В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер № 285/1646/24

Провадження № 1-кп/0285/474/24

26 березня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000071, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.03.2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. ракушка, ольгинського району, приморського краю, рф, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого за ч. 1 ст. 309 КК України до одного року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

В С Т А Н О В И В :

22.03.2024 року до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 .

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок за наступних обставин: згідно рішення Новоград-Волинського міськрайонного № 285/1234/14-ц від 24.04.2014 року, ОСОБА_3 зобов`язаний на користь ОСОБА_4 сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття сина.

ОСОБА_3 , знаючи про свій обов`язок сплачувати, встановлені рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду (справа № 285/1234/14-ц від 24.04.2014 року), аліменти на користь ОСОБА_4 , злісно ухилявся від сплати аліментів та його не виконував з 01.03.2022 року до 29.02.2024 року.

Так, ОСОБА_3 , будучи працездатною особою, маючи дохід від тимчасових заробітків, тобто маючи можливість виконання рішення суду про стягнення аліментів, заходів спрямованих на погашення заборгованості не здійснив, внаслідок чого станом на 01.03.2024 року виникла заборгованість в розмірі 70 800 грн., що перевищує суму сукупну нарахованих платежів за 3 місяці.

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи працездатною особою, маючи дохід від тимчасових заробітків, знаючи про свій обов`язок сплачувати аліменти на користь, злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області № 285/1234/14-ц від 24.04.2014 роу аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з 01.03.2022 року до 29.02.2024 та його не виконував.

В ході досудового розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , обвинувачений подав прокурору заяву від 22.03.2024 року щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності підтверджена захисником ОСОБА_3 - адвокатом ОСОБА_6 .

В ході досудового розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_3 законний представник потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_7 , подала прокурору заяву від 22.03.2024 року щодо відсутності заперечень проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Суд, враховуючи вказані заяви, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали згідно ст. ст. 381, 382 КПК України вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 164 КК України як умисні дії, які виразились в умисному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, суд визнає рецедив злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.164 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченого, за місцем проживання якого компроментуючими даними не володіють, раніше судимий, наявність обставин, що пом`якшують покарання та обставин, які обтяжують покарання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України у вигляді обмеження волі із застосуванням щодо нього вимог ст. 75, 76 КК України та призначає покарання з іспитовим строком, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого.

Крім того, вироком Святошинського районного суду міста Києва № 759/24237/23 від 13.12.2023 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відтак, враховуючи наведене, суд вважає за необхідне, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України, призначити остаточне покарання ОСОБА_3 шляхом частково приєднання покарання за вироком Святошинського районного суду міста Києва № 759/24237/23 від 13.12.2023 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Арешт на майноОСОБА_3 не накладався.

Витрати на залучення експерта по кримінальному провадженню відсутні.

Речові докази по даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 302, 367, 368, 381, 382 КПК України, ст. ст. 12, 50, 65-67, 71, 75, 164 КК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим за ч. 1 ст. 164 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду міста Києва № 759/24237/23 від 13.12.2023 року і остаточно призначити ОСОБА_3 , покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 7 місяців.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього, у відповідності до ст. 76 КК України, такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення до виконання вироку Святошинського районного суду міста Києва № 759/24237/23 від 13.12.2023 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Головуючий ОСОБА_1