ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5788/22
провадження № 1-кп/753/1322/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві підготовче засідання у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з вищою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У Дарницькому районному суді м. Києва на розгляді перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Обвинуваченому ОСОБА_5 в рамках вказаного кримінального провадження застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою в ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_2 , строк дії якого закінчується 02.12.2022 року.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання та в порядку ст. 331 КПК України просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати.

Представник потерпілого ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_6 підтримали думку прокурора.

Захисник ОСОБА_4 заперечував щодо продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, просив визначати розмір застави. В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання та місце роботи, веде усталений спосіб життя, позитивно характеризується, на утриманні має малолітніх дітей і батьків, та не має наміру ухилятися від правосуддя.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, зокрема, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, про що відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України свідчать такі обставини, як тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого йому злочину, що може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк протиУкраїни»).

Оцінюючи наявність ризику (вплив на свідків та потерпілих) у кримінальному провадженні, суд виходить з встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків та потерпілого у кримінальному провадженні на різних його етапах, та уважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання їх безпосередньо судом під час розгляду справи по суті. Тим самим, не виключена ймовірність того, що обвинувачений не будучи обмежений у спілкуванні із свідками та потерпілими, яким можуть бути відомі обставини вчинення злочину у якому останній обвинувачується, він може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Тим самим, наявність ризику впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.

Реальним на переконання суду є і ризик переховування, адже наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)), а у даному конкретному випадку, такий ризик є обґрунтованим.

Дійсним є такий ризик і у розрізі того, що перебуваючи на свободі будучи обізнаним з санкцією статті, яка йому інкримінується, ОСОБА_5 може переховуватися від суду.

Отже підстави, за яких судом було застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обставини, які при цьому враховувались не змінились, а ризики не зменшились та є триваючими.

На час вирішення даного питання, обвинувачений за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, має типові соціальні зв`язки для особи його віку та статусу.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Також суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко протии України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Таким чином, суд з урахуванням сукупності встановлених обставин дійшов до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде дієвим і не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що виправдовує застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Враховуючи вищевикладене, а також відсутність підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає необхідним продовжити раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строків, встановлених ст. 197 КПК України.

Крім того, суд беручи до уваги положення ч. 3 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, вважає за необхідне не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, а тому клопотання захисника ОСОБА_4 задоволеню не підлягає.

Керуючись, ст. ст. 177, 183, 197, 331 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про визначення розміру застави - відмовити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ст. 115 ч.1 КК України в ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на 60 діб, тобто до 25.01.2023 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом 5 діб з дня її оголошення до Київського Апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

СУДДЯ: