Справа № 145/975/23
Провадження №1-кп/145/59/2024
У Х В А Л А

"18" квітня 2024 р. Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по обвинувальному акту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000255 від 07.09.2022, щодо обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.1, 2, 3 ст.307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Тиврівського районного суду Вінницької області знаходиться обвинувальний акт щодо обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.1, 2, 3 ст.307 КК України.

09.04.2024 від прокурора Тиврівського відділу Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_6 надійшло клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою на 60 днів, оскільки останній, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, а також може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, чи вчинити інше кримінальне правопорушення подібного характеру, оскільки злочини, які вчиняються ОСОБА_5 мають системний характер, починаючи з моменту його звільнення з місця позбавлення волі від 08.04.2020, тобто наявні ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про продовження строку тримання під вартою підтримав, з підстав викладених у ньому та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_4 просять відмовити у задоволенні клопотання, змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Суд, вислухавши прокурора, обвинуваченого, його захисника, щодо вирішення клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахувавши вимоги ст.178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення, приходить до наступного висновку.

Суд враховує вимоги ст.177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Також суд, враховує вимоги ст.5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці (справи «Талаліхіна проти України», «Виноградський проти України», «Чернявський проти України») неодноразово зазначав, що з метою недопущення надмірності строків тримання особи під вартою суддям необхідно належним чином оцінювати обставини та необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на свідків.

Обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, ухвалами Тиврівського районного суду Вінницької області від 22.06.2023, 02.08.2023, 25.09.2023, 14.11.2023, 28.12.2023, 21.02.2024 йому продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, з урахуванням ризиків, передбачених ст.177 КПК України, жодного доказу про зникнення цих ризиків суду не надано.

Відповідно до наявних матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного, особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від 9 до 12 років. Термін тримання обвинуваченого під вартою спливає 20.04.2024, розгляд справи розпочато, обвинуваченого, свідків не допитано, не досліджено письмові докази, що не виключає можливості тиску обвинуваченого на свідків, також обвинувачений може іншим чином перешкоджати встановленню об`єктивної істини, що і доводить існування ризиків у кримінальному провадженні, визначених ст.177 КПК України.

Сукупність вищезазначеного свідчить, що на даній стадії судового розгляду жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не досягне мети застосування запобіжного заходу, визначеної ст.177 КПК України.

Все зазначене свідчить, що ризики встановлені судом при обранні та продовженні запобіжного заходу існують, а достатнім для їх запобігання запобіжним заходом буде тримання обвинуваченого під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не будуть гарантувати належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, в зв`язку з чим, дію запобіжного заходу доцільно продовжити на 60 діб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 183, 197, 199, 331, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задоволити.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою продовжити на строк 60 днів, тобто до 16 червня 2024 року включно.

В задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів ОСОБА_5 - з дня отримання її копії, рештою учасників - з дня проголошення ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження - після розгляду апеляційним судом, якщо така не буде скасована.

Копію ухвали направити для виконання до ДУ «Вінницької установи виконання покарань (№1)», вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику.

Суддя ОСОБА_8