Справа № 341/1660/19
Провадження № 1-кп/349/21/24
В И Р О К

іменем України

15 березня 2024 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000265 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківська, зареєстроване місце проживання якого: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання якого: АДРЕСА_2 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, має двох малолітніх дітей, який не працює, з інвалідністю ІІ групи, раніше судимий:

згідно з вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 листопада 2010 року за ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 355, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. ст. 69, 70 КК України до покарання у виді арешту на строк шість місяців;

згідно з вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2011 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України із іспитовим строком тривалістю один рік;

згідно з вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 січня 2013 року за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. ст. 69, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки п`ять місяців;

згідно з вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 квітня 2016 року за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки вісім місяців; 19 липня 2018 року звільнений умовно-достроково від відбування невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на строк один рік один місяць п`ятнадцять днів,

згідно з вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2020 року за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 510,00 грн,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 обвинувачується в придбанні, носінні та зберіганні вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 263 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_6 на початку липня 2019 року, вигулюючи собаку в полі біля с. Дем`янів Галицького району Івано-Франківської області, знайшов в траві предмет, схожий на запал з кільцем (чекою) від ручної гранати.

Усвідомлюючи, що знайдений ним предмет є вибуховим пристроєм, за незаконне поводження з яким передбачена кримінальна відповідальність, ОСОБА_6 , порушуючи Положення про дозвільну систему, затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи незаконно володіти та користуватись знайденим пристроєм, привласнив його та переніс його до місця свого проживання в АДРЕСА_2 , де заховав на шафі в спальній кімнаті і незаконно зберігав до 12 серпня 2019 року.

12 серпня 2019 року приблизно о 20 год. в АДРЕСА_2 , між ОСОБА_6 та його сусідом ОСОБА_7 на ґрунті тривалих неприязних відносин виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_6 взяв із схованки знайдений раніше предмет, схожий на запал з кільцем (чекою) від ручної гранати, та пригрозив ОСОБА_7 його застосуванням. Побачивши цей предмет, ОСОБА_7 пішов додому та повідомив про агресивну поведінку свого сусіда в поліцію.

13 серпня 2019 року приблизно о 13 год. під час спілкування з працівниками Галицького відділення поліції Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області, які прибули в с. Дем`янів для розгляду звернення ОСОБА_7 з приводу протиправної поведінки його сусіда, ОСОБА_6 , маючи бажання і надалі зберігати знайдений місяцем раніше вибуховий пристрій, який за жодних умов не видав напередодні працівникам поліції під час їх виїзду на розгляд його повідомлення про вчинені ОСОБА_7 протиправні дії, розуміючи, що є викритим у незаконному зберіганні запалу ручної гранати типу УЗРГМ і у разі його відмови у видачі вказаного предмету, той буде вилучений у нього з дотриманням вимог чинного процесуального законодавства, зізнався, що дійсно зберігає за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , вибуховий пристрій.

В подальшому вказаний предмет, який згідно з висновком експерта є придатним до вибуху промислово виготовленим уніфікованим запалом ручних гранат типу УЗРГМ, що використовується для спорядження ручних гранат РГД-5, Ф-1 та РГ-42, містить заряд комбінованої вибухової речовини ТНРС+азид свинцю та відноситься до вибухових пристроїв, був вилучений в ОСОБА_6 в присутності понятих працівниками вибухотехнічного відділу ГУНП в Івано-Франківській області.

В судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину в придбанні, носінні та зберіганні вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу визнав повністю. Водночас вважає, що добровільно здав його поліцейським, через що не підлягає кримінальній відповідальності.

Надав показання, що приблизно за один місяць дня здачі запалу, знайшов його в полі неподалік будинку, коли вигулював собаку. Приніс запал до будинку та поставив його на шафу. Збирався його віддати в поліцію, але забув про нього. Під час конфлікту з ОСОБА_7 запалом йому не погрожував тримав в руці ключі від скутера. В день конфлікту приїжджала патрульна поліція за викликом його дружини, яка і написала заяву про вчинене правопорушення ОСОБА_7 стрільбу ним із пневматичної гвинтівки.

Наступного дня після конфлікту із ОСОБА_7 , коли він перебував на подвір`ї, приїхали поліцейські на «п`ятірці» із синіми номерами. Із автомобіля вийшов ОСОБА_8 із ще одним чи двома працівниками поліції. Через відкриті ворота вони зайшли на подвір`я і, не сказавши ні слова, ввійшли до шваґра в хату, де почали робити обшук. На запитання ОСОБА_6 , що вони шукають, ОСОБА_8 відійшов і запитав, чи має він заборонені речі. Попередив, що якщо він видасть їх добровільно, тоді не буде притягуватися до кримінальної відповідальності. В іншому випадку, якщо знайдуть ці речі самі настане кримінальна відповідальність. ОСОБА_6 , хоч міг сказати, що не має заборонених речей, вирішив добровільно здати запал, тому відповів, що має. ОСОБА_8 запитав, що саме, і, почувши відповідь: «запал», сказав його показати. ОСОБА_6 пішов в літню кухню (де він проживає разом із сім`єю) і виніс звідти запал. ОСОБА_8 запитав його, чи він добровільно здає запал. На що ОСОБА_6 відповів: «так». ОСОБА_8 тоді сказав винести його за ним і поставити біля хвіртки в траву.

Згідно з позицією захисника через те, що ОСОБА_6 добровільно здав запал, він не підлягає кримінальній відповідальності на підставі ч. 3 ст. 263 КК України.

Під час судового розгляду суд дослідив наступні докази.

Свідок ОСОБА_9 , дружина ОСОБА_6 , надала показання про те, що 12.08.2019 в них виник конфлікт із сусідом, який зайшов до них на подвір`я та двічі вистрілив із пневматичної гвинтівки. Чоловік пригрозив йому ключами від скутера, сказавши, що в нього в руках запал від гранати, для того, щоб сусід пішов геть. Цього ж дня до них приїхали поліцейські, однак про запал не запитували і їм, відповідно, ніхто про запал не розповідав.

Наступного дня після конфлікту знову приїхали поліцейські, зайшли на подвір`я та запитали в ОСОБА_6 , чи він має заборонені предмети. ОСОБА_6 сказав, що має запал від гранати, самостійно виніс його з хати за територію подвір`я та поклав на місце, вказане поліцейськими.

Свідок ОСОБА_7 надав показання, що ОСОБА_6 проживає по сусідству із його тещею. 12.08.2019, коли перебував в тещі, в ОСОБА_6 в цей час було голосно, грала музика. На його та тещі зауваження не реагували. Тому настрашив їх пневматичною гвинтівкою вистрілив по колонці, однак музика продовжила грати. ОСОБА_6 же ж пішов до хати, взяв щось звідти і пригрозив підірвати. Він викликав поліцію і більше туди не ходив.

Свідок ОСОБА_10 надала показання, що перебуває в дружніх відносинах з обвинуваченим. 12 серпня 2019 року вона була в гостях в ОСОБА_6 і його дружини ОСОБА_11 . Вони разом із ще декількома дорослими та дітьми приблизно о 18 чи 19 год. слухали музику з колонки. В цей час сусід через паркан викрикнув, що йому мішає музика, а далі зайшов на подвір`я і вистрілив з гвинтівки один раз по колонці, а другий раз попід ноги. Цього ж дня приїхали поліцейські і розмовляли із ОСОБА_6 . На другий день знову приїхали поліцейські в першій половині дня, яким ОСОБА_6 сам віддав запал. Звідки він його виніс не бачила.

Свідок ОСОБА_8 надав показання, що станом на серпень 2019 року працював начальником карного розшуку в Галицькому відділенні поліції. Одного дня в Бурштинському пункті поліції дільничний офіцер поліції повідомив йому, що напередодні в с. Дем`янів чоловік погрожував сусіду гранатою чи схожим предметом. Тому він з двома оперативниками виїхали за адресою, вказаною дільничним. По приїзді зайшли на подвір`я, до них вийшов ОСОБА_6 , якому вони повідомили, що в дільничного офіцера поліції на розгляді є матеріали про те, що він погрожував сусіду предметом схожим на гранату. Запитали чи є той предмет, яким він погрожував, пояснили, яку небезпеку він становить, та що його зберігання заборонено законом і передбачено відповідальність за це. ОСОБА_6 сказав, що є. Йому сказали винести він зайшов до хати, виніс на вулицю і поклав на місце, яке йому вказали біля паркану. Після цього ОСОБА_8 подзвонив на 102, викликав вибухотехніків і слідчо-оперативну групу. Вважає, що ОСОБА_6 добровільно здав вибуховий пристрій.

Свідок ОСОБА_12 надав показання, що станом на серпень 2019 року працював старшим дільничним офіцером поліції. В один з днів серпня 2019 року до нього зателефонував ОСОБА_13 та повідомив, що в нього виник конфлікт із ОСОБА_6 , в ході якого ОСОБА_6 погрожував йому гранатою. Під час цього був присутній ОСОБА_8 начальник карного розшуку, якому він повідомив почуте і ОСОБА_8 виїхав до ОСОБА_6 . Звернення ОСОБА_7 ніде не було зафіксовано, оскільки ОСОБА_7 сказав, що не писатиме будь-яких заяв з цього приводу.

Свідок ОСОБА_14 надав показання що з 2018 року дотепер працює інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 (м. Галич). ОСОБА_6 знає, оскільки приїжджав декілька разів на виклики до місця його проживання. В 2019 році приїжджав за викликом у зв`язку з тим, що сусід ОСОБА_6 вистрілив по колонці. Прийняв заяву від ОСОБА_6 та від його сусідки, оскільки сусіда не було вдома, та передав матеріали для подальшого опрацювання дільничному. Відомостей про погрози гранатою чи запалом йому не повідомляли.

Згідно з витягом з ЄРДР 14.08.2019 о 10.54 год. було внесено відомості до ЄРДР за ознаками злочину за ч. 1 ст. 263 КК України у зв`язку з вилученням в ОСОБА_6 13.08.2019 о 13.05 год. біля огорожі господарства ОСОБА_9 предмета, схожого на запал ручної гранати, який ОСОБА_6 незаконно зберігав з липня 2019 року за місцем свого проживання в будинку ОСОБА_9 в АДРЕСА_2 .

В рапорті помічника оперативного чергового Галицького відділення поліції Тисменицького відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області від 13.08.2019 зазначено, що 13.08.2019 о 11.27 год. надійшло повідомлення із служби 102 від працівників ВКР Галицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області ( ОСОБА_8 ) про те, що в с. Дем`янів виявили предмет схожий на запал до гранати. Під час виїзду СОГ на місце події, встановлено, що ОСОБА_6 добровільно видав працівникам поліції предмет зовні схожий на запал до бойової гранати.

В рапорті ОСОБА_8 , начальника СКП Галицького відділення поліції, від 13.08.2019 зазначено, що спільно з старшим оперуповноваженим ОСОБА_15 та оперуповноваженим ОСОБА_16 13.08.2019 під час перевірки раніше судимого ОСОБА_6 в АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 добровільно видав предмет схожий на запал до ручної гранати із чекою.

В заяві від 13.08.2019, адресованій т. в. о. начальника Галицького ВП ОСОБА_17 , ОСОБА_6 зазначив, що 13.08.2019 о 11.50 год. за місцем свого тимчасового проживання в АДРЕСА_2 , добровільно видає працівникам поліції предмет, схожий на запал до бойової гранати з написом на ньому УЗРГМ-74.

В протоколі огляду місця події від 13.08.2019, розпочатому о 13.05 год. та закінченому о 13.29 год., складеному слідчим СВ Галицького відділення поліції ОСОБА_18 за участю ОСОБА_6 , спеціаліста та понятих, зазначено, що на сільській дорозі в с. Дем`янів по вул. Корчевій біля дерева, поруч з хвірткою до домоволодіння ОСОБА_9 під № 22, виявлено предмет схожий на запал до бойової гранати та поміщено його в пакет вибухотехнічної служби.

Свідок ОСОБА_19 надав показання, що був присутній як понятий під час вилучення запалу для гранати з-під паркану біля подвір`я, де проживає ОСОБА_6 .

У зв`язку з неможливістю допиту в судовому засіданні свідка ОСОБА_20 , через його перебування на військовій службі, суд дослідив звукозапис його допиту в судовому засіданні під час розгляду справи судом в іншому складі, під час якого він підтвердив свою присутність під час огляду місця події разом із ОСОБА_19 .

Огляд місця події було зафіксовано за допомогою відеозапису, який було також досліджено в судовому засіданні і який підтверджує відомості, зазначені в протоколі огляду місця події.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/109/32-48 ВТ/19 від 06 вересня 2019 року наданий на дослідження предмет є промислово виготовленим уніфікованим запалом ручних гранат типу УЗРГМ, який використовується для спорядження ручних гранат РГД-5, Ф-1 та РГ-42 згідно до інформаційних джерел, містить заряд комбінованої вибухової речовини ТНРС+азид свинцю та відноситься до вибухових пристроїв.

Згідно з актом від 06.09.2019 в рамках проведення експертизи запал УЗРГМ знищено.

Дослідивши докази, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 добровільно здав органам влади вибуховий пристрій.

Для того, щоб зрозуміти чи була здача вибухового пристрою добровільною, необхідно з`ясувати перш за все зміст цього поняття.

Згідно з Словником української мови добровільний означає який здійснюється, діє і т. ін. з власного бажання, доброї волі, без насилля, примусу; протилежне примусовий.

Сторона обвинувачення не оспорює і навпаки стверджує, що ОСОБА_6 самостійно виніс вибуховий пристрій із свого помешкання.

Отже, якщо така видача ОСОБА_6 вибухового пристрою була недобровільною, то значить вона повинна була здійснюватися під примусом.

Згідно з Словником української мови примус зумовлена кимсь або чимсь необхідність діяти певним способом, незалежно від бажання.

В кримінальному процесі примус (процесуальний примус) реалізується через певні заходи слідчі (розшукові) дії, заходи забезпечення кримінального провадження тощо.

Під час розмови поліцейського із ОСОБА_6 та під час винесення ОСОБА_6 із будинку вибухового пристрою жоден із заходів процесуального примусу по відношенню до нього не здійснювався.

Зокрема не здійснювався ні обшук, ні огляд місця події. Та й не було в той момент за місцем проживання ОСОБА_6 відповідних посадових осіб слідчого чи прокурора для проведення таких слідчих дій.

Огляд місця події було проведено вже після здачі ОСОБА_6 вибухового пристрою.

Згідно з позицією сторони обвинувачення здача вибухового пристрою не була добровільною, оскільки поліцейські на момент приходу до ОСОБА_6 знали, що він зберігає вибуховий пристрій і його подальше вилучення було лише справою часу.

ОСОБА_6 , розуміючи, що є викритим у незаконному зберіганні цього пристрою і у разі його відмови у видачі вказаного предмету, той буде вилучений у нього з дотриманням вимог чинного процесуального законодавства, вимушено пішов на співпрацю з правоохоронними органами.

Однак закон не містить такої умови застосування наслідків добровільної здачі як відсутність інформації в органів влади про незаконне зберігання. Адже мало знати - потрібно мати повноваження та можливість вилучити відповідну річ, щоб поставити особу в умови примусу.

Окрім того, факт викриття ОСОБА_6 у зберіганні вибухового пристрою не підтверджується жодним доказом. В жодному процесуальному документі не зазначено про наявність в поліції інформації про наявність в ОСОБА_6 вибухового пристрою до моменту його здачі.

Наприклад, відомості до ЄРДР за ознаками злочину за ч. 1 ст. 263 КК України внесено за наслідком вилучення в ОСОБА_6 13.08.2019 запалу, а не у зв`язку з отриманням з якогось джерела відомостей про наявність в нього такого запалу.

В п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 26.04.2002 « Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» зазначено, що під добровільною здачею органам влади зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, яка згідно з ч. 3 ст. 263 КК є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, необхідно розуміти такі дії, коли особа, маючи можливість і надалі зберігати будь-який із зазначених предметів, незалежно від мотивів за власним бажанням передає його відповідному державному органу.

ОСОБА_6 мав можливість і надалі зберігати запал. Ця можливість в подальшому могла припинитися у зв`язку з проведенням обшуку, огляду, або й ні. Такі заходи на момент здачі не проводилися, а чи б проводилися в майбутньому невідомо. Твердження сторони обвинувачення, що «подальше вилучення було лише справою часу», є припущенням. Згідно з ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_6 самостійно виніс із приміщення літньої кухні запал. Хоч цю дію ОСОБА_6 вчинив після розмови із поліцейськими, які переконували його так вчинити, вона повністю залежала від його волі і власного бажання. Мотив, як зазначено в постанові Пленуму, значення не має.

Наведений стороною обвинувачення висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 27.01.2022 у справі № 236/4762/19, яким розтлумачено поняття «добровільна здача» за ч. 4 ст. 307 КК України, не є релевантним через відмінність обставин. У випадку зберігання особою вилученої з обігу речі (наркотичних засобів, зброї і т. д.) щодо неї може бути проведена поверхнева перевірка (захід примусу) і у випадку виявлення таких речей в подальшому огляд (ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію»). Чого не може бути зроблено по відношенню до житлового приміщення.

Поза тим, сторона обвинувачення не довела відсутності ознак добровільності здачі, які зазначені в цій постанові. Як вже зазначено вище, її доводи ґрунтуються на припущеннях.

До обставин цієї справи підлягає застосування висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 21.03.2019 у справі № 227/4195/17, згідно з яким відсутность дозволу на обшук конкретного приміщення, з якого обвинувачений виніс наркотичний засіб, свідчить про його добровільну здачу.

Частиною 1 ст. 263 КК України встановлено кримінальну відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Згідно із ч. 3 ст. 263 КК України не підлягає кримінальній відповідальності за вчинення дій, передбачених частиною першою або другою цієї статті, особа, яка добровільно здала органам влади зброю, бойові припаси, вибухові речовини або вибухові пристрої.

Частина 3 ст. 263 КК України була змінена законом від 24.03.2022, який набрав чинності 03.04.2022, тобто після події 13.08.2019.

Однак суд застосовує ч. 3 ст. 263 КК України в цій редакції, оскільки вона має зворотну дію в часі як закон, що скасовує відповідальність особи, на підставі ст. 58 Конституції України.

Внаслідок того, що ОСОБА_6 добровільно здав органам влади вибуховий пристрій, він не підлягає кримінальній відповідальності за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

Таким чином в діянні ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення і на підставі п. 2 ч. 1, ч. 7 ст. 284 КПК України суд ухвалює виправдувальний вирок.

Керуючись ст. ст. 284, 368, 373, 374 КПК України,

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдати за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження за їх заявою.

Суддя ОСОБА_1