Справа № 308/3491/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Луг, Рахівського району Закарпатської області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючого, раніше не судимого, не одруженого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні № 0000079, відомості про яке 12.02.2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором групи прокурорів ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні № 0000079, відомості про яке 12.02.2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, щовідповідно до Указу Президента України, який затверджений Законом України №2102-IX від 24.02.2022 на території України у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05:30 год 24.02.2022, строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань 24.02.2022 Президент України видав Указ № 69/2022 про оголошення на території України загальної мобілізації, яка проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом, строк дії якої також неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.

У ч. 6 ст. 2 ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачені види військової служби, серед яких: військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу. Поряд з цим, згідно ст. 22 даного Закону, передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.

Пунктом 6 частини 1 статті 8 даного Закону України «Про правовий режим воєнного стану», передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Враховуючи вказане, на період введення воєнного стану в Україні, на законодавчому рівні заборонено виїзд за межі території України, осіб, які підлягають мобілізації для несення військової служби, відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Поряд з цим, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 та іншими наразі достовірно невстановленими особами, користуючись тим, що на території України введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, організував незаконне переправлення через державний кордон України громадянин України, яким заборонено виїзд за межі території України, шляхом перетинання державного кордону України поза межами пунктів пропуску.

Так, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з метою особистого протиправного збагачення, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 та іншими наразі достовірно невстановленими особами, на початку лютого 2024 року, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, підшукав громадян України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким під час дії правового режиму воєнного стану заборонено виїзд за межі України, та яким повідомив, що може посприяти у незаконному перетині державного кордону України, обумовивши дату та механізм незаконного переплавлення через державний кордон України, а також визначивши вартість такої незаконної послуги для ОСОБА_9 у сумі 4500 доларів США (що згідно з курсом НБУ станом на 21.02.2024 становить 173 140,00 гривень) та для ОСОБА_10 у сумі 5000 доларів США (що згідно з курсом НБУ станом на 21.02.2024 становить 192 378,00 гривень), на що останні надали згоду.

Так, 21.02.2024 року біля 18 години 00 хвилин ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, здійснюючи свою протиправну діяльність за заздалегідь обумовленим планом, реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 та іншими наразі достовірно невстановленими особами, задля незаконного переправлення через державний кордон України громадянин України, яким заборонено виїзд за межі території України, на транспортному засобі марки «VOLKSWAGEN GOLF» з державними номерними знаками НОМЕР_1 разом із ОСОБА_8 приїхав до автостанції у м. Тячів за адресою: м.Тячів, вул. Княгині Ольги, 4, де до них до автомобіля підсів ОСОБА_10 .

Після цього, не зупиняючись на вчиненому, а продовжуючи свої протиправні дії, 21.02.2024 року біля 18 години 10 хвилин ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, здійснюючи свою протиправну діяльність за заздалегідь обумовленим планом, реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 та іншими наразі достовірно невстановленими особами, задля незаконного переправлення через державний кордон України громадянин України, яким заборонено виїзд за межі території України, на транспортному засобі марки «VOLKSWAGEN GOLF» з державними номерними знаками НОМЕР_1 разом із ОСОБА_8 приїхав до с. Тересва Тячівського району Закарпатської області, де біля готелю «Затишок» за адресою: вул. Спортивна 50, с. Тересва, Тячівського району Закарпатської області, зустрілись з ОСОБА_9 , який діяв під контролем правоохоронних органів, який підсів до зазначеного автомобіля, та у подальшому передав ( ОСОБА_9 ) ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 4500 доларів США (що згідно з курсом НБУ станом на 21.02.2024 становить 173 140,00 гривень), як грошову винагороду за незаконне переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України.

У подальшому, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, здійснюючи свою протиправну діяльність за заздалегідь обумовленим планом, реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 та іншими наразі достовірно невстановленими особами, задля незаконного переправлення через державний кордон України громадян України, яким заборонено виїзд за межі території України, отримавши вказану суму грошових коштів від ОСОБА_9 , який діяв під контролем правоохоронних органів, рухаючись у напрямку с. Грушово, Тячівського району Закарпатської області, до лінії розмежування українсько - румунського кордону, у салоні вказаного автомобіля, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 надали вказівку ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вимкнути їхні мобільні телефони, провели інструктаж вказаним особам щодо механізму та місця незаконного перетину ними державного кордону України, та з метою уникнення викриття їх протиправних дій військовослужбовцями державної прикордонної служби України здійснили виїзд у с. Грушово, Тячівського району на ґрунтову дорогу по вул. Думброва, де навпроти будинку №3 були виявлені та затримані працівниками правоохоронних органів.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинені щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, вчинені з корисливих мотивів.

У ході досудового розслідування, на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.332 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 підтверджується наступними матеріалами досудового розслідування, а саме: рапортом оперативного підрозділу ВПМ ГУНП в Закарпатській області від 12.02.2024 про вчинення кримінального правопорушення, повідомленням про вчинення кримінального правопорушення начальника відділу 94 Прикордонного загону від 13.02.2024, протоколами допитів свідка ОСОБА_9 від 13.02.2024, 21.02.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 17.02.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 21.02.2024, протоколом огляду місця події від 21.02.2024 яким оглянуто легковий автомобіль марки «VOLKSWAGEN GOLF» з державними номерними знаками НОМЕР_1 , 2003 року випуску, зеленого кольору, у ході якого виявлено та вилучено імітаційні грошові кошти у сумі 4500 доларів США, номіналом по «100» доларів США, серії та номер H8 з надписом «SUVENIR», мобільний телефон, який належить ОСОБА_8 марки «iPhone 11 Pro» імеі 1) НОМЕР_2 , 2) НОМЕР_3 у якому знаходилась сім карта від мобільного оператора «Київстар» з номером мобільного зв`язку № НОМЕР_4 , два мобільні телефони, які належать ОСОБА_4 , марки «iPhone 14 Pro Max» імеі 1) НОМЕР_5 2) НОМЕР_6 , у якому знаходиться сім карта від мобільного оператора «Лайф» з номером мобільного зв`язку НОМЕР_7 , мобільний телефон марки «Sigma» імеі 1) НОМЕР_8 , 2) НОМЕР_9 у якому знаходиться сім карта від мобільного оператора «Київстар» з номером мобільного зв`язку № НОМЕР_10 , мобільний телефон, який належить ОСОБА_10 , участь у злочині якого встановлюється, марки «iPhone 5» імеі НОМЕР_11 у якому знаходилась сім карта від мобільного оператора «Київстар» з номером мобільного зв`язку № НОМЕР_12 , грошові кошти заздалегідь ідентифіковані імітаційні кошти у сумі 5000 доларів США, номіналом по «100» доларів з яких: 900 доларів США номіналом по «100» доларів США серії та номер KB22339725I, 900 доларів США номіналом по «100» доларів США серії та номер KL81395319D, 600 доларів США номіналом по «100» доларів США серії та номер KB31443013B, 500 доларів США номіналом по «100» доларів США серії та номер KG43462628B, 500 доларів США номіналом по «100» доларів США серії та номер KB55615864R, 900 доларів США номіналом по «100» доларів США серії та номер KF11598465R, 500 доларів США номіналом по «100» доларів США серії та номер HA78820650A, 200 доларів США номіналом по «100» доларів США серії та номер HJ53886965A, протоколами пред`явлення особи для упізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_9 від 21.02.2024 за результатами якого останній упізнав ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , протоколами пред`явлення особи для упізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_10 від 21.02.2024 за результатами якого останній упізнав ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , протоколом пред`явлення предметів для упізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_9 від 21.02.2024 який упізнав автомобіль марки «VOLKSWAGEN GOLF» з державними номерними знаками НОМЕР_1 на якому його перевозили для подальшого переправлення через кордон, довідкою з ВКА ГУНП в Закарпатській області за від 22.02.2024 щодо руху легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN GOLF» з державними номерними знаками НОМЕР_1 за період з 19.02.2024 по 21 годину 21.02.2024 згідно Інтегрованого інформаційно-аналітичного комплексу «Безпечне Закарпаття», протоколами вручення технічних засобів ОСОБА_9 від 17.02.2024, 19.02.2024, 20.02.2024 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Як зауважує слідчий, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може: переховуватися від органу досудового розслідування, зокрема це підтверджується тим, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення яких передбачено можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Вищевказані обставини, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами Європейського союзу, а саме: Румунією, Угорщиною, Словацькою Республікою та Республікою Польща, дають підстави органу досудового розслідування вважати, що останній, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого та особливо тяжких злочинів, може переховуватися від органу досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України, так і поза межами таких, а також переховуватись на території України. Згідно особової картки Державної міграційної служби України ОСОБА_4 отримував паспорти громадянина України для виїзду за кордон серії та номер НОМЕР_13 та НОМЕР_14 , за допомогою яких безперешкодно може покинути територію України, виїхавши за її межі, що підтверджується листом ВКА ГУНП в Закарпатській області №278/106/6-5-2024 від 22.02.2024, відповідно до якого ОСОБА_4 у період з 07.04.2019 по 04.02.2020, неодноразово здійснював перетин Державного кордону України до країн Європейського Союзу, використовуючи при цьому вищевказаний паспорт громадянина України для виїзду за кордон. ОСОБА_4 може впливати на свідків. Даний ризик обґрунтовано тим, що у вказаному кримінальному провадженні є необхідність у проведенні ряду судових первинних, повторних та додаткових експертиз; у допиті осіб в якості свідків із обставин, що мають значення для кримінального провадження, які відомі підозрюваному, як під час досудового розслідування, так і у ході судового розгляду кримінального провадження, у тому числі тих, які ще не допитані з об`єктивних причин, та будуть допитані у ході подальшого досудового розслідування. Вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони підозрюваного, який перебуває на волі, на свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , їх родичів, в тому числі із застосуванням психологічного та фізичного насильства або ж шляхом підкупу з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань, приховування їх від органів досудового розслідування та суду, що утруднить встановлення дійсних обставин справи. Аналогічні протиправні методи впливу можуть бути застосовані як до експертів, які виконуватимуть експертизи у даному кримінальному провадженні, у тому числі у спосіб вступу у поза процесуальні корупційні відносини з метою схиляння їх до проведення необ`єктивного дослідження, складання неправдивих висновків, або відмови від надання таких, так і до потерпілого, з метою надання ним неправдивих показань. ОСОБА_4 зможе знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Зважаючи на те, що ретельна підготовка та вчинення даних злочинів проведена із залученням ряду фізичних осіб, підозрюваному можуть бути відомі місця зберігання підроблених документів, за допомогою яких також міг незаконно переправляти осіб через кордон, які ще не долучені до кримінального провадження та які у подальшому можуть бути використані як докази, а тому останній може вдатися до їх знищення чи приховування, перебуваючи на волі. Знаходячись на волі, ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки останній має тісні зв`язки з органами державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронними та іншими органами, через керівників яких може вчиняти тиск на експертів, спеціалістів, свідків чи членів їх родин, з метою відмови чи зміни ними показань, вчинення інших дій на його користь, складання неправдивих висновків, або відмови від надання таких, підшукання осіб, які можуть надавати неправдиві показання на його користь. Перебуваючи на волі, ОСОБА_4 й надалі матиме можливість вчиняти аналогічні правопорушення. Враховуючи спосіб вчинення кримінального правопорушення, наявні підстави вважати, що останній, може вдатися до вчинення аналогічних кримінальних правопорушень.

На думку слідчого, вказані обставини свідчать про неможливість застосування щодо ОСОБА_4 особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту або застави, так як такі ним дотримані не будуть та являються недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно з запобіжним заходом у виді тримання під вартою. З цих підстав більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава не забезпечать реальної можливості запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КК України.

На підставі викладеного, слідчий просить обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , офіційно не працюючого, раніше не судимого, не одруженого, українця, громадянин України, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування, але не більше ніж на 60 днів.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та додані до нього матеріали кримінального провадження, зауваживши на наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання слідчого, просив відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати менш суворий запобіжний захід не пов`язаний з ізоляцією від суспільства - цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю. Вважає ризики не підтвердженими, всі його родичі виїхали за кордон, а хворі дід і баба залишаться самі без догляду.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши позицію прокурора з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено слідчим суддею у судовому засіданні, Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000079, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, вбачається, що 21.02.2024 року о 20 год. 45 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

22.02.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинені щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, вчинені з корисливих мотивів.

Статтею 131 КПК України визначено, що запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року по справі «Харченко проти України» (Заява N 40107/02) питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину та санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Дослідивши матеріали долучені до клопотання, а саме: рапорт від 12.02.2024 про вчинення кримінального правопорушення, повідомленням про виявлення кримінального правопорушення заст.начальника відділу 94 Прикордонного загону від 12.02.2024, протоколи допитів свідка ОСОБА_9 від 13.02.2024, 21.02.2024, протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 17.02.2024, протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 21.02.2024, протокол огляду місця події від 21.02.2024 легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN GOLF» з державними номерними знаками НОМЕР_1 , 2003 року випуску, зеленого кольору, протоколи пред`явлення особи для упізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_9 від 21.02.2024, за результатами якого останній упізнав ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , протоколами пред`явлення особи для упізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_10 від 21.02.2024, за результатами якого останній упізнав ОСОБА_8 , протокол пред`явлення речей для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_9 від 21.02.2024, який упізнав автомобіль марки «VOLKSWAGEN GOLF» з державними номерними знаками НОМЕР_1 на якому його перевозили для подальшого переправлення через кордон, протокол пред`явлення транспортного засобу для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_10 від 21.02.2024, який упізнав автомобіль марки «VOLKSWAGEN GOLF» з державними номерними знаками НОМЕР_1 , довідку з ВКА ГУНП в Закарпатській області за від 22.02.2024 щодо руху легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN GOLF» з державними номерними знаками НОМЕР_1 за період з 19.02.2024 по 21 годину 21.02.2024 згідно Інтегрованого інформаційно-аналітичного комплексу «Безпечне Закарпаття», протоколи вручення технічних засобів ОСОБА_9 від 17.02.2024, 19.02.2024, 20.02.2024 та інші матеріали кримінального провадження, вважаю обґрунтованою пред`явлену ОСОБА_4 підозру, про що свідчать додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження, які з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого злочину, в межах розслідування якого ставиться питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Між тим, поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04, рішення від 21.04.2011 року) означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Вирішуючи клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу, слідчий суддя вважає, що докази та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор дають достатні підстави для висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, злочин, який інкримінується ОСОБА_4 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може впливати на експертів та свідків, які вже встановлені та будуть встановлені, з метою дачі, зміни ними показань на його користь, зважаючи на процедуру свідчити перед судом, передбачену законодавством. ОСОБА_4 зможе вдатися до спроби знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення зважаючи на залучення інших осіб у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином зважаючи на наявні зв`язки. Знаходячись на волі ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема, аналогічне.

У даному випадку стороною обвинувачення доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти встановленим під час розгляду ризикам, оскільки у кримінальному провадженні зібрані докази, які у своїй сукупності вказують на обґрунтованість підозри про вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявні обґрунтовані ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

У зв`язку з наведеним, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Доводи сторони захисту зазначених висновків слідчому судді не спростовують, а матеріали провадження не містять переконливих відомостей, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

На виконання зазначених вимог слідчий суддя, враховуючи обставини кримінального правопорушення та стадію досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, вважає за можливе одночасно визначити заставу як альтернативний запобіжний захід.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому слідчий суддя враховує, що виходячи з практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 року, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , його майновий та сімейний стан, слідчий суддя вважає, що у зв`язку з наведеним та з урахуванням тяжкості злочину, його високого ступеня суспільної небезпеки, а також даних про особу підозрюваного та ризиків, встановлених слідчим суддею, останньому слід визначити заставу в розмірі вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» (3028 грн.), відповідно становить 242240 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та є співмірною з існуючими у даному кримінальному провадженні ризиками. При цьому слідчим суддею враховано розмір предмета злочину.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, у разі внесення застави на підозрюваного у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 369, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з 20 год. 45 хв. 21 лютого 2024 року.

Встановити строк дії ухвали до 18 квітня 2024 року, включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , обов`язків, передбачених КПК України, 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень на рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26213408; банк отримувача ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0018501.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 , у відповідності до ч. 5 ст.194 КПК України, покласти наступні обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 28 лютого 2024 року.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1