СНІГУРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про продовження строку дії запобіжного заходу

02 травня 2024 року м.Снігурівка

справа №485/912/24

провадження № 1-кп/485/106/24

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6

під час розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000077 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Снігурівка Миколаївської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, не працюючого, пенсіонера, утриманців не маючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,

установив:

Суть питання, що вирішується

02 травня 2024 року прокурор звернулася до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів, без визначення розміру застави. Клопотання мотивовано тим, що, на теперішній час ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 не зменшились. Вважає, що продовжують існувати такі ризики як: переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Обставинами, що доводять наявність вказаних ризиків на її думку є те, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за яке законом передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Разом з тим, інкримінований злочин ОСОБА_4 вчинив у стані алкогольного сп?яніння та щодо члена родини, що є обтяжуючими обставинами. ОСОБА_4 зловживає спиртними напоями та вбивство свого сина вчинив на ґрунті пияцтва.Наявність дружини, яка теж схильна до зловживання спиртними напоями, не завадила обвинуваченому вчинити вбивство їхнього сина, а тому вона не може забезпечувати належну поведінку підозрюваного та стримувати його за місцем проживання. Вік та стан здоров`я ОСОБА_4 не перешкоджають продовженню щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиції учасників провадження

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та просила його задовольнити з підстав наведених у клопотанні, звернула увагу суду на те, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечувала щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо її підзахисного.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення клопотання прокурора.

Встановлені обставини

Слідча суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області своєю ухвалою від 06.02.2024 ОСОБА_4 обрала запобіжний захід - тримання під вартою строком до 04.04.2024. Слідча суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області своєю ухвалою від 02.04.2024 ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу до 06.05.2024 (включно).

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Так, відповідно до вимог п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Оцінюючи наявність ризиків, які можуть стати підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує таке.

Можливість обвинуваченого переховуватись від суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжкого, та за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Інкримінований злочин ОСОБА_4 вчинив у стані алкогольного сп?яніння та щодо члена родини, що є обтяжуючими обставинами. Таким чином, під тяжкістю невідворотного покарання за вчинений злочин, обвинувачений може переховуватися від суду. При цьому суд наголошує, що сама тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Ураховуючи наведене, суд вважає доведеним ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України;

Щодо ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, суд зауважує, що ОСОБА_4 зловживає спиртними напоями та вбивство свого сина вчинив на ґрунті пияцтва.Наявність дружини, яка теж схильна до зловживання спиртними напоями, не завадила обвинуваченому вчинити вбивство їхнього сина, а тому вона не може забезпечувати належну поведінку підозрюваного та стримувати його за місцем проживання.

Окрім того, суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 не має стійких соціальних зв`язків, схильний до зловживання алкогольними напоями, такі відомості доводять те, що наявні ризики, передбачені п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшили та продовжують існувати, а запобігти їм у даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

З врахуванням суті самої підозри, вищевказане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання на стадії досудового розслідування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не перестали існувати, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, який спричинив загибель людини, на підставі п.2 ч. 4 ст.183 КПК суд вважає недоцільним визначати його розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Керуючись п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 176-178,183,193,194,199,331,369,372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 30 червня 2024 року включно без визначення розміру застави.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ять днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, направити для виконання до ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор".

Повний текст ухвали оголошений 03 травня 2024 року об 11:00 годині.

Суддя ОСОБА_1