Справа № 487/20/24
Провадження № 1-кс/487/1543/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2024 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання начальника відділення СВ МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, громадянина України, одруженого, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14.04.2017 Заводським районним судом міста Миколаєва за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України з застосуванням ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнився 02.07.2018 умовно-достроково, з невідбутим строком 11 місяців 30 днів

підозрюваного у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України

встановив:

19.02.2024 начальник відділення СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням, в якому просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України.

Підставою продовження строку дії відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий зазначає тяжкість злочинів, у скоєнні яких підозрюється останній, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшились та не перестали існувати та неможливістю запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого виду запобіжного заходу.

У судовому засіданні прокурор підтримала дане клопотання, просила задовольнити.

Захисник у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання, посилаючись на не доведення ризиків, вважала за можливе обрати її підзахисному більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Крім того зазначила, що у даному кримінальному провадженні відбулася зміна кваліфікації кримінального правопорушення, та, наразі, ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Вказала, що потерпілий та підозрюваний примирилися, у матеріалах кримінального провадження цивільний позов відсутній.

Підозрюваний заперечував щодо задоволення клопотання, підтримав позицію захисника.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Із матеріалів клопотання вбачається, що СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013 від 01.01.2024 за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об?єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, спеціального порядку набуття права власності громадянами на окремі види майна (додаток № 2), затвердженого постановою Верховної Ради України від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна» (зі змінами і доповненнями) майно, що не може перебувати у власності громадян на території України визначено у: п. 1 - зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку № 2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об?єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), п. 2 - вибухові речовини та засоби вибуху.

Відповідно до п. 1-4 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя, (арбалети, мисливські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, вибухові матеріали і речовини, сильнодіючі отруйні речовини І - II класу безпечності, збудники інфекційних захворювань І - ІІ групи патогенності і токсини, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї, організації, що займаються збутом сильнодіючих отруйних речовин, і лабораторії, що проводять аналізи цих засобів і речовин, працюють із збудниками інфекційних захворювань І - ІІ групи патогенності і токсинами). Міністерства та інші центральні органи державної виконавчої влади, підприємства, установи, організації, господарські об?єднання, а також громадяни мають право у встановленому порядку використовувати, зберігати, перевозити предмети, матеріали і речовини, відкривати підприємства, майстерні та лабораторії, на які поширюється дозвільна система.

Таким чином ОСОБА_4 , розуміючи те, що він не має дозволу компетентних органів та ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, маючи злочинний намір, направлений на вчинення злочину у сфері носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, порушуючи положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 зі змінами, останній раз внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 14.12.2016 № 938 та інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, вчинив злочин у сфері носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, який відбувався в місті Миколаєві Миколаївської області.

Так ОСОБА_4 , розуміючи, що зберігання, придбання та носіння вогнепальної зброї, заборонено законодавством, розуміючи суспільну небезпечність своїх дій, у невстановленому під час досудового розслідування дата та час, у невстановленому місці, у невстановленої особи, незаконно придбав вогнепальну зброю, а саме: гладкоствольний самозарядний пістолет калібру 9 мм. Р.А., виготовлений способом саморобної переробки стартового пістолету «STALKER - MOD.914-S», шляхом видалення елемента, що перешкоджає вильоту кульового снаряду із каналу ствола та запресуванням газовідвідного отвору, який в подальшому носив при собі, а також незаконно зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до моменту його вилучення працівниками правоохоронних органів.

01.01.2024 року в період часу з 21:10 години по 23:20 годину, під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено гладкоствольний самозарядний пістолет калібру 9 мм. Р.А., виготовлений способом саморобної переробки стартового пістолету «STALKER - MOD.914-S», шляхом видалення елемента, що перешкоджає вильоту кульового снаряду із каналу ствола та запресуванням газовідвідного отвору, який являється вогнепальною зброєю, придатною для здійснення пострілів.

Крім того 01.01.2024 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, більш точного часу встановити в ході досудового розслідування не виявилося можливим, ОСОБА_4 перебував у дворі домоволодіння АДРЕСА_2 , разом з сусідом ОСОБА_7 , де на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, виник конфлікт з останнім. У ході словесного конфлікту між вищевказаними особами, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

У подальшому, реалізуючи виниклий злочинний умисел, спрямований на завдання тілесних ушкоджень потерпілому, ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаний час у вказаному місці разом з ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, знаходячись навпроти ОСОБА_7 , повалив останнього на землю та почав з ним боротися, де під час боротьби наніс не менше ніж 7-8 ударних дій руками та ногами в область голови та тулуба ОСОБА_7 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді множинних синців, саден обличчя, грудної клітини зліва, забою грудної клітки зліва, які відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень.

Надалі, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , використовуючи гладкоствольний самозарядний пістолет калібру 9 мм. Р.А., виготовлений способом саморобної переробки стартового пістолету «STALKER - MOD.914-S», знаходячись на землі разом з ОСОБА_7 , де під час боротьби здійснив не менше 5-ти пострілів у бік останнього, в результаті чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді сліпих вогнепальних поранень голови, правого передпліччя в нижній третій, які відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Крім того у невстановлений під час досудового розслідування дату, час та місці, у невстановленої особи, ОСОБА_4 незаконно придбав для особистого вживання, без мети незаконного збуту, особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, вагою не менше 1362,850 г, який в подальшому незаконно зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до моменту його вилучення працівниками правоохоронних органів.

Так 01.01.2024 року, в період часу з 21:10 години по 23:20 годину під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , у приміщенні кімнати на першому поверсі житлового будинку було виявлено та вилучено 3 паперові згортки, скляну банку та металеву коробку із речовиною рослинного походження, яка являється особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, вагою 7,099 г, а також у приміщенні кімнати другого поверху житлового будинку виявлено та вилучено речовину рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, вагою 1355,751 г.

Загальна маса виявленого особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу, яку незаконно зберігав ОСОБА_4 без мети збуту складає 1362,850 г., що відповідно до Таблиці № 1 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров?я України № 188 від 01.08.2000, є великим розміром наркотичного засобу.

02.01.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Слідчий суддя своєю ухвалою від 03.01.2024 застосував до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

25.01.2024 ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України.

Керівник Окружної прокуратури м. Миколаєва своєю постановою від 16.02.2024 продовжив строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000013 до трьох місяців, а саме до 01.04.2024.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею у межах строку досудового розслідування.

Частиною 5 ст. 199 КПК України передбачений обов`язок слідчого судді відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно із ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурором доведено: обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, матеріалами, здобутими під час досудового розслідування; наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що були встановлені слідчим суддею в ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , які не зменшилися та не перестали існувати, оскільки досудове розслідування триває, проводиться ряд слідчих та процесуальних дій, які неможливо завершити до закінчення строку дії ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, через складність та обсяг кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи, що всі вище перелічені обставини у своїй сукупності виправдовують подальше застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що забезпечить його належну процесуальну поведінку та в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а, отже, клопотання слідчого підлягає задоволенню в межах строку досудового розслідування.

Крім того на момент розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 підозрювався у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства, який передбачав право слідчого судді не визначати розмір застави, проте, на теперішній час, вказаний злочин перекваліфіковано на кримінальний проступок, у зв`язку з чим, враховуючи обставини справи, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, після внесення якої він повинен бути звільнений з під варти.

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків. Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Позиція Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та визначення її розміру, цілковито відображується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Враховуючи встановленні під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу дані про особу підозрюваного, тяжкість правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, та його роль у вчиненні, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку слідчого судді, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 176-178, 183, 193-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання начальника відділення СВ МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" до 01.04.2024 року.

Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний повинен бути звільнений з під варти, у розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120 грн, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державній установі «Миколаївській слідчий ізолятор».

Після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Миколаївській слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти, внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Покласти на ОСОБА_4 у разі звільнення під заставу такі зобов`язання:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді в частині тримання під вартою ОСОБА_4 діє до 01.04.2024 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1