ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/833/24 Справа № 235/843/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника власників майна адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08.04.2024 року про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, -

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

В провадженні СУ ГУ НП в Донецькій області перебуває кримінальне провадження № 0000655 від 18.10.2023 р. за ч. 2 ст. 307 КК України.

Прокурор 01.04.2024 р. звернувся до слідчого судді Красноармійського міськрайонногосуду Донецької області з клопотанням про арешт на майно.

Ухвалою слідчого судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08.04.2024 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно у вказаному кримінальному провадженні, а саме: на вилучені під час обшуку 21.03.2024 р. грошові кошти у сумі 53 363 доларів США та 3800 євро.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

На вказану ухвалу слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що ухвала слідчого судді незаконна та підлягає скасуванню. Зауважує, що кошти були вилучені на підставі ухвали слідчого судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14.03.2024 року, як кошти, здобуті злочинним шляхом, а тому вони не можуть бути тимчасово вилученим майном. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою накласти арешт на майно.

Прокурор подав доповнення до апеляційної скарги, в яких вказує, що на теперішній час у сторони обвинувачення є достатньо підстав вважати, що вилучені під час обшуку грошові кошти мають доказове значення, а також можуть у разі винесення підозрюваному в даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 обвинувального вироку суду бути конфісковані. В органу досудового розслідування достатньо підстав вважати, що вилучені кошти належать саме підозрюваному ОСОБА_8 . Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на майно.

На вказану апеляційну скаргу представник ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 подала заперечення, в яких зазначає, що майно вилучено 14.03.2024 р., а сторона обвинувачення звернулась з клопотанням лише 01.04.2024 року, тобто з пропуском строку, визначеного КПК України. Зауважує, що вилучені гроші не є предметом кримінально-протиправних дій. Просить ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор підтримав апеляційну скаргу.

Представник ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши надані матеріали та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що слід апеляційну скаргу залишити без задоволення виходячи з такого.

На підставі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Вказаним вимогам закону ухвала слідчого судді відповідає.

Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Правовими положеннями ч. 5 ст. 171 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Частиною 2 статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається за п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, тощо.

Також відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Разом з цим, в ході апеляційного розгляду встановлено, що органом досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді від 14.03.2024 р. проведено обшук та вилучено грошові кошти. При цьому слідчий суддя в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку акцентував увагу на тому, що вилученню підлягають грошові кошти, які здобуті злочинним шляхом.

При визначенні приналежності грошових коштів до вчиненого злочину, слід враховувати, зокрема, ідентифікуючі засоби, серії і номера купюр, кількість грошових коштів. А також відстеження порядку їх пересилання та зберігання. У випадку відсутності вищевказаних ознак, вилучене майно не може вважатися таким, яке підлягає вилученню на підставі ухвали про обшук.

Як вбачається з матеріалів справи, вилучені грошові кошти фактично не містили на собі ідентифікуючі засоби та знаходились в іншій області країни.

За вказаних обставин вилучені грошові кошти набули статусу тимчасово вилученого майна.

В порушення норм КПК України, які регулюють такі правовідносини, слідчий тільки 01.04.2024 р. звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вилучені під час обшуку 21.03.2024 р. грошові кошти у сумі 53 363 доларів США та 3800 євро, після подання 26.03.2024 р. скарги на бездіяльність слідчого щодо неповернення вилученого майна - цих грошових коштів.

Оскільки стороною обвинувачення пропущений строк звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні такого клопотання, з чим погоджується колегія суддів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими, а ухвала слідчого судді є законною та скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08.04.2024 року про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно залишити без змін.

Судді: