29.02.2024 Справа № 363/2052/18
В И Р О К
29 лютого 2024 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
потерпілої - ОСОБА_11 ,
обвинуваченого ОСОБА_12 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Казаровичі, Вишгородського району, Київської обл., громадянина України, зі слів має вищу освіту, одружений, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресо: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КК України, -
ОСОБА_12 обвинувачується у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), за наступних обставин.
Так, у період часу з 22.02.2016 року до 24.04.2018 року, всупереч рішенню Шевченківського районного суду м. Києва від 21.03.2017 року у справі № 761/6913/16-ц, яким останнього зобов`язано на користь ОСОБА_11 сплачувати щомісячно аліменти на утримання сина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 1/3 частину з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.02.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , всупереч викликів та попереджень державних виконавців про кримінальну відповідальність, маючи можливість сплачувати аліменти, оскільки перебував у трудових відносинах з ТОВ «ЕРА-МЕДІА» та ТОВ «ТРК «ЕРА», за, що отримував заробітну плату, грубо порушуючи обов`язки, які покладаються на батьків Конституцією України та сімейним законодавством, посягаючи на нормальний розвиток та здоров`я дитини, систематично ухилявся від цього обов`язку та жодного разу не сплатив встановлені рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти). Згідно довідки-розрахунку по аліментах, виданої Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, станом на 24.04.2018 року заборгованість по несплаті аліментів ОСОБА_12 на користь ОСОБА_11 на утримання ОСОБА_14 становить 86 142,62 грн.
Обвинувачений ОСОБА_12 вину у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КК України не визнав у повному обсязі.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 надав показання, що з ОСОБА_11 має спільну дитину ОСОБА_14 , аліментів на сина жодного разу не сплачував. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини вважає незаконним та безпідставним. Також, зазначив, що йому було відомо про відкриття виконавчого провадження у районному відділі державної виконавчої служби міста Києва щодо примусового стягнення аліментів з нього, однак жодного разу на виклики державного виконавця не з`являвся. Зазначив, що він від утримання дитини не відмовляється, пропонує свою допомогу, зокрема привезення сільськогосподарської продукції, тому вважає, що в його діях відсутнє злісне ухилення від сплати аліментів.
Не дивлячись на невизнання вини, винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена сукупністю зібраних і досліджених у суді доказів, які узгоджуються між собою.
Потерпіла ОСОБА_11 у судовому засіданні надала показання, що обвинувачений є біологічним батьком її дитини, однак ОСОБА_12 з нею та сином не проживає, та ніколи не займався утриманням дитини. У зв`язку із чим, вона була змушена звернутися до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини з обвинуваченого, 21 березня 2017 року вказаний позов було задоволено, однак обвинувачений жодного разу аліментів не сплачував. В подальшому від потерпілої надійшла заява (т.3 а.с. 155), відповідно до якої вона просила розгляд справи провести за її відсутності, зазначила, що з матеріалів справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_12 умисно затягує розгляд справи, багато разів не з`являється у судові засідання, будучи повідомлений належним чином. Ухилення від сплати аліментів на утримання сина, що вчиняє ОСОБА_12 не є одноразовим діянням, а є триваючим та продовжуваним злочином, оскільки починаючи з моменту призначення аліментів (22.02.2016 року) і до теперішнього часу ОСОБА_12 жодного разу не сплачував аліменти на утримання сина ОСОБА_14 , у зв`язку із чим загальна сума заборгованості станом на 01.04.2023 року вже становить понад 590 тисяч гривень. Також, за твердженням потерпілої, обвинувачений в 2021 році працевлаштувався, отримує заробітну плату, але не сплачує з неї аліментів. Неодноразово приховував від своїх роботодавців, що з нього стягуються аліменти, що на переконання потерпілої, прямо вказує на умисне ухилення від сплати аліментів.
Вина обвинуваченого також підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні, достатніх та взаємопов`язаних між собою, доказів кримінального провадження.
Відповідно до заяви ОСОБА_11 поданої до Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області, остання просить прийняти заходи щодо ОСОБА_12 , який починаючи з 22.02.2016 року злісно ухиляється від сплати аліментів встановлених рішенням суду на утримання сина ОСОБА_14 (т.1 а.с.108).
Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є ОСОБА_12 та ОСОБА_11 (т.1 а.с.109).
Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 21.03.2017 року стягнуто з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання сина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 22.02.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішення набрало законної сили 12.05.2017 року. Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 12.05.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_12 на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 21.03.2017 року визнано не поданою та повернуто заявнику (т.1 а.с.119-125).

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.07.2017 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві прийнято виконавче провадження №54048960 з примусового виконання виконавчого листа №761/6913/16-ц виданого 29.05.2017 року Шевченківським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_11 аліментів на утримання сина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 22.02.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1 а.с.164, 170).

В рамках виконавчого провадження №54048960 державним виконавцем прийнято ряд постанов: про арешт майна боржника від 13.02.2018р. (т.1 а.с.128); про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полюванні від 13.03.2018р. (т.1 а.с.133); про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування транспортними засобами від 13.03.2018р. (т.1 а.с.135); про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю від 24.02.2018р. (.1 а.с.142); про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 24.02.2018 року (т.1 а.с.145); про арешт майна боржника від 13.02.2018р. (т.1 а.с.151);

Зроблено ряд запитів 13.03.2018р. до ТОВ «Телекомпанія «Ера» щодо працевлаштування ОСОБА_12 (т.1 а.с.130) та викликів ОСОБА_12 до державного виконавця з зобов`язанням надати зокрема, відомості про доходи, пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа, достовірні відомості про майно тощо (т.1 а.с.158).

Даними з довідки наданої Дніпровським районним відділом ДВС у місті Києві Головного ТУ юстиції міста Києва від 09.11.2018 року, відповідно до якої ОСОБА_11 не отримує аліментів з ОСОБА_12 за період 22.02.2016 року по 01.11.2018 року згідно з виконавчим листом виданим Шевченківським районним судом м.Києва (т.1 а.с.102).

Згідно листа Вишгородського районного центу зайнятості від 03.04.2018 року ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з заявами щодо надання статусу безробітного до центру зайнятості не звертався, на обліку станом на 03.04.2018 року не перебував (т.1 а.с.111).

Вишгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області листом від 29.05.2018 року повідомило, що згідно даних Реєстру застрахованих осіб ОСОБА_12 , перебував в трудових відносинах з підприємством ТОВ «ТРК «Ера» в період з 04 міс.2016 року по 07 міс.2017 року та з ТОВ «Ера-Медіа» в період з 08 міс.2017 року по 11 міс.2017 року (т.1 а.с.115).

Вишгородська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області надало відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_12 в період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року (т.1 а.с.117-118).

Відповідно до довідки - розрахунку заборгованості по аліментам згідно виконавчого листа №761/6913/16-ц виданого 29.05.2017 року Шевченківським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_11 аліментів на утримання сина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 22.02.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , загальна заборгованість ОСОБА_12 за вказаним вище виконавчим листом станом за період з 22.02.2016 року по 24.04.2018 року становить 86142, 62 гривні (т.1 а.с.189-190).Даними з розрахунків заборгованості станом на 01.05.2018р. яка становить - 86142, 62 грн. (т.1 а.с.103).

Під час судового розгляду обвинуваченим ОСОБА_12 були надані численні скріншоти переписки, за його твердженням з сином ОСОБА_15 та потерпілою ОСОБА_11 (т.2 а.с.92-113) та психолого-педагогічна характеристика учня 5-Г класу спеціалізованої шкоди І-ІІІ ступенів №82 ім.Т.Г.Шевченко з поглибленим вивченням англійської мови Шевченківського району м.Києва ОСОБА_14 від 18.12.2020 року, яким визначено досить високий внутрішній фон тривоги дитини, негативні переживання виникають як результат невдалих контактів з однокласниками, батьками (т.2 а.с.228-229).

Потерпілою ОСОБА_11 до суду було надано довідку Вишгородського ВДВС у Вишгородському районі Київської області від 01.04.2023 року відповідно до якої заборгованість по виконавчому провадження №54048960 станом на 01.04.2023 року по аліментам становить 368 665.15 грн.; сума штрафу 62 200,29 грн.; пеня 166 560,50 грн. (т.3 а.с.156)

Необхідною умовою притягнення до кримінальної відповідальності за злісну несплату аліментів є наявність рішення суду, що набрало чинності і зобов`язує особу сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини.

Відповідно до тексту рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 21.03.2017 року, яким з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_11 було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачений був присутнім у судових засіданнях при вирішення позову щодо стягнення аліментів, який в цій частині визнав (т.1 а.с.119), також обвинувачений використав своє право на апеляційне оскарження даного рішення про що свідчить відповідна ухвала Апеляційного суду м.Києва від 12.05.2017 року (т.1 а.с.125). Вказані обставини спростовують доводи щодо необізнаності обвинуваченого із рішенням суду та незаконності даного рішення, оскільки право на його оскарження було використано обвинуваченим у визначеному законодавством порядку та дане рішення суду набрало законної сили та є чинним.

Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Злісне ухилення від сплати аліментів встановлених рішенням суду коштів (аліментів) це є тривале, систематичне і наполегливе ухилення боржника від виконання свого обов`язку, вчинення ним будь-яких діянь, спрямованих на невиконання рішення суду, як то приховування доходів, зміна місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця.

Аналізуючи надані до суду докази, показання обвинуваченого та потерпілої, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_12 протягом тривалого часу, більше двох років (з 22.02.2016р. по 24.04.2018р.) не здійснив жодної оплати аліментів. Щомісячно, будучи обізнаним про обов`язок сплати аліментів не здійснив жодного платежу, що свідчить про систематичне та наполегливе ухилення обвинуваченим від виконання свого обов`язку. Пропозиції обвинуваченого стосовно надання продуктів харчування, не є заміною аліментів та обов`язку по сплаті коштів на утримання дитини.

Доводи обвинуваченого щодо доходів та наявності нерухомого майна у потерпілої, що спростовують факт необхідності стягнення на її користь аліментів на утримання дитини, суд вважає безпідставними, оскільки у відповідності до вимог статті 51 Конституції України та статті 180 СК України, батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, і це є їх обов`язком а не правом, в не залежності від їх майнового стану. Також під час судового засідання, обвинуваченим не було спростовано інформацію, що він був обізнаний про відкриття виконавчого провадження, про зобов`язання його надати державному виконавцю інформацію щодо його доходів та місця роботи.

Тому перелічені вище докази, суд вважає належними, допустимими і достовірними для вирішення питань цього розгляду згідно ст.ст. 93, 94, 99 КПК України, які слід покласти в основу обґрунтування доведеності висунутого ОСОБА_12 обвинувачення.

Аналізуючи досліджені у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що інкриміноване ОСОБА_12 повністю знайшло своє підтвердження в суді.

Таким чином, суд визнає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_12 у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), передбаченого ч.1 ст.164 КК України. Дії обвинуваченого ОСОБА_12 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.164 КК України.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст. 164 ч. 1 КК України, ступінь тяжкості вказаного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України (чинної на час розгляду справи), відноситься до кримінальних проступків.

Дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_12 , раніше не судимий; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; за місцем проживання характеризується посередньо; за характеристиками, наданими обвинуваченим до суду, його сусіди ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 характеризують обвинуваченого з позитивної сторони, як ввічливу та добропорядну людину (т.1 а.с.220 -223); за місцем попередньої роботи ТОВ «ТРК «Ера» характеризується позитивно (т.2 а.с.35) .

Згідно досудової доповіді орган пробації вважає, що беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинуваченого, середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, вважає, що для виправлення ОСОБА_12 необхідно його працевлаштування, а також здійснення нагляду за його поведінкою. Враховуючи наявність ресурсів для реалізації зазначених заходів орган пробаціїї вважає за можливе виправлення ОСОБА_12 без обмеження волі. У разі якщо суд дійде висновку про звільнення ОСОБА_12 від покарання з випробуванням покласти на нього обов`язок працевлаштування або звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного, не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд, приймає до уваги ступінь тяжкості і обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані щодо особи обвинуваченого, враховуючи думку потерпілої та ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання, в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України у виді громадських робіт.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, чинного на час розгляду кримінального провадження, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки.

Аналізуючи викладене, враховуючи те, що даний кримінальний проступок було вчинено в період з 22.02.2016 року по 24.04.2018 року, саме за даний період встановлено злісне ухилення від сплати аліментів; у даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого з 26.08.2021 року неодноразово (4 рази) було застосовано примусовий привід, який не було виконано, у зв`язку із чим ухвалою суду від 06.10.2022 року останнього було оголошено у розшук та провадження по справі зупинено. Ухвалою суду від 15.11.2022 року провадження було відновлено на підставі документів наданих до суду, але обвинувачений у судові засідання не з`являвся, у зв`язку із чим судом неодноразово (6 разів) до останнього було застосовано примусовий привід. Незважаючи на зупинення провадження по справі з 06.10.2022 року по 15.11.2022 року, строк притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення сплинув, суд приходить до висновку, що на підставі п. 1. ч. 1 ст. 49 КК України ОСОБА_12 слід звільнити від покарання.

Цивільній позов не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 100, 119, 368-370, 373-374 КПК України, ст. 49 КК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком вісімдесят годин.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_12 від кримінального покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий: ОСОБА_1