ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/1301/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2024 року, якою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, -

УСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого.

Застосувано до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на строк, що не перевищує 60 (шістдесят) діб до 24.06.2024 включно.

Строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 20 години 30 хвилин 26.04.2024.

Визначено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 45 420 гривень у грошовій одиниці України, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок .

У разі внесення застави постановлено звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 з під варти та покласти на нього наступні обов`язки: не відлучатися за межі Харківського району без дозволу прокурора чи суду; повідомляти прокурора чи суд про своє фактичне місце проживання та засоби зв`язку; прибувати за кожним викликом до прокурора чи суду.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на строк, що не перевищує 60 (шістдесят) діб до 24.06.2024 включно.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі внесення застави, наступні обов`язки: не відлучатись із населеного пункту, у якому проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та /або роботи; здати на зберігання, у разі наявності, свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за кордон; утримуватися від спілкування з свідками.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції вказав на те, що є наявними ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду, свідків в даному кримінальному провадженні, може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки він не працює та немає джерел постійного доходу, не одружений, немає міцних соціальних зав`язків, за місцем реєстрації не проживає, не з`являвся до суду, в зв`язку з чим був оголошений в розшук, переховувався від суду, тим самим перешкоджав кримінальному провадженню, доказів поважності причин неявки до суду не надав, то суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_6 з метою ухилення від кримінального покарання може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, що свідчить про існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

При цьому судом враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, та прийшов до переконання про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду , в клопотанні прокурору відмовити та постановити нову, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що вагомих доказів про неможливість застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів не наведено.

Зазначає про те, що обвинувачений має постійне місце реєстрації та мешкання у м. Харкові, мешкає разом зі своєю матір`ю, від суду не переховувася,а всеь час знаходився на лікуванні в реабілітаціонному центрі.

Визнав повністю свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та щиро розкаявся.

Сприяв у розкритті злочину.

У судове засідання учасники судового провадження не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань про розгляд за їх участі не подавали.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, враховуючи те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного злочину, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, у період іспитового строку, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до трьох років, з урахуванням того, що останній не працює та немає джерел постійного доходу, не одружений, немає міцних соціальних зав`язків, за місцем реєстрації не проживає, не з`являвся до суду, в зв`язку з чим був оголошений в розшук, переховувався від суду, тим самим перешкоджав кримінальному провадженню, доказів поважності причин неявки до суду не надав, то суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_6 з метою ухилення від кримінального покарання може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, що свідчить про існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Отже, на час проведення апеляційного перегляду ризики, що існували на час обрання запобіжного заходу обвинуваченому, не зменшились, а суспільний інтерес, внаслідок висунутого йому обвинувачення, об`єктивно переважає принцип поваги до особистої свободи.

Враховуючи вищенаведені відомості, колегія суддів вважає обґрунтованими та доведеними ризики, якими прокурор обґрунтовує необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи обвинуваченого та обставин кримінального провадження.

Надаючи оцінку посиланням в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, оскільки він проживає разом з матір`ю ,має постійне місце проживання, яке є офіційно зареєстрованим, колегія суддів зауважує, що вказані обставини жодним чином не свідчать про зменшення існуючих ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутність підстав для її за доводами апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.177, 178, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419 КПК України, - ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2024 року про застосування обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді: