справа № 462/7548/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2024 року Залізничний районний суд м. Львова

в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Краматорськ, Донецької області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судженого

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст.185, ч. 1 ст. 357 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

обвинувачений ОСОБА_5 30.08.2022 о 15:40 год. перебуваючи на вул. Чернівецькій у м. Львові зустрів потерпілого ОСОБА_4 , до якого звернувся із проханням надати дозволу використати його мобільний телефон для здійснення телефонного дзвінка. Потерпілий ОСОБА_4 розблокувавши свій мобільний телефон за допомогою графічного паролю у вигляді букви «П» в присутності ОСОБА_5 , після чого, між ними зав`язалась розмова о 16:30 год. ОСОБА_5 провів ОСОБА_4 на електропотяг, що розміщувався на одному із перонів Головного залізничного вокзалу міста Львова, що на пл. Двірцевій, 1 у м. Львові. Маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, повторно, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності ОСОБА_5 дочекавшись, коли ОСОБА_4 заснув, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, викрав із кишень штанів потерпілого його мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 8», модель «M1908C3IG», імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , синього кольору, вартістю 3 500 гривень, в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «лайфселл» НОМЕР_3 , а також шкіряний гаманець коричневого кольору, вартістю 300 гривень, 500 гривень та водійське посвідчення видане на ім`я ОСОБА_4 , яке не становить матеріальної цінності, розпорядившись на власний розсуд. Своїми протиправними діями ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 4300 гривень.

Окрім цього, 30.08.2022 року, о 16:30 год. ОСОБА_5 знаходячись в електропотязі, що розміщувався на одному із перонів Головного залізничного вокзалу міста Львова, що на пл. Двірцевій, 1 у м. Львові маючи умисел на викрадення офіційного документу, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з кишені штанів потерпілого ОСОБА_4 , банківську картку АТ КБ «ПРИВАТБАК» № НОМЕР_4 , а також банківську картку АТ «Державний ощадний банк України» № НОМЕР_5 , виданих на ім`я потерпілого та належних останньому, та які за сукупністю норм ст.1 Закону України «Про інформацію», п. п. 1. 4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п.15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», є офіційним документом, після чого покинув вказаний електропотяг.

Окрім цього, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, маючи умисел на таємне викрадення грошових коштів, які знаходяться на банківському рахунку потерпілого ОСОБА_4 , використовуючи раніше викрадений мобільний телефон потерпілого, змінив пароль до додатку «Приват24» та ПІН-код до банківської картки АТ КБ «ПРИВАТБАК» № НОМЕР_4 , виданої на ім`я потерпілого, вирішив викрасти грошові кошти, які були доступні для видачі.

З цією метою, після викрадення банківських карток, 30.08.2022 в період часу з 17:36:18 по 20:44:21, ОСОБА_5 використовуючи термінали АТ КБ «ПРИВАТБАК» здійснив зняття готівки.

Так, ОСОБА_5 о 17:36:18 год. використовуючи термінал АТ КБ «ПРИВАТБАК» №CALV2805, за адресою: м. Львів, вул. Володимира Великого, 50, викрав із банківської картки потерпілого № НОМЕР_4 грошові кошти в сумі 8320 гривень (включно з комісією за зняття коштів), о 17:36:52 год. повторно викрав грошові кошти в сумі 8320 гривень (включно з комісією за зняття коштів), о 17:37:44 год. - кошти в сумі 1560 гривень (включно з комісією за зняття коштів).

В подальшому, о 18:13:23 год., обвинувачений ОСОБА_5 із банківської картки № НОМЕР_5 , яка обслуговується в АТ «Державний ощадний банк України», виданої на ім`я потерпілого, здійснив переказ коштів в сумі 29999 гривень на банківську карту АТ КБ «ПРИВАТБАК» № НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_4 .

Відтак, ОСОБА_5 о 18:59:42 год. використовуючи термінал АТ КБ «ПРИВАТБАК» №CALV9326, за адресою: м. Львів, вул. Наукова, 35А, повторно викрав із банківської картки потерпілого № НОМЕР_4 грошові кошти в сумі 2424 гривень (включно з комісією за зняття коштів), о 20:43:47 год., використовуючи термінал АТ КБ «ПРИВАТБАК» №CALV2805, за адресою: м. Львів, вул. Володимира Великого, 50, викрав грошові кошти в сумі 8105.75 гривень (включно з комісією за зняття коштів), о 20:44:21 год. кошти в сумі 8320 гривень (включно з комісією за зняття коштів).

Своїми протиправними діями, здійснюючи вказані операції, ОСОБА_5 списав із рахунку потерпілого грошові кошти, якими розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв йому матеріальної шкоди на загальну суму 37049,75 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винність у вчиненні злочину визнав повністю та пояснив, що дійсно здійснив крадіжки вказаних в обвинувальному акті предметів. Відтак, вказав, що обставини викладені в обвинувальному акті повністю відповідають дійсності, щиро розкаявся. Визнання ним вини є добровільним, без застосування тиску та примусу.

Потерпілий в судовому засіданні повідомив, що шкода яка йому була завдана ОСОБА_5 , відшкодована в повному обсязі та будь-яких претензій до обвинуваченого він не має.

На підставі повного визнання своєї винності обвинуваченим та доказів вчинення обвинуваченим злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 357 КК України, які ніким не оспорюються, суд вважає повністю доведеними факт скоєння злочину та винність обвинуваченого ОСОБА_5 , у вчиненні злочинних дій.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки він таємно викрав чуже майно (вчинив крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану та за ч. 1 ст. 357 КК України, оскільки він здійснив таємне викрадення офіційного документу.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, та ч. 1 ст. 357 КК України, який відноситься до кримінальних проступків, його наслідки, - завдання потерпілому матеріальної шкоди, яка станом на день розгляду справи відшкодована в повному обсязі, особу обвинуваченого, який раніше суджений, щиро розкаявся у скоєному, позитивно характеризується за місцем проживання, що є обставиною, яка пом`якшує покарання та істотно знижує ступінь тяжкості вчинених злочинів. Обставини, які обтяжують покарання відсутні.

На основі наведеного суд вважає, що покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, обвинуваченому слід обрати в межах санкції статті за якою кваліфіковано злочини у виді позбавлення волі, та за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, яке є неможливим без ізоляції від суспільства, а також з метою попередження нових злочинів та на переконання суду саме таке покарання відповідатиме гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 , остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Щодо прохання сторони обвинувачення про приєднання вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 березня 2023 року, за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, суд зазначає наступне.

За вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 березня 2023 року обвинувачений ОСОБА_5 , покарання не відбуває, так як вирок законної сили не набрав.

Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно ч. 1 ст. 535 КПК України, рішення звертається до виконання виключно після набрання ним законної сили і лише після цього згідно ст. 535 КПК України для сторін та учасників судового розгляду настають відповідні наслідки.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 43 КПК України, засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили, а відтак, обвинувачений ОСОБА_5 , не вважається засудженим на даний час за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 березня 2023 року, що виключає можливість застосування ч. 4 ст. 70 КК України.

Окрім того, норми кримінального закону не розмежовують вироки та їх застосування за часом та за набранням ним законної сили. Вказане не передбачене ні КПК України, ні КК України, ні жодною іншою правовою нормою. Окрім того, прокурор вказуючи на необхідність врахування вказаної позиції, не зазначає якою саме нормою будь-якою процесуального закону слід керуватися.

Більше того, КПК України, не передбачає довільного його трактування, а визначає чіткі засади призначення покарання за сукупністю вироків, та за сукупністю злочинів, - без необхідності визначення їх застосування на власний розсуд.

Суд звертає увагу учасників справи на те, що в справі Стіл та інші проти Сполученого Королівства Суд вказує, що вимога Конвенції пункту 2 ст. 10 про те, що обмеження здійснення свободи вираження поглядів, яке має бути встановлене законом, є рівнозначною вимозі, передбаченій у пункті 1 ст. 5 про те, що будь-яке позбавлення свободи має бути законним. Суд наголошує: Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія. Вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», у пункті 1 ст. 5 зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, а й те, що будь-яке позбавлення свободи відповідає меті ст. 5 і не є свавільним (п. 54).

Крім того, актуальна практика Європейського Суду з прав людини та Верховного Суду спирається на такі загально-правові категорії як "непорушність прав", "якість та точність закону", "стабільність та остаточність судових рішень", "законні очікування" тощо. Названі поняття можна узагальнити принципом правової (юридичної) визначеності, який відіграє надважливе значення у формуванні та функціонуванні системи права демократичної держави. Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово робив висновок, що принцип правової визначеності є одним з фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах «Брумареску проти Румунії», «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» та ін.).

Речові докази: компакт диск CD-R, - слід залишити в матеріалах справи.

Відповідно до ч.11 ст.182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Відтак, застава, що була внесена ОСОБА_6 , за обвинуваченого ОСОБА_5 , на підставі ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 19 грудня 2022 року, в розмірі 124 050 грн., - слід повернути ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 323 324 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочинів передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 357 КК України, та обрати йому покарання за:

-частиною 4 статті 185 КК України у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі;

-частиною 1 статті 357 КК України у виді 1 /один/ рік обмеження волі;

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.

Речові докази: компакт диск CD-R, - зберігати в матеріалах справи.

Повернути заставодавцю ОСОБА_6 заставу в розмірі 124 050 /сто двадцять чотири тисячі п`ятдесят/ гривень застави, що внесена на підставі ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 19 грудня 2022 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1