Справа № 203/751/24
Провадження № 1-кп/0203/571/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ;

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

розглянувши під час судового засідання в залі суду у м. Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0004855 від 26 грудня 2023 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться вищевказаний обвинувальний акт.

В судовому засіданні прокурор надала клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів, без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначила, що на сьогоднішній день не припинили існувати ризики того, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити дії, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, за яке передбачене покарання до 8 років позбавлення волі з позбавлення права керування транспортними засобами на строк до 3 років, а тому, усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує у разі доведеності вини, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Також, продовжує існувати ризик незаконного впливу на експертів та потерпілу у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_4 відомі анкетні дані зазначених осіб та перебуваючи на свободі він матиме змогу вчинити на них тиск з метою надання неправдивих свідчень та зміни ними показів в суді. Крім того, ОСОБА_4 може вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, про що свідчить те, що останній допускає грубі порушення ПДР України. Жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеним ризикам.

Захисники обвинуваченого адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити запобіжний захід ОСОБА_4 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. В обґрунтування клопотання захисник ОСОБА_6 зазначив, що ризики, наведені у клопотанні прокурора, жодними доказами не обґрунтовані. Обвинувачений має постійне місце проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не був судимий, активно сприяв розслідуванню кримінального правопорушення, шкодує про вчинене ним. Захисник ОСОБА_5 додала, що обвинувачений має намір відшкодовувати потерпілій завдану шкоду, а в умовах ізоляції від суспільства це неможливе.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання своїх захисників.

Заслухавши клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора судом вивчено можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, а також, інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.

Суд, відповідно до ст.178 КПК України, враховує дані про особу ОСОБА_4 , який раніше не судимий, має середню освіту, тимчасово не працюючий, має на утриманні неповнолітню дитину, постійне місце проживання у м. Дніпрі.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, суд зазначає наступне.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі строком від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до восьми років, а отже, усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини, може переховуватися від суду.

Оцінюючи наявність ризику зазначеного прокурором щодо незаконного впливу на свідків та потерпілу, суд вважає, що цей ризик не знайшов свого підтвердження, так як, за час перебування ОСОБА_4 під вартою, жодних даних про вплив на свідків з боку обвинуваченого прокурором не надано, зокрема, відсутні заяви від цих осіб про вплив на них чи будь-які інші докази такого впливу, чи наміру на вплив.

Крім того, вже допитані у судовому засіданні свідки та потерпіла не зазначали про будь-який вплив на них, ані з боку обвинуваченого, ані з боку його родичів або друзів.

Тому, оскільки жодних фактів і обґрунтувань, які б свідчили про те, що обвинувачений може в будь-який спосіб впливати на свідків та потерпілу, клопотання прокурора не містить, таких обставин не встановлено і в суді, посилання прокурора на цей ризик суд визнає безпідставним.

Разом з тим, існує ризик того, що ОСОБА_4 може вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, про що свідчить грубе порушення ним ПДР України.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, суд враховує вимоги п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Іващенко проти України» від 10 вересня 2020 року, у якому Європейським судом з прав людини викладено принципи, щодо застосування тримання під вартою, а саме п.77: суд вважає, що не оцінивши конкретні факти або не розглянувши можливість застосування інших запобіжних заходів як альтернативу триманню під вартою під час досудового слідства, та по суті постійно посилаючись на тяжкість обвинувачень, органи державної влади продовжували строк тримання заявника під вартою під час судового розгляду на підставах, які не можуть вважатися «достатніми» та «відповідними», щоб виправдати його тривалість.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, та може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі.

Отже, враховуючи, що на сьогодні кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, суд вважає, що з огляду на дані про особу обвинуваченого, наявність у нього постійного місця проживання, достатньою мірою для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, буде запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із застосуванням електронних засобів контролю, який буде гарантувати виконання обвинуваченим на час судового розгляду процесуальних обов`язків.

Таким чином, клопотання прокурора про продовження строку застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає частковому задоволенню, застосувавши відносно останнього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, строком на два місяці.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 199, 201, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України, задовольнити частково.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, із застосуванням електронних засобів контролю, за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, тобто до 11 червня 2024 року, включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- носити електронний засіб контролю;

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, без дозволу прокурора чи суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілою по даному кримінальному провадженню.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти негайно в залі суду.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Виконання ухвали покласти на ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1