Справа № 337/563/24
Номер провадження 1-кп/337/234/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року м.Запоріжжя

Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі :

головуючого - судді : ОСОБА_1 ,

за участі секретаря : ОСОБА_2 ,

прокурора : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника : ОСОБА_5

обвинуваченого : ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя кримінальне провадження №0000013 від 05.01.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, з середньою освітою, раніше не судимого, неодруженого, не працюючого,має на утриманні малолітню дитину- ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

10.12.2023 приблизно о 21:00 годині ОСОБА_6 , маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , діючи умисно, з причини раптово виниклих неприязних відносин, наніс щонайменше 3 удари кулаками обох рук в область голови та обличчя ОСОБА_8 , чим спричинив останньому закритий перелом нижньої щелепи ліворуч,що кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, яке не є небезпечним для життя, проте спричинило тривалий розлад здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення за вищевикладених обставин визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, зазначив, що дійсно, 10.12.2023 року зайшов у гості до свого пасинка ОСОБА_9 по АДРЕСА_3 .В цей час до нього за вказаною адресою прийшов двоюрідний племінник- ОСОБА_10 , який поскаржився на співмешканця своєї матері ОСОБА_8 , який зі слів останнього ображав його та молодшого брата, а саме не давав їсти, висловлювався нецензурною лайкою в їх бік. Після цих слів він пішов до ОСОБА_8 , щоб поспілкуватися з приводу образи дітей. Прийшовши до ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_4 він тричі вдарив ОСОБА_8 в обличчя, зазначивши тому, що не можна ображати дітей. Після чого вивів ОСОБА_8 на вулицю, де вони продовжили спілкування. Співмешканка ОСОБА_8 викликала поліцію, яка відвезла його до відділу поліції. Він це зробив, бо діти просили їх захистити.

Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує. З урахуванням повного визнання вини у вчиненні вище наведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд з`ясував та впевнився, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, що їхня позиція добровільна та роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та обмежив дослідження обставин справи допитом обвинуваченого, а також дослідження характеризуючого матеріалу відносно ОСОБА_6 .

Таким чином, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення доказано повністю зібраними по справі доказами, достовірність та істинність, яких обвинуваченим не заперечується, що дає суду підстави кваліфікувати його дії за ч.1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального Кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку скоєного, особу обвинуваченого, обставини, що впливають на його відповідальність.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд відносить щире каяття у скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З урахуванням обставин і характеру скоєного кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії не тяжких злочинів, особи обвинуваченого, який раніше не судимий , на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працює, суд вважає за можливе його виправлення без відбування покарання у вигляді позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з випробуванням за правилами ст. 75 КК України, з покладанням на нього обов`язків згідно зі ст. 76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349,368, 370-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від призначеного судом покарання з випробуванням строком на один рік з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації ; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Речові докази по справі: медичну документацію ОСОБА_8 , передану на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 -залишити власнику по належності.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1