Справа № 216/2692/24
провадження 1-кс/216/884/24
УХВАЛА

іменем України

23 квітня 2024 року місто Кривий Ріг

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №2 скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноважених осіб Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення злочину, -

в с т а н о в и в:

До Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу надійшла вказана скарга, в якій представник заявника просить зобов`язати уповноважену особу Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_4 від 06.02.2024 року про вчинення злочинів, передбачених ст. 190, 358 КК України, з боку адвоката ОСОБА_5 , який у грудні 2023 року подав до ВДВС відносно ОСОБА_4 документи з приводу стягнення аліментів на утримання доньки заявника, не маючи договору з матір`ю останньої, яка на даний час перебуває на тимчасово окупованій території України та бажання подавати вказані документи до органу ВДВС не виявляла. В обґрунтування заявленої скарги посилається на те, що 16.02.2024 року вказана заява була зареєстрована за № 4330, але до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості не внесені, досудове розслідування не проводилося.

У судове засідання заявниця не з`явилася, подала суду заяву про розгляд скарги за її відсутності, просила скаргу задовольнити.

Представник Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області - начальник СД Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 23.04.2024 року подав до суду заперечення, в яких просив проводити судове засідання без його участі, проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на те, що заяву ОСОБА_4 було прийнято та зареєстровано в ЖЄО 16.02.2024 року за № 4330. За результатами розгляду звернення встановлено, що у заяві не викладено фактів, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого та прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, дослідивши документи та оцінивши докази за скаргою, приходить до наступного.

З матеріалів скарги вбачається, що 06.02.2024 року до Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява ОСОБА_4 про вчинення злочинів, передбачених ст. 190, 358 КК України, з боку адвоката ОСОБА_5 , який у грудні 2023 року подав до ВДВС відносно ОСОБА_4 документи та банківські реквізити доньки, з приводу стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , не маючи договору з матір`ю останньої, яка на даний час перебуває на тимчасово окупованій території України та бажання подавати вказані документи до органу ВДВС не виявляла.

Заява ОСОБА_4 була зареєстрована в ЖЄО 16.02.2024 року за № 4330, але до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості не внесені, досудове розслідування не проводилося.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 214 КПК України бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і є предметом оскарження в порядку ст. 303 КПК України, полягає у невнесенні вказаними особами відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відомості, які підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань та їх перелік визначені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

При цьому, виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомленні потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Згідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим кодексом.

Системний аналіз вищезазначених положень закону, а також Розділу 2 Положення про ЄРДР, порядок його ведення та формування, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 №298 (зі змінами), дає підстави стверджувати, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне порушення (злочин). Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину.

Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), а якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Так, відповідно до пункту 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі «Павлюлінець проти України» від 6 вересня 2005 року суд повторює, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява № 37437/97). Таким чином, твердження скарги є несумісною ratione materiae з положеннями Конвенції і підлягає відхиленню відповідно до пунктів 3 та 4 статті 35 Конвенції.

Отже скаржнику не належить право на порушення кримінальної справи проти певної особи, в тому числі і внесення відомостей до ЄРДР щодо вчинення злочину певною особою, а також у нього відсутнє право на реєстрацію повідомлення про злочин за бажаною ним кваліфікацією дій особи за диспозицією КК України, оскільки право на кримінально-правове переслідування конкретної третьої особи із обраною самостійно кваліфікацією скаржнику не гарантується положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини.

Так, правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні регулюються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року № 5076 (далі Закон № 5076), ст. 1 якого визначено, що адвокат це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені Законом № 5076.

Адвокатською діяльністю визнається незалежна професійна діяльність адвоката зі здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

ОСОБА_5 обліковується у Раді адвокатів Дніпропетровської області згідно рішення №116 від 04.06.2019 р.

Диспозицією ч.1 ст. 190 КК України передбачена відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство). Тобто, має матеріальний (майновий) зміст.

Диспозицією ч. 2 ст. 358 КК України передбачена відповідальність за складання чи видачу працівником юридичної особи незалежно від форми власності, який не є службовою особою, складання чи видача приватним підприємцем, аудитором, експертом, оцінювачем, адвокатом, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем або іншою особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних чи адміністративних послуг, завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення або надають певні права чи звільняють від обов`язків, підроблення з метою використання або збуту посвідчень, інших офіційних документів, що складені у визначеній законом формі та містять передбачені законом реквізити, виготовлення підроблених офіційних печаток, штампів чи бланків з метою їх збуту або їх збут чи збут завідомо підроблених офіційних документів, у тому числі особистих документів особи

З матеріалів скарги слідчий суддя не вбачає в діях адвоката ОСОБА_5 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190, 358 КК України, оскільки відсутні відомості про намагання адвоката ОСОБА_5 заволодіти коштами заявника, які він повинен сплачувати в якості аліментів на утримання своєї доньки, а також докази про підробку адвокатом ОСОБА_5 документів, які він подав до виконавчої служби на виконання. При зазначених обставинах, в діях адвоката можуть бути наявними ознаки складу дисциплінарного проступку, а не складу кримінально-караних діянь.

Отже, на думку слідчого судді, в поданій заяві ОСОБА_4 відсутні достатні відомості, які свідчать про реальність конкретної події злочину, внаслідок чого вона за своєю суттю не є заявою про злочин в розумінні закону.

У зв`язку з цим, слідчий суддя вважає, що скарга адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303,304 КПК України,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою, зареєстрованою у ЖЄО за № 4330 від 16.02.2024 року відмовити повністю.

Слідчий суддя ОСОБА_7