Провадження № 1-кс/359/1068/2024
Справа № 359/5479/24
У Х В А Л А

Іменем України

29 травня 2024 року м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання дізнавача сектору дізнання Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000176 від 27 травня 2024 року за ознаками кримінального, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

28.05.2024 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області засобами поштового зв`язку надійшло вищезазначене клопотання про арешт майна, яке обґрунтовано наступним.

В ході досудового розслідування встановлено, що 27 травня 2024 року близько 11 години 00 хвилин працівниками Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, під час несення служби за адресою: АДРЕСА_1 , зупинено з метою перевірки автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на законну вимогу працівників поліції пред`явив посвідчення водія України, серія та номер НОМЕР_2 із власною в ньому фотокарткою, видане 08.11.2023 ТСЦ № 8041, яке за візуальним виглядом містить ознаки підробки.

Відомості по даному факту внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000176 від 27.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України

В ході огляду місця події, який проводився 27.05.2024 в період часу з 11 год. 30 хв. по 12 год. 00 хв., за адресою, АДРЕСА_1 , в ході якого був присутній ОСОБА_4 , у якого виявлено та вилучено посвідчення водія України, серія та номер НОМЕР_2 із власною в ньому фотокарткою, видане 08.11.2023 ТСЦ № 8041, яке за візуальним виглядом містить ознаки підробки., яке поміщено до спец пакету ICR0079818, з підписами учасників слідчої дії.

Під час досудового розслідування, 27.05.2024 дізнавачем винесено постанову про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речового доказу, а саме посвідчення водія України, серія та номер НОМЕР_2 із власною в ньому фотокарткою, видане 08.11.2023 ТСЦ № 8041 на ім`я ОСОБА_4 , яке було вилучене під час огляду місця події від 27.05.2024.

З урахуванням викладеного просить накласти арешт на вищевказане посвідчення водія України, серія та номер НОМЕР_2 з метою збереження речових доказів, та забезпечення проведення судової експертизи, об`єктом якої є вилучене посвідчення.

На розгляд клопотання дізнавач не з`явився, просив розглянути клопотання без його участі.

Власник вилученого посвідчення ОСОБА_4 повідомлений про розгляд клопотання, на виклик не з`явився.

Дослідивши клопотання та долучені матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що заявлене клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

В силу вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 цієї статті при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу). 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Зі змісту клопотання та долучених матеріалів встановлено, що у органу досудового розслідування є обґрунтовані підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення і вилучене в ході огляду місця події посвідчення водія має значення речового доказу у кримінальному провадження та потребує безпосереднього експертного дослідження.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшла висновку, що з метою виконання завдань кримінального провадження та збереження речового доказу, забезпечення проведення судових експертиз, є необхідність у застосуванні зазначених в клопотанні заходів забезпечення кримінального провадження: накладенні арешту на вилучене в ході огляду місця події посвідчення.

При цьому суд враховує, що в даному випадку такий ступінь процесуального примусу є виправданим та відповідає завданням кримінального провадження. Строк звернення з клопотанням слідчим не порушений.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 98, 100, 132, 170-174, 284, 309, 376 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на вилучене майно, а саме: посвідчення водія України, серія та номер НОМЕР_2 із власною в ньому фотокарткою, видане 08.11.2023 ТСЦ № 8041 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обов`язок зберігання майна, на яке накладений арешт, покласти на сектор дізнання Бориспільського РУП ГУНП в Київській області.

На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляційну скаргу протягом п`яти днів безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_5 -Лесів