Провадження № 1-кс/686/4493/24
У Х В А Л А
21 травня 2024 року м. Хмельницький
В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що 14.05.2024 близько 09:00 год., невстановлена досудовим розслідуванням особа, шляхом підбору ключа, діючи умисно, з метою таємного викрадення чужого майна, відчинила вхідні двері до підвального приміщення будинку АДРЕСА_1 , звідки таємно, в умовах дії воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, здійснила крадіжку електропили марки «Зеніт» в корпусі зеленого кольору.
Допитана в якості потерпілої ОСОБА_5 зазначила, що близько 09:00 год.14.05.2024 її син ОСОБА_6 прийшов на місце її проживання, та знаючи де лежать ключі самостійно відчинив підвальне приміщення звідки взяв електропилу марки ''Зеніт'' і пішов в невідомому напрямку.
14.05.2024 в приміщенні продовольчого магазину за адресою: АДРЕСА_2 , входіогляду було виявлено та вилучено електропилу в корпусі зеленого кольору марки «Зеніт», до якої було прикріплено бирку із підписами учасників слідчої дії та роз`яснювальними надписами.
Допитана в якості свідка ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , працівниця магазину де було виявлено вкрадену пилку повідомила, що син потерпілої - ОСОБА_6 , проходячи навпроти магазину залишив електропилу марки ''Зеніт'' на зберігання та повідомив, що пізніше можливо повернеться за нею
15.05.2024 слідчим СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 було винесено постанову про визнання електропили марки «Зеніт» речовим доказом у кримінальному провадженні.
15.05.2024 слідчимСВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 було призначено судову товарознавчу експертизу та відповідна постанова була направлена до Хмельницького НДЕКЦ
15.05.2024 прокурором Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_3 було подано клопотання про арешт вищевказаного майна, яке відповіднодо ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду 16.05.2024 було повернуто для усунення недоліків та для усунення недоліків було встановлено строк - 72 години.
Указані в ухвалі слідчого судді недоліки прокурор усунув.
Прокурор просить накласти арешт на зазначене майно з метою забезпечення збереження його як речового доказу.
Прокурор в судове засідання не з`явився, проте в його клопотанні міститься прохання про розгляд справи за його відсутності, просить його задовольнити.
Дослідивши клопотання та долучені до нього копії документів із кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про те, що воно підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Відповідно до ст. 170 КК України арештом майна є тимчасове до скасування установленому КПК України порядку позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду право на відчуженням розпорядження та користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Завданням арешту майна є запобігання, можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.
Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Згідно із усталеною практикою ЄСПЛ у вказаному питанні, необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе індивідуальний і надмірний тягар (рішення у справі «Брумареску, Трегубенко проти України»). Судам належить з`ясувати, чи дотримано справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу і вимогами захисту основних прав громадян (рішення у справах «Спорронг і Льонрот проти Швеції», «Іатрідіс проти Греції»).
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини має існувати розумна пропорційність між заходами і метою, заради якої їх застосовано (рішення у справі «Літґоу та інші проти Сполученого Королівства»).
Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини.
Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.
Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
У силу ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
За положеннями ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Із матеріалів клопотання слідує, що вилучене майно належить потерпілій ОСОБА_5 .
З огляду на відсутність у клопотанні прокурора вимоги про позбавлення власника права користуватися його майном, слідчий суддя приходить до висновку про можливість його арешту шляхом встановлення заборони його відчуження,оскільки відомості про ненадання цього майна власником для проведення будь-яких подальших слідчих дій, у матеріалах клопотання відсутні. За таких обставин, клопотання прокурора підлягає задоволенню частково.
Керуючись ст.ст.172, 173 КПК України, слідчий суддя, -
В іншій частині вимог клопотання відмовити.
Виконання ухвали покласти на слідчого ХРУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 .
Ухвала про арешт виконується негайно.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя