Справа № 496/3788/24
Провадження № 1-кп/496/493/24
У Х В А Л А

повний текст

04 червня 2024 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

Судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 в режимі відеоконференції,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому у кримінальному провадженні № 0000247 від 07.04.2024 року за обвинуваченням: ОСОБА_4 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді розглядається вказане кримінальне провадження.

05 червня 2024 року закінчується строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 . Прокурором до суду подано клопотання про продовження строку застосування (обрання) обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до семи років, тому прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обвинувачений може переховуватися від суду, так як санкція, у разі визнання останнього винним та притягнення до кримінальної відповідальності, передбачає позбавлення волі від 3 до 7 років та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним дає підстави вважати, що останній може переховуватись від суду, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обвинувачений може незаконно впливати на свідків, оскільки їх покази є визначальними у кримінальному провадженні. Разом з тим, з метою укриття своєї злочинної діяльності може впливати на зазначених осіб, щоб ті утримались від спілкування з правоохоронними органами. Крім того, станом на даний час свідки ще не допитані в судовому засіданні, їх показання мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого судового розгляду. Перебуваючи на свободі, обвинувачений може здійснювати незаконний вплив на свідків, схиляючи їх до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності. Відповідно п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, може вчинити інше кримінальне правопорушення з метою уникнення від кримінальної відповідальності, зокрема, щодо тиску на учасників провадження.

У зв?язку з вищенаведеними обставинами, враховуючи всі ризики в їх сукупності та взаємозв?язку, запобіжний захід не пов?язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов?язків. Також прокурором зазначено про неможливість обрання інших запобіжних заходів, більш м`яких, окрім тримання під вартою.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні на задоволенні клопотання наполягав, посилаючись на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, заперечував проти обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки місцем вчинення злочину, є місце проживання самого обвинуваченого, який скоїв постріли в стані алкогольного сп`яніння в присутності дітей. Вважає, що наявні підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні підтримала свої письмові заперечення проти продовження строків тримання під вартою, оскільки обвинувачений має ряд захворювань, які підлягають обстеженню та подальшому лікуванню, надала виписки лікарів по хворобам, також, ОСОБА_4 є мобілізованим, який отримав порання, та наразі на підставі посвідчення про відрядження № 53 від 04.03.2024 року відпряжений до с. Федорівка Херсонської області. ОСОБА_4 вину визнає повністю та розкаюється, має зареєстровану адресу проживання, тому просить застосувати домашній арешт з 18:00 по 07:00 год.

Обвинувачений підтримав свого захисника.

Заслухавши думку прокурора, заперечення захисника та обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, клопотання прокурора, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання, суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд, додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого, експерта або спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; або вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Як встановлено в підготовчому судовому засіданні, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Доцільність перебування під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.

Завданням кримінального провадження є захист особи і суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Конституційний Суд України у даному Рішенні зокрема вважає, що обґрунтування необхідності тримання під вартою особи самою лише кваліфікацією злочину, не забезпечує і не може забезпечити балансу між метою застосування такого виняткового запобіжного заходу у кримінальному провадженні та конституційним правом особи на свободу та особисту недоторканність. При цьому обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, а також бути пропорційними та обґрунтованими.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Пунктом 38 рішення ЄСПЛ «Сергій Волосюк проти України» від 12.03.2009 р. (заява № 1291/03) передбачено, що згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

Водночас, відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Водночас, ЄСПЛ у рішенні «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що суворість передбаченого покарання не є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

За рішенням ЄСПЛ по справі "Ноймайстер проти Австрії" позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Доказів того, що ОСОБА_4 здійснював дії пов`язанні з уникнення органу досудового розслідування (оголошення в розшук, тощо), до клопотання не надано.

У рішенні ЄСПЛ в справі «Клішин проти України» зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

Такий ризик, як спроба вчинити тиск на свідків, з метою зміни ними показів для уникнення відповідальності обвинуваченим, нівелюється визнанням вини ОСОБА_4 .

Так, на даний час, визначенні прокурором ризики, які він визначив як підставу для продовження застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на думку суду, значно перебільшенні, з огляду на те, що обвинувачений повністю визнає вину у скоєному.

Згідно ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт як запобіжний захід полягає в обмеженні свободи пересування підозрюваного, обвинуваченого шляхом його ізоляції в житлі через заборону залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Метою запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків та уникнення ризиків, що останній може переховуватися від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за тяжкий злочин.

Тому, зважаючи на визнання вини обвинуваченим, а також письмові докази на підтвердження його захворювань, в тому числі наявна довідка гарнізонної ВЛК № 2, згідно якої матрос за призовом ОСОБА_4 має діагноз, який отриманий внаслідок (травми, поранення, контузії, каліцтва) та потребує стаціонарного обстеження з подальшим переоглядом у КНП «МКЛ № 10» ОМР, суд вважає, наявними обставини для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, при цьому зобов`язати ОСОБА_4 прибувати до Біляївського районного суду Одеської області за першою вимогою та не виїжджати за межі Одеської області без дозволу суду.

Враховуючи викладене клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в нічний період доби підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 23, 177, 178, 182, 183, 184, 314-315, 376, 395 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити без задоволення.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби.

Звільнити ОСОБА_4 негайно з під варти в залі судового засідання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати до Біляївського районного суду Одеської області за першою вимогою;

- заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22:00 години до 06:00 години наступного дня, строком на 60 днів з 04 червня 2024 року по 02 серпня 2024 року, окрім періоду часу під час оголошення повітряної тривоги в межах населеного пункту, де проживає обвинувачений, та у разі необхідності, щодо отримання медичної допомоги;

- не виїжджати за межі Одеської області без дозволу суду.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали суду про застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у виді домашнього арешту в нічний період доби та контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на співробітників ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області.

Копію ухвали невідкладно надіслати на адресу ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області для виконання, та прокурору для контролю.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Повний текст ухвали оголошено 07 червня 2024 року 10:20 год в залі судових засідань № 13 у приміщенні Біляївського районного суду Одеської області.

Суддя: ОСОБА_1