Справа № 452/1815/24
Провадження № 1-кс/452/477/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року м. Самбір

Слідча суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора Самбірської окружної прокуратури Львівської області,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 22 травня 2024 року звернулась до Самбірського міськрайонного суду зі скаргою на бездіяльність прокурора Самбірської окружної прокуратури Львівської області, в якій просить визнати бездіяльність щодо не розгляду її клопотання у порядку ст. 220 КПК України, направленого 16 квітня 2024 року, про вчинення процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000069, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.12.2023 року.

Слідча суддя, дослідивши матеріали скарги, встановила наступні факти та відповідні їм правовідносини які регулюються нормами кримінально-процесуального законодавства.

Підсудність скарг, які подаються в порядку ст. 303 КПК України, положеннями глави 26 цього Кодексу («Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування»), не врегульовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318- 380 КПК України.

Разом з тим, зазначені статті не містять вказівок щодо підсудності справ даної категорії.

Норми чинного КПК України визначають, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Виходячи з аналізу ст. 32 КПК України щодо територіальної підсудності, слідує, що, у тому числі, і скарги на рішення, дії або ж бездіяльність слідчого, прокурора підлягає розгляду місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Правила про підсудність випливають із основних засад судочинства, передбачених ст. 129 Конституції України, засад кримінального провадження, визначених у главі 2 КПК, а також засад організації судової влади, окреслених розділом 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Вони безпосередньо ґрунтуються на принципах побудови системи судів загальної юрисдикції, встановлених ч. 1 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а саме територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Як зазначено у листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013 року № 223-558/0/4-13, законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду клопотань, територіальна підсудність, щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (наприклад ч.1 ст. 306).

При цьому, підсудність розгляду скарги визначається не за місцезнаходженням органу, що здійснює процесуальне керівництво, а за місцезнаходженням органу досудового розслідування, іншими словами - за підслідністю, з чого слідує, що скарги на дії процесуальних керівників у кримінальному провадженні не залежно від їх місцезнаходження, має розглядати слідчий суддя того місцевого суду, у межах юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а не орган процесуального керівництва.

Як встановлено слідчою суддею заявниця оскаржує бездіяльність уповноваженої особи Самбірської окружної прокуратури Львівської області у кримінальному провадженні № 0000069, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.12.2023 року.

З матеріалів скарги видно, що органом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні є відділення поліції № 2 Самбірського ГУНП у Львівській області (м. Турка вул. Василя Стуса, 14, Самбірського району Львівської області), що територіально відноситься до Турківського районного суду Львівської області.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді.

Частиною 7 ст. 304 КПК України передбачено, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

З урахуванням того, що скарга не підлягає розгляду в Самбірському міськрайонному суді Львівської області, слідча суддя приходить до висновку про повернення скарги заявниці.

Керуючись ст. ст. 303-309, 369-372, 376 КПК України, слідча суддя,

У Х В А Л И Л А:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора Самбірської окружної прокуратури Львівської області у кримінальному провадженні № 0000069, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.12.2023 року - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її отримання.

Слідча суддя