УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 645/1287/16

провадження № 51- 5373 ск 18

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 29 червня 2023 року,

встановив:

ОСОБА_5 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд вищезазначеного судового рішення у касаційному порядку та водночас просить поновити йому строк на касаційне оскарження. В обгрунтування свого клопотання вказує, що апеляційну скаргу на вирок Московського районного суду м. Харкова від 15 грудня 2021 року він подав 03 січня 2022 року, але у зв`язку з початком воєнних дій на території України, 24 лютого 2022 року виїхав до Великобританії, тому з ухвалою Харківського апеляційного суду від 29 червня

2023 року ознайомився 20 лютого 2024 року, у зв`язку з чим не мав змоги подати касаційну скаргу вчасно.

Дослідивши доводи клопотання, долучені копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження необхідно відмовити, а касаційну скаргу повернути виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі -КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

За приписами ч. 1 ст. 26 КПК, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску засудженим строку на касаційне оскарження, колегія суддів виходить із наступного.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 29 червня 2023 року повернуто ОСОБА_6 його апеляційну скаргу на вирок Московського районного суду м. Харкова від 15 грудня 2021 року.

Як убачається зі змісту касаційної скарги та доданої копії оскаржуваного судового рішення, 31 грудня 2021 року ОСОБА_5 звільнений за відбуттям призначеного покарання вироком Московського районного суду м. Харкова від 15 грудня 2021 року.

Таким чином, з урахуванням положень статей 115, 116, 426 КПК, останнім днем строку касаційного оскарження для засудженого було 02 жовтня 2023 року.

Однак, із даною касаційною скаргою ОСОБА_5 звернувся до Касаційного кримінального суду 26 лютого 2024 року (згідно штампу Укрпошти на конверті), тобто поза межами строку касаційного оскарження.

Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

За сталою практикою Верховного Суду, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Також Суд звертає увагу, що у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

При вирішенні питання про поновлення строку на касаційне оскарження Суд виходить із того, що визначений процесуальним законом тримісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. При цьому особа, яка бажає подати касаційну скаргу має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

При цьому, зі змісту клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вбачається, що засудженим не наведено будь-яких обставин, у розумінні статті 117 КПК, які б не залежали від його волевиявлення, та були б пов`язані з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що завадили йому своєчасно звернутися з касаційною скаргою.

Колегія суддів не може визнати поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження посилання засудженого на його відсутність на території України, оскільки жодними доказами ОСОБА_5 зазначені обставини не підтвердив.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що останній подав апеляційну скаргу до Харківського апеляційного суду 03 січня 2022 року, проте, у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження не йдеться про те, що засуджений в розумні інтервали часу вживав заходів, щоб дізнатись про результат її розгляду та ознайомитись із зазначеним судовим рішенням в межах строку на касаційне оскарження.

Натомість, касаційну скаргу подано більше ніж через чотири місяці після закінчення строку на касаційне оскарження.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для поновлення ОСОБА_6 пропущеного строку на касаційне оскарження вказаного судового рішення, а тому заявлене клопотання задоволенню не підлягає.

За таких обставин, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд вважає, що касаційну скаргу слід повернути засудженому, оскільки вона подана після закінчення строку касаційного оскарження, а підстав для його поновлення немає.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Харківського апеляційного суду від 29 червня 2023 року залишити без задоволення.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 повернути разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3