Справа № 569/606/23
УХВАЛА

29 травня 2024 року м. Рівне

Колегія суддів Рівненського міського суду Рівненської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 , захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 , захисника обвинуваченої ОСОБА_14 ОСОБА_15 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженні №000932 від 09.06.2022 відносно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_16 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_14 обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_10 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_17 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_19 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_12 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_18 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває вказаний обвинувальний акт.

В ході судового розгляду прокурором подано клопотання про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_17 та обвинуваченій ОСОБА_14 , оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу, на даний час не відпали та продовжують існувати. З метою забезпечення виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, запобігання вказаним ризикам, прокурор просить клопотання задоволити.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 та його захисник адвокат ОСОБА_13 заперечили щодо задоволення клопотання прокурора та просили застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання покликаючись на відсутність ризиків наведених у клопотанні прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_17 не заперечував щодо продовження відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Обвинувачена ОСОБА_14 та його захисник адвокат ОСОБА_15 не заперечили проти задоволення клопотань прокурора.

Інші учасники судового розгляду вказане клопотання прокурора покладають на розсуд суду.

Потерпілі, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. До початку судового засідання подали до суду заяви про проведення розгляду кримінального провадження за їх відсутності.

Заслухавши думку прокурора, учасників судового провадження, дослідивши клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що в ході досудового розслідування відносно ОСОБА_17 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, який в подальшому неодноразово було продовжено судом, востаннє до 31.05.2024.

За положенням ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, прокурор при розгляді клопотань про продовження обвинуваченим ОСОБА_17 та ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту довів про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, та наявність достатніх даних, що існують ризики переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з вимогами ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, національні суди повинні зясувати, чи є домашній арешт до судового розгляду справи єдиним запобіжним заходом, який забезпечив би належну процесуальну поведінку особи та виконання нею процесуальних обовязків, а також, чи є можливість обмежитися в даному випадку застосуванням іншого запобіжного заходу.

При обранні виду запобіжного заходу суди враховують вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного увязнення.

Натомість, у судовому засіданні при розгляді клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби відносно ОСОБА_12 , прокурором не було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризику, передбаченого ч. 1 статті 177 КПК України.

Так, у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, суд приходить до переконання, що є всі підстави для застосування щодо ОСОБА_12 більш м`якого запобіжного заходу, чим домашній арешт.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

П. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року справа «Хайреддінов проти України», береться до уваги, що «ризик втечі або уникнення правосуддя» зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, трохи пом`якшує цей страх і зменшує його наміри втекти (7). При обґрунтуванні цієї підстави необхідне дослідження характеристики особистості, утримуваної під вартою. При цьому на користь звільнення свідчать: відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя (21, с.98). Справа ЄСПЧ «Пунцельт проти Чехії».

В обґрунтування клопотання, як на підставу продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, спробі переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Твердження прокурора, що ОСОБА_12 може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином жодними обгрунтованими та належними доказами не підтверджено.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

У відповідності до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, суд зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, що стосуються тяжкості покарання та вагомості доказів вчинення кримінального правопорушення, та особу підозрюваного, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Суд вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, а ризик переховування від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Таким чином, при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання вини у вказаних кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вони обвинувачуються, наявність постійного місця проживання та реєстрації, їх стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків.

Проаналізувавши доводи прокурора, станом на час розгляду клопотання відносно ОСОБА_12 суд вважає, що ризики, визначені в ст. 177 КПК України не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому до обвинуваченого ОСОБА_12 може бути застосовано більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Статтею 179 КПК України визначено, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Суд вважає, що такий запобіжний захід як особисте зобов`язання забезпечить дотримання обвинуваченим ОСОБА_12 процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.

Поряд з цим, на даний час не перестали існувати ризики, що були враховані суддею при обранні, продовженні запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_14 та ОСОБА_17 .

Даних, які б вказували на неможливість застосування до обвинувачених вказаних запобіжних заходів не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним клопотання прокурора задоволити частково, продовжити обвинуваченим ОСОБА_14 та ОСОБА_17 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, обвинуваченому ОСОБА_12 обрати запобіжний захід особисте зобов`язання.

Керуючись ст.ст. 177- 179, 181, 183, 331 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора задоволити частково.

Продовжити відносно ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в період доби з 21 год 00 хв до 07 год 00 хв строком на два місяці з 29 травня 2024 року по 28 липня 2024 року.

Покласти на ОСОБА_17 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати до суду за першою вимогою; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із потерпілими, свідками; здати на зберігання до відповідних державних органів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Продовжити відносно ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,проживаючій за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в період доби з 18 год 00 хв до 07 год 00 хв строком на два місяці з 29 травня 2024 року по 28 липня 2024 року.

Покласти на ОСОБА_14 , строком на два місяці обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати до суду за першою вимогою; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із потерпілими, свідками; здати на зберігання до відповідних державних органів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Обрати відносно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_3 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком на два місяці з 29 травня 2024 року по 28 липня 2024 року.

Покласти на ОСОБА_12 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати до суду за першою вимогою; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із потерпілими, свідками; здати на зберігання до відповідних державних органів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Термін дії ухвали та обов`язків, покладених судом, визначити до 28 липня 2024 року.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали доручити Рівненському РУП ГУНП в Рівненській області, відділення поліції №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області (м. Костопіль), відділення поліції №6 Рівненському РУП ГУНП в Рівненській області (м. Здолбунів).

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3