Справа № 153/1664/23
Провадження №11-кп/801/261/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000140 від 19.08.2023, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 07.12.2023, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Довжок Ямпільського району Вінницької області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше несудимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та засуджено до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненим кримінальним правопорушенням - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 1825,53 (одна тисяча вісімсот двадцять п`ять) гривень 53 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 витрати на правову допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

В решті частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання речових доказів.

встановив:

Згідно вирока, ОСОБА_7 о 10 годині 13 хвилин 18.08.2023 зайшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_2 , де між ним та власником магазину ОСОБА_8 виник словесний конфлікт з приводу раніше придбаного товару. В ході даного конфлікту у ОСОБА_7 , на ґрунті особистої неприязні, яка раптово виникла, виник умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень. Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 взяв до рук дерев`яну швабру, що була біля вхідних дверей магазину та, наблизившись до ОСОБА_8 о 10 годині 16 хвилин наніс тому один удар вказаною шваброю в лівий бік.

Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді перелому заднього відрізку 10-го ребра зліва по лопатковій лінії, ймовірніше без зміщення, садна в лівій поперековій ділянці в проекції 8-го - 10-го ребер, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №54 від 24.08.2023 належить до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

У поданій апеляційній обвинувачений ОСОБА_7 , не оскаржуючи фактичних обставин справи та міру покарання, призначену йому за вироком суду першої інстанції, оскаржує судове рішення в частині розміру моральної шкоди та процесуальних витрат (витрат на правову допомогу), так, як вважає їх завищеними. Зазначає, що покладення витрат на правову допомогу в заявленому розмірі та моральної шкоди на нього буде тягарем для його доходів, ним було надано суду документи, що він потребує постійного лікування, перебуває на обліку у лікаря, розмір пенсії складає 2400 грн. Також апелянт не згоден з тим, що судом стягнуто з нього послуги на правничу допомогу в розмірі 200 грн., оскільки при складенні квитанції було зазначено, що адвокат тримав кошти не від позивача, а від іншої особи.

Посилаючись на вищевикладене просить змінити вирок суду в частині процесуальних витрат ( витрат на правову допомогу) та відшкодування моральної шкоди, шляхом зменшення розміру моральної шкоди 6000 грн., в задоволенні стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 2000 грн. відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, про суть вироку та доводи апеляційної скарги, міркування обвинуваченого, який апеляційну скаргу підтримав з підстав викладених у ній та просили її задовольнити, думку прокурора, який апеляційну скаргу обвинуваченого заперечив та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення в частині розміру моральної шкоди та процесуальних витрат (витрат на правову допомогу) - без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України та кваліфікація його дій, є правильними і ґрунтуються на зібраних у встановленому законом порядку та перевірених судом доказах, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Не оскаржується ніким також вид та міра призначеного покарання.

Згідно із ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судове рішення відповідно до положень ст.370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Цим вимогам закону судове рішення відповідає.

Доводи апелянта щодо зменшення розміру моральної шкоди, а також процесуальних витрат (витрат на правову допомогу), на увагу суду не заслуговують, оскільки на переконання колегії суддів, місцевим судом в повній мірі було дотримано вимог чинного законодавства при вирішенні питання по заявленому цивільному позові потерпілої сторони.

Так, згідно із положеннями ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Так, ч. 5 ст. 128 КПК України визначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно із ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

У відповідно до положень ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пленум Верховного Суду України в п.9 своєї постанови №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та оскаржуваного вироку суду, суд першої інстанції розглянув цивільний позов потерпілої сторони, в частині відшкодування моральної шкоди, з дотримання вимог кримінального та цивільного законодавства, а також з урахуванням роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які викладені у вищевказаній постанові.

Місцевим судом правильно встановлено та в повному обсязі враховано характер і обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий від вчинених кримінального правопорушення, а саме, часу та зусиль необхідних для відновлення його попереднього стану, душевні переживання і дискомфорт, та ступінь тяжкості спричинених йому тілесних ушкоджень у вигляді перелому заднього відрізку 10-го ребра зліва по лопатковій лінії, садна в лівій поперековій ділянці в проекції 8-го - 10-го ребер, а тому виходячи з засад розумності, виваженості й справедливості, визначив моральну шкоду в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень потерпілому ОСОБА_8 , і з цим повністю погоджується апеляційний суд.

Окрім цього, місцевим судом було враховано і майновий стан обвинуваченого ОСОБА_7 , який є пенсіонером, інвалідом ІІІ групи, проходить лікування у невролога, а також фактичні обставини справи.

Водночас, судом першої інстанції, також правильно вирішено питання витрат понесених потерпілим на правову допомогу в сумі 2000 гривень.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Положеннями ч. 1 ст. 124 КПК України установлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

До таких витрат відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 цього Кодексу належать витрати на правову допомогу.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, опис наданих послуг, їх вартість, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція). Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, між потерпілим ОСОБА_8 та адвокатом ОСОБА_9 укладено договір №65 від 29.09.2023 про надання правової допомоги у кримінальному провадженні.

Крім того, потерпілим надано копію опису наданих послуг і виконаних робіт адвокатом від 03.10.2023 із визначенням вартості наданих послуг в розмірі 3500 гривень та квитанцію, з якої вбачається, що від ОСОБА_10 було прийнято 3500 гривень. Враховуючи, що в даній квитанції вказано, що кошти вносяться згідно умов договору № 65 від 29.09.2023 року і внизу квитанції значиться прізвище ОСОБА_8 з підписом останнього, то суд першої інстанції вірно зазначив у вироку, що адвокатом при написанні прізвища платника допущено описку і вказано інше прізвище, при умові, що адреса платника є аналогічною адресою проживання потерпілого ОСОБА_8 .

Тому, апеляційний суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_7 стягнуто обґрунтований розмір витрат на правову допомогу, які були понесені потерпілим та підтвердженні документально, і які не є завищеними, як зазначає обвинувачений в своїй апеляційній скарзі. Більш того, судом зменшено розмір витрат на правничу допомогу.

Таким чином, вирок суду в частині вирішення цивільного позову потерпілої сторони про стягнення моральної шкоди, а також витрат понесених нею на правову допомогу зміні, як про це просить апелянт, не підлягає, оскільки він є цілком законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Будь-яких порушень законодавства, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення в частині вирішення вказаного цивільного позову в даному кримінальному провадженні, апеляційним судом встановлено не було.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого слід залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Керуючись ст.405, 407,408,409,419 КПК України, суд

ухвалив :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 07.12.2023 відносно ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4