досудового розслідування.

Прокурор до суду не з`явився, надав заяву, де просив розглядати справу без його участі.

У зв`язку з неявкою учасників справи відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Суд, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, вважає доводи переконливими, а клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Доводи слідчого підтверджуються матеріалами справи, а саме: витягом з ЄРДР №0000579 від 01.05.2024, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення(або таке, що готується), протоколом допиту потерпілого, протоколом огляду місця події, протоколом огляду предмету за участі потерпілого, постановою про визнання речових доказів, протоколом допиту свідка.

Згідно з ч.1,2 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якого накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі Бакланов проти Російської Федерації , Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі Фрізен проти Російської Федерації , Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A № 98).

Таким чином, правомірність втручання держави в право на мирне володіння майном у кримінальному провадженні під час застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, повинна бути доведена в суді першої інстанції, а спів розмірність наслідків обмеження права власності бути завданням кримінального провадження, а також можливості застосування найменш обтяжливий спосіб арешту.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Тобто, незастосування тимчасового позбавлення можливості будь-яких осіб відчужувати це майно, може призвести до зникнення, втрати, пошкодження вказаного майна.

Враховуючи вищевикладене, майно, на яке прокурор просить накласти арешт, оцінивши потреби досудового розслідування, правову підставу для арешту майна, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно, завданням кримінального провадження, суд визнає клопотання таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.131, 132, 170, 172, 173 КПК України, суддя,-

постановив:

Клопотання слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування №0000579 від 01.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно 03.05.2024 року у ході огляду місця події, а саме:

шуруповерта фірми «Bosh» моделі TSR12-2LI, у первинній коробці синього кольору;

бронежилета «Корсар - 3М» 5 класу захисту;

палатки зеленого кольору у зеленій переносній сумці;

набору студійного світла фірми «Місорго» моделі «EX - 600S», у оригінальній сумці чорного кольору для його переносу, власником яких є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1