Справа № 216/5515/21
Провадження № 1-кп/216/367/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2024 року м. Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебувають на розгляді матеріали кримінального провадження № 0000730 від 12 липня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою суду від 29 лютого 2024 року обвинуваченого ОСОБА_4 було оголошено в розшук.

15 квітня 2024 року до суду надійшло клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою одночасно з клопотанням прокурора про надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою його приводу для розгляду клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою суду від 20 травня 2024 року було надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Згідно з протоколом затримання від 04 червня 2024 року та показаннями обвинуваченого ОСОБА_4 останнього фактично було затримано на виконання ухвали суду 03 червня 2024 року близько 22.00 год.

04 червня 2024 року ОСОБА_4 було доставлено до зали судових засідань працівниками Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою строком на 60 днів, оскільки останній переховувався від суду, не повідомляв про зміну місця проживання та перебування, вчинив тяжкий злочин, існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 і його захисник ОСОБА_5 , кожен окремо, проти задоволення клопотання прокурора заперечували й просили обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, посилаючись на неотримання обвинуваченим судових повісток про виклик до суду. При цьому обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він працевлаштувався в м. Дніпрі на посаду вантажника, де мешкав в орендованій квартирі. Також обвинувачений повідомив про зміну свого попереднього номеру мобільного телефону перед останнім судовим засіданням за його участю й про новий номер не повідомив ні суд, ні решту учасників судового провадження. Водночас обвинувачений зазначив, що за адресою його мешкання на АДРЕСА_1 наразі ніхто не проживає, оскільки мати разом з дітьми на початку війни виїхала до Німеччини.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши клопотання та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні цього кримінального правопорушення; вік і стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність в обвинуваченого постійного місця роботи або навчання, його репутацію та майновий стан, а також наявність у нього судимостей; дотримання обвинуваченим умов застосованих до нього раніше запобіжних заходів; наявність повідомлення йому про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої він обвинувачується, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення він обвинувачується, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи. Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Вирішуючи питання доцільності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, суд виходить з такого.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, тому відповідно до вимог ст. 183 КПК України до нього може бути застосований такий винятковий запобіжний захід.

У зв`язку з неодноразовою неявкою в призначені судові засідання та неможливістю виконати ухвалу суду про привід обвинуваченого ОСОБА_4 ухвалою суду від 29 лютого 2024 року останнього було оголошено в розшук.

20 травня 2024 року судом було постановлено ухвалу про дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4

03 червня 2024 року близько 22.00 год. обвинуваченого ОСОБА_4 було затримано в м. Дніпрі та доставлено до суду 04 червня 2024 року.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом не встановлено обставин, які б перешкоджали утриманню обвинуваченого під вартою, зокрема таких як похилий вік, інвалідність, тяжкі або хронічні захворювання тощо.

Разом з тим суд зважає на відсутність в обвинуваченого законного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків.

Крім того, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 раніше судимий із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням і наразі обвинувачується у вчиненні нового злочину протягом визначеного судом іспитового строку, будучи обізнаним про наявність стосовно нього відповідного вироку суду.

Також судом враховуються обставини застосування попередніх запобіжних заходів до обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, цілодобового домашнього арешту та в певний період доби. При цьому після спливу строку дії ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинувачений почав ухилятися від явки до суду.

Таким чином, вказані вище обставини про особу обвинуваченого та суворість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, підтверджують наявність високого ступеню ризиків, що останній, перебуваючи на свободі, буде переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадження, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість і ступінь суспільної небезпеки злочину, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведення його вини, конкретні обставини кримінального провадження та характер інкримінованих йому дій, а також наведені вище дані про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України й зазначені в клопотанні прокурора ризики об`єктивно існують і запобігти їм, окрім як обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - неможливо. При цьому такий запобіжний захід відповідає тяжкості кримінального правопорушення і даним про особу обвинуваченого, а також є співмірним з реально існуючими ризиками. У зв`язку з цим суд не вбачає підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, за їх недостатністю для запобігання наявним ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки.

Отже, на теперішній час підстав для обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу більш м`якого, не пов`язаного із триманням під вартою, судом не встановлено.

Разом з тим доводи сторони захисту щодо можливості застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не спростовують наведених висновків суду, оскільки належним чином не гарантують запобігання встановлених ризиків без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, задовольнивши клопотання прокурора, беручи до уваги тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який не має законного стабільного джерела доходу, на шлях виправлення не став та не забезпечив належної процесуальної поведінки обвинуваченого, який на виклики суду не з`являвся, ухвали про привід обвинуваченого не були виконані у зв`язку з відсутністю обвинуваченого за зазначеним місцем проживання, внаслідок чого судом оголошувався розшук обвинуваченого.

Разом з тим відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цих Кодексом.

Визначаючи розмір застави як альтернативного запобіжного заходу, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого ОСОБА_4 , інших наведених даних про його особу та наявних ризиків, суд дійшов висновку, що пропорційним існуючим ризикам і достатнім стримуючим засобом, який зможе забезпечити гарантії належної поведінки обвинуваченого та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, є застава в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн, який не є завідомо непомірним для обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 183, 331, 369-372 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 31 липня 2024 року включно.

Визначити заставу в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному розмірі протягом дії цієї ухвали.

У разі внесення застави й звільнення обвинуваченого з-під варти, зобов`язати його прибувати за кожною вимогою до суду та покласти на нього строком 31 липня 2024 року включно такі обов`язки:

- не відлучатися із м. Кривого Рогу Дніпропетровської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками в цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в цій ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до частин 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 цього Кодексу.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається обвинуваченому або заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику й прокурору та направити для виконання директору державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)».

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Дія ухвали закінчується о 24.00 год. 31 липня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1