Справа № 202/3243/24
Провадження № 1-кс/202/2168/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська клопотання старшого слідчого ВП №2 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного 06.03.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000299за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

15.03.2024 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання, в якому слідчий просить накласти арешт на майно, вилучене під час обшуку в порядку ст. 233 КПК України за фактичним місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , речами, а саме на: куртку темно-синього кольору, яку поміщено до спец. пакету № QYH 0151909; пляшку коньяку «Chocolatier», яку поміщено до спец. пакету № PSP 2143710; спортивні штани чорного кольору, які поміщені до спец. пакету № RAW 0053183; капюшон темно-синього кольору, який поміщено до спец. пакету № WAR 1503415; кросівки сірого кольору з підошвою білого кольору, які поміщено до спец. пакету № QYH 0151911, з метою збереження по кримінальному провадженню речових доказів.

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні слідчого відділення поліції №2 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 06.03.2024 за № 0000299 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що, ОСОБА_5 , 06.03.2024 приблизно о 00 годині 30 хвилин, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 вчинив щодо потерпілого ОСОБА_6 , відкрите заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи і його дії, відповідно до повідомлення про підозру від 07.03.2024 рок кваліфіковані за ч.4 ст.186 КК України.

При цьому підозрюваний завдав потепілому тілесні ушкодження та заволодів майном потерпілого на загальну суму 16429 гривень.

Надалі, 07.03.2024 в період часу з 14 год. 39 хв. до 16 год. 05 хв. в ході обшуку будинку АДРЕСА_1 , в якому мешкав підозрюваний було виявлене майно, яке має доказове значення для кримінального провадження:

- куртку темно-синього кольору, яку поміщено до спец. пакету № QYH 0151909;

- пляшку коньяку «Chocolatier», яку поміщено до спец. пакету № PSP 2143710;

- спортивні штани чорного кольору, які поміщені до спец. пакету № RAW 0053183;

- капюшон темно-синього кольору, який поміщено до спец. пакету № WAR 1503415;

- кросівки сірого кольору з підошвою білого кольору, які поміщено до спец. пакету № QYH 0151911.

Вказані вище вилучені речі та предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Таким чином, з метою збереження речових доказів, слідчий просив накласти арешт на зазначене майно.

Сторони кримінального провадження до суду не з`явились. Слідчий надав до суду заяву зазначивши про проведення судового засідання за його відсутності, та просив задовольнити клопотання.

Враховуючи положення ч.1 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає доцільним здійснити розгляд клопотання за відсутності учасників.

Дослідивши надані прокурором матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У судовому засіданні встановлено, що слідчим СВ ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 06.03.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000299 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

При цьому, як свідчать надані матеріли вказаного кримінального провадження, а саме: відповідно до протоколу обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 07.03.2024 року співробітниками поліції, було виявлено та вилучено: куртку темно-синього кольору, яку поміщено до спец. пакету № QYH 0151909; пляшку коньяку «Chocolatier», яку поміщено до спец. пакету № PSP 2143710; спортивні штани чорного кольору, які поміщені до спец. пакету № RAW 0053183; капюшон темно-синього кольору, який поміщено до спец. пакету № WAR 1503415; кросівки сірого кольору з підошвою білого кольору, які поміщено до спец. пакету № QYH 0151911.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Органом досудового розслідування доведено, необхідність вилучення під час обшуку за місцем проживання причетного ОСОБА_5 кримінального правопорушення речі, які мають значення для досудового розслідування зазначеного кримінального провадження та вилучені речі можуть містити сліди вчинення злочину та інші обставини, які можуть мати суттєве значення для досудового розслідування, оскільки зі слів останнього та з показів потерпілого саме у вилучених речах ОСОБА_5 здійснював злочин, що також зафіксовано камерами відеоспостереження, а також вилучено пляшку коньяку «Chocolatier», яка підходить під опис речей, які були викрадені у потерпілого за вказаних обставин кримінального правопорушення.

Постановою старшого слідчого СВ ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 07.03.2024 року, вилучені 07.03.2024 року за місцем мешкання ОСОБА_5 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.03.2024 року було задоволено клопотання слідчого за погодженням з прокурором та надати дозвіл на проведення обшуку, який було здійснено в порядку ст..233,234 КПК України в рамках кримінального провадження, внесеного 06.03.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000299 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, квартири за адресою: АДРЕСА_1 , згідно протоколу обшуку від 07.03.2024 в період часу з 14 год. 39 хв. до 16 год. 05 хв. під час проведення якого виявлено та вилучено зазначене в клопотанні майно.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що накладення арешту, наразі, на вилучене майно буде відповідати тим завданням кримінального провадження під час проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000299, а отже відповідатимуть вимогам ст. 2, 98, 170 КПК України.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки, на думку слідчого судді, органом досудового розслідування доведено, що незастосування в даному випадку арешту речового доказу може призвести до його приховування, пошкодження, знищення, перетворення.

З метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя доходить висновку про наявність правових підстав для арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, в зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

Разом з тим, відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчого слідчий суддя постановляє ухвалу, у якій, зокрема, зазначає, порядок виконання ухвали.

Таким чином, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити спосіб виконання даної ухвали, в порядку затвердженому постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104 із змінами та доповненнями.

При цьому, слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, а отже після усунення обставин, які були підставою для накладення арешту, зокрема проведення експертизи, власник майна має право звернутися до суду з клопотанням про скасування арешту майна, чи надати докази належності вказаного майна іншим особам тощо, що буде оцінено вже під час іншої процедури, передбаченої законом, задля можливості визначення, можливо, іншого менш обтяжливого способу забезпечення доказів чи визначеного способу арешту майна.

Керуючись ст. 167-168, 170-173, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене під час обшуку в порядку ст. 233 КПК України за фактичним місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , речами, а саме на: куртку темно-синього кольору, яку поміщено до спец. пакету № QYH 0151909; пляшку коньяку «Chocolatier», яку поміщено до спец. пакету № PSP 2143710; спортивні штани чорного кольору, які поміщені до спец. пакету № RAW 0053183; капюшон темно-синього кольору, який поміщено до спец. пакету № WAR 1503415; кросівки сірого кольору з підошвою білого кольору, які поміщено до спец. пакету № QYH 0151911.

Заборонити відчуження, розпорядження та користування вказаним майном до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Арештоване майно зберігати в порядку визначеному розділом «Зберігання речових доказів» Порядку зберігання речових доказів, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104 із змінами та доповненнями.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1