н/п 1-кс/490/1861/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/1610/24
У Х В А Л А

про скасування арешту майна

17 травня 2024 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання представника скаржника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Представник скаржника ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту на майно. Зазначає, що 11 березня 2024 року слідчим суддею Центрального районного суду міста Миколаєва (справа №490/1610/24, провадження №1-кс/490/976/2024), за результатами розгляду клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні №0000272 від 04 березня 2024 року, накладено арешт на тимчасово вилучений транспортний засіб автомобіль «Mercedes Benz 313 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Також просив скасувати арешт з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Вважає, що на даний час у арешті автомобіля відпала потреба, оскільки вже були проведені всі необхідні слідчі дії, дослідження і експертизи, допитані свідки.

Представник скаржника та скаржник в судове засідання не з`явилися, представник просив розглянути клопотання без їх участі.

Прокурор в судове засідання не з`явився, просив розглянути клопотання без його участі, заперечував проти задоволення клопотання. Зазначив, що ухвалою слідчого судді на транспортний засіб накладено арешт, оскільки він є учасником ДТП, відповідає критерію речового доказу та підлягає арешту з метою забезпечення його збереження в стані, що має на собі сліди пошкодження під час ДТП, належного огляду, проведення відповідних експертиз, слідчих експериментів обставин виникнення та розвитку аварійної події.

Також, слідчим у провадженні призначено експертизу по дослідженню технічного стану вищевказаного транспортного засобу та транспортно-трасологічну експертизу, які на даний час перебувають на виконанні експертів ОНДІСЕ та висновки експертів відсутні у органа досудового розслідування.

Крім того, досудове розслідування у провадженні триває та подальшому, з урахуванням отриманих фактичних даних, може виникнути необхідність у проведенні слідчих дій та інших експертних досліджень за участю вищевказаного транспортного засобу у стані, що має на собі сліди ДТП.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме заявник.

Так, Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, заявник як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відтак, слідчий суддя вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів на підставі яких можливо розглянути справу та винести рішення, що сприятиме досягненню завдань, визначених у статтях 303-308 КПК України, та розгляду справи в межах розумних строків.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього письмові документи, вважаю, що в задоволені клопотання слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Статтею 1 Кримінально процесуального кодексу України визначено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч.1 ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч.3 ст.170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно матеріалів провадження, 03.03.2024 близько 18:35 год., в м. Миколаєві на проспекті Центральному, сталася ДТП (наїзд ТЗ на велосипедиста), за участю автомобіля «Mercedes Benz 313 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухаючись у м. Миколаєві по проспекту Центральному, зі сторони вул. Шосейної в напрямку вул. Фалеєвської, у середній смузі для руху, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Пушкінською, на якому організовано круговий рух, здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_6 , який рухався у попутному напрямку у правій смузі для руху. В результаті ДТП велосипедист ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці.

Відомості за даним фактом внесено до ЄРДР за №0000272 від 04 березня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В ході огляду місця ДТП 03.03.2024 року слідчим було вилучено автомобіль «Mercedes Benz 313 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , як річ, що зберегла на собі сліди кримінального правопорушення.

Власником вказаного транспортного засобу є ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчим суддею встановлено, що 11 березня 2024 року слідчим суддею Центрального районного суду міста Миколаєва (справа №490/1610/24, провадження №1-кс/490/976/2024), за результатами розгляду клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні №0000272 від 04 березня 2024 року, накладено арешт на тимчасово вилучений транспортний засіб автомобіль «Mercedes Benz 313 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурор у кримінальному провадженні відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_7 в заяві вважав передчасним скасування арешту з транспортного засобу, оскільки автомобіль «Mercedes Benz 313 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був учасником ДТП, під час якою особа отримала тілесні ушкодження та загинула. Вказаний автомобіль має на собі сліди пошкодження під час ДТП.

Також, слідчим у провадженні призначено експертизу по дослідженню технічного стану вищевказаного транспортного засобу та транспортно-трасологічну експертизу, які на даний час перебувають на виконанні експертів ОНДІСЕ та висновки експертів відсутні у органа досудового розслідування.

Згідно зі ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що із клопотанням про скасування арешту майна, окрім сторони кримінального провадження, а саме підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, може звернутися інший власник або володілець такого майна.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основополож них свобод, будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Так, у справах "Бакланов проти Росії" (рішення від 9 червня 2005 р.), "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним.

Згідно зі ст.7,16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

З огляду на вище викладене слідчий суддя дійшов висновку, що на даний час досудове розслідування ще триває, транспортний засіб «Mercedes Benz 313 CDI» має на собі сліди пошкодження під час ДТП, з цим речовим доказом проводяться відповідні експертизи під час досудового розслідування, що в свою чергу свідчить про те, що потреба у застосуванні арешту цього майна на час розгляду клопотання ще не відпала, в зв`язку з чим клопотання про скасування арешту задоволенню не підлягає.

Прохання представника скасувати арешт з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , також не підлягає задоволенню, оскільки ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 11 березня 2024 року (справа №490/1610/24, провадження №1-кс/490/976/2024), арешт на таке майно не накладався.

Керуючись вимогами ст. ст.117,170-173,309,395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені клопотання представника скаржника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту автомобіля «Mercedes Benz 313 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а також свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 відмовити.

Відповідно до ст.309 КПК України, ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1