Справа № 711/642/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2024 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000078 від 07.01.2024, стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вяжля, Саратовської області, рф, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, який на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей чи інших осіб не має, депутатом, учасником АТО, бойових дій не являється, не є особою з інвалідністю, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 01.01.2024, в точний час не встановлено, перебуваючи за адресою: м. Черкаси, провулок Слобідський, будинок 18, на дорозі знайшов банківську картку, (з безконтактною технологією проведення платежів), яка була втрачена її власником ОСОБА_5 , при невстановлених в ході розслідування обставинах, емітентом якої є АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , яка закріплена за рахунком НОМЕР_2 та в силу вимог ст. 1 Закону України "Про інформацію" № 2657-ХП від 2 жовтня 1992 року, п. 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України "Про платіжні системи коштів в Україні" N 2346 III від 05 квітня 2001 року, ч. 4ст. 51 Закону України "Про банки та банківську діяльність" № 2121-Ш від 7 грудня 2000 року, Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року N 414, та примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України, є офіційним документом, в ході чого в останнього виник умисел на її привласнення та корисливий мотив на таємне викрадення з банківського рахунку грошових коштів. Знайшовши банківську картку, ОСОБА_4 , не вчинив жодних дій щодо встановлення власника картки чи її повернення, а покинув місце вчинення правопорушення.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, як привласнення офіційного документу.

ОСОБА_4 умисно привласнивши належну ОСОБА_5 банківську картку за вищеописаних обставин, продовжуючи реалізацію свого загального злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна шляхом розрахунку вищевказаною банківською карткою за товар, керуючись жагою до легкої наживи, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, діючи умисно, за період часу з 03.01.2024 по 06.01.2024 при купівлі товарів розрахувався банківською карткою АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , яка закріплена за рахунком НОМЕР_2 та належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на загальну суму 2404 грн. 80 коп., а саме: - 03.01.2024 о 16:37 розрахунок за продукти в магазині «Затишок», який розташований за адресою: вул. Чигиринська, 11/2, м. Черкаси на суму 21 грн. 00 коп.; - 03.01.2024 о 16:47 розрахунок за продукти в магазині «Затишок», який розташований за адресою: вул. Чигиринська, 11/2, м. Черкаси на суму 70 грн. 00 коп.; -04.01.2024 о 10:33 розрахунок за продукти в магазині «Затишок», який розташований за адресою: вул. Чигиринська, 11/2, м. Черкаси на суму 48 грн. 00 коп.; -04.01.2024 о 10:34 розрахунок за продукти в магазині «Затишок», який розташований за адресою: вул. Чигиринська, 11/2, м. Черкаси на суму 70 грн. 00 коп.; -05.01.2024 о 10:06 розрахунок за продукти в магазині «Затишок», який розташований за адресою: вул. Чигиринська, 11/2, м. Черкаси на суму 154 грн. 00 коп.; -05.01.2024 о 10:11 розрахунок за продукти в магазині «Затишок», який розташований за адресою: вул. Чигиринська, 11/2, м. Черкаси на суму 188 грн. 00 коп.; -06.01.2024 о 09:31 розрахунок за продукти в магазині «Файно маркет», який розташований за адресою: вул. Симиренківська, 25, м. Черкаси на суму 241 грн. 70 коп.; -06.01.2024 о 09:33 розрахунок за продукти в магазині «Файно маркет», який розташований за адресою: вул. Симиренківська, 25, м. Черкаси на суму 138 грн. 80 коп.; -06.01.2024 о 09:33 розрахунок за продукти в магазині «Файно маркет», який розташований за адресою: вул. Симиренківська, 25, м. Черкаси на суму 343 грн. 40 коп.; -06.01.2024 о 09:33 розрахунок за продукти в магазині «Файно маркет», який розташований за адресою: вул. Симиренківська, 25, м. Черкаси на суму 83 грн. 90 коп.; -06.01.2024 о 10:23 розрахунок за продукти в магазині «Каспій», який розташований за адресою: вул. Симиренківська, 19, м. Черкаси на суму 340 грн. 00 коп.; -06.01.2024 о 10:25 розрахунок за продукти в магазині «Каспій», який розташований за адресою: вул. Симиренківська, 19, м. Черкаси на суму 170 грн 00 коп.; -06.01.2024 о 13:11 розрахунок за продукти в магазині «Затишок», який розташований за адресою: вул. Чигиринська, 11/2, м. Черкаси на суму 366 грн. 00 коп.; -06.01.2024 о 17:09 розрахунок за продукти в магазині «Затишок», який розташований за адресою: вул. Чигиринська, 11/2, м. Черкаси на суму 170 грн. 00 коп.;

Своїми діями ОСОБА_4 завдав потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 2404 грн. 80 коп.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинених ним інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності і він їх у повному обсязі підтверджує. Пояснив, що 01.01.2024 перебуваючи за адресою: м.Черкаси, провулок Слобідський, 18 на дорозі знайшов банківську карту АТ «Акцент-Банк», яку загубив потерпілий. Він вирішив скористатися грошовими коштами, які знаходились на банківському рахунку. В період з 03.01.2024 по 06.01.2024 купивши харчові продукти, він розрахувувався знайденою банківською картою. На загальну суму 2404 гривні 80 копійок.

Просив врахувати, що він усвідомив та повністю визнав свою провину, зробивши для себе належні висновки, засуджує свою поведінку. В подальшому зобов`язується відшкодувати заподіяні збитки. Просить вибачення за вчинені злочини. У скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати, надавши шанс на виправлення.

До початку судового засідання потерпілий ОСОБА_5 подав до суду заяву про проведення судового засідання без його участі. Завданий збиток не відшкодований. Просив призначити покарання, визначене йому законом на розсуд суду.

Врахувавши наведене, запитавши думку присутніх учасників кримінального провадження, які не заперечили щодо проведення судового засідання за даної явки, суд, відповідно до положень ст.325 КПК України визнав за можливе з`ясувати всі обставини кримінального провадження за відсутності належно повідомленого потерпілого.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства злочинів при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, вислухавши думку прокурора, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Заперечень з приводу оголошених фактичних обставин, встановлених в ході досудового розслідування в кримінальному проваджені, від сторін не надійшло, учасники погодилися із кваліфікацією вчиненого діяння, будь-які заперечення відсутні.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується доказами, які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав в судовому засіданні, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, у суду не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.357 КК України - привласнення офіційного документу та за ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р., особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, які відповідно ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків (ч.1 ст.357 КК України) та тяжких (ч.4 ст.185 КК України) кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, даний про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності суду не надано, офіційно не працевлаштований, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей чи інших осіб не має, не є особою з інвалідністю, на консультативному та диспансерному нагляді у лікаря нарколога не перебуває, амбулаторну психіатричну допомогу у лікаря психіатра м. Черкаси не одержує, характеристики за місцем проживання суду не надано, завданий потерпілому збиток не відшкодований, щиро розкаявся у вчиненому.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, вибачався за вчинене та висловлював жаль з приводу вчиненого, зобов`язався відшкодувати завданий потерпілому збиток, критично оцінював свої дії та готовий нести відповідальність за вчинене, що свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, його наслідків, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, який усвідомлюючи свою провину, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст.50 КК України, призначити покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з принципу гуманізму, суд вважає, що при зазначених вище обставинах призначення ОСОБА_4 навіть мінімального покарання у виді позбавлення волі в межах санкції вказаної норми було б явно несправедливим.

Згідно ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Підстав для застосування ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

В рамках даного кримінального провадження стосовно обвинуваченого запобіжний захід не обирався. Враховуючи те, що під час судового розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу від учасників судового провадження на розгляд суду не надходили, а тому підстав відповідно до положень ст. 177, 178 КПК України для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Цивільні позови у встановленому законом порядку в даному кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_5 не заявлений, що не позбавляє права останнього відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України звернутися до суду з відповідним позовом у порядку цивільного судочинства.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати по кримінальному провадженню, відсутні.

Керуючись ст.ст.7, 100, 124, 368-371, 373, 376, 392, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за ч. 1 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази по кримінальному провадженню:

- банківську карту АТ «Акфент-банк» на ім`я ОСОБА_6 № НОМЕР_1 , яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження, повернути потерпілому ОСОБА_5 .

- три оптичних носій інформації - диски СD_ RW, з записом з камер відеоспостереження, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах провадження протягом всього часу їх зберігання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч.2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ст.376 ч.6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя