Справа №621/420/24
Провадження №1-кп/621/153/24
УХВАЛА
28 лютого 2024 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря - ОСОБА_2
сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення: прокурора - ОСОБА_3 ,
з боку захисту: обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
Обвинувачений не заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.
Захисник ОСОБА_5 просив повернути обвинувальний акт прокурору з тих підстав, що обвинувачення не містить чіткого формулювання в частині порушення обвинуваченим як службовою особою локальних нормативних актів, котрі були прийняті пізніше ніж відбувалась подія кримінального правопорушення. Вказане з очевидністю свідчить про нечіткість обвинувачення і як наслідок порушення права на захист.
Вислухавши думку учасників судового провадження, дійшов наступного.
Доводи сторони захисту про те, що органом досудового розслідування порушено вимоги ст.291 КПК України щодо зазначення в обвинувальному акті формулювання обвинувачення є необґрунтованими.
Так, відповідно до вимог ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, формування обвинувачення.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно з ч.2 ст.42 КПК України обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст.291 цього Кодексу, а обвинувальний акт, згідно з п.3 ч.2 ст.283 КПК України є однією із форм закінчення досудового розслідування, тобто обвинувальний акт це підсумковий документ, яким визнається достатність доказів, зібраних під час досудового розслідування, засвідчується його завершення й надання доступу до матеріалів стороні захисту. Обвинувальний акт затверджується прокурором й одночасно з його переданням до суду вручається учасникам кримінального провадження під розписку, як це передбачено ст.293 КПК України. Для суду цей процесуальний документ є правовою підставою для призначення підготовчого судового засідання, судового розгляду, визначення його меж. Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в його межах.
Висунення публічного обвинувачення здійснюється в умовах змагальності у судовому розгляді, коли прокурор оголошує короткий виклад або повний текст обвинувального акта (ч.2 ст.347 КПК України), а суд роз`яснює суть обвинувачення і з`ясовує у обвинуваченого, чи зрозуміле воно йому (ч.1 ст.348 КПК України).
Таким чином, на стадії досудового розслідування обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акта, що містить офіційну, сформовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девер проти Бельгії» від 27.02.1980р.).
Конкретність саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі «Маттоція проти Італії» від 25.07.2000р., що відображає послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.
З обвинувального акту щодо ОСОБА_4 вбачається, що в ньому повно і чітко викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, формулювання обвинувачення із зазначенням обставин, які, відповідно до ч.1 ст.91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також правова кваліфікація дій обвинуваченого.
Цим вимогам обвинувальний акт від 07 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 364 КК України відповідає.
Посилання сторони захисту на невідповідність у часі фактичних обставин, якими сторона обвинувачення обгрунтовує об`єктивну сторону кримінального правопорушення, відноситься до стадії безпосереднього дослідження доказів у судовому засіданні, за оцінкою яких має бути встановлено наявність чи відсутність інкримінованого ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення.
За наведеного, у задоволенні клопотання захисника належить відмовити.
Суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав: кримінальне провадження підсудне Зміївському районному суду Харківської області; угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло; підстав для закриття кримінального провадження не вбачається.
Таким чином, достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.
Згідно з ч. 1 ст. 334 КПК України, матеріали кримінального провадження, у тому числі матеріали щодо кримінального проступку та щодо злочину, можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 217 КПК України у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, а також матеріали досудових розслідувань, по яких не встановлено підозрюваних, проте є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються ці розслідування, вчинені однією особою (особами).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314-317, 334 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта прокурору - відмовити.
У судове засідання викликати представника потерпілого, обвинуваченого, повідомити прокурора, захисника.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлено о 13 год 00 хв 28.02.2024 р.
Суддя -