В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/191/24

14 лютого 2024 року смт.Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани матеріали кримінального провадження № 0000013 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, який проживає у фактичних шлюбних стосунках, інваліда 3 групи, непрацюючого, не судимого;

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.122 ч.1 КК України;

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 умисно заподіяв середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і здоров`я, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілій ОСОБА_5 .

Кримінальне правопорушення вчинено при таких обставинах:

18.01.2024 року близько 16 год. 30 хв. в АДРЕСА_1 за місцем свого проживання, між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які проживають у фактичних шлюбних стосунках, на побутовому ґрунті виникла сварка, яка переросла у конфлікт, під час якого, обвинувачений, діючи умисно, усвідомлюючи значення своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, відчуваючи свою фізичну перевагу над потерпілою, схопив лівою рукою за зап`ястя правої руки і, докладаючи значної фізичної сили, різко викрутив її. Внаслідок таких дій спричинив потерпілій тілесні ушкодження у виді закритого перелому правої променевої кістки у нижній третині зі зміщенням уламків, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, як такого, що не є небезпечними для життя в момент їх заподіяння, але викликало тривалий розлад здоров`я потерпілої.

В судовому засіданні підсудний свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю. Пояснив, що у вказаний в обвинуваченні час між ним та співжителькою виникла сварка на побутовому ґрунті, через те, що вона відмовлялась допомогти йому у господарстві. Будучи роздратованим, він схопив її за руку і різко з силою викрутив її, внаслідок чого ОСОБА_5 закричала від болю та сказала, що у неї зламана рука. Усвідомивши скоєне, він надав допомогу потерпілій та викликав швидку медичну допомогу. У вчиненому щиро розкаявся.

Не оспорюючи фактичні обставини справи, їх кваліфікацію, обвинувачений та прокурор вказали на недоцільність дослідження доказів щодо обставин, які стороною захисту не заперечуються. Потерпіла підтримала таку позицію. Тому, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд, перевіривши в ході допиту обвинуваченого, чи правильно розуміє він зміст цих обставин, а також переконавшись, що сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого немає, роз`яснивши наслідки, передбачені ч.2 ст.394 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин скоєння кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України, оскільки він вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і здоров`я, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілій ОСОБА_5 .

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, особу винного, його характеристику, ставлення до вчиненого ним діяння, обставини, за яких злочин було вчинено.

Обставиною, що обтяжує покарання за вчинення інкримінованого злочину, відповідно до п.6-1 ч.1 ст.67.КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних чи близьких відносинах.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття, надання потерпілій допомоги безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення. Крім того, пом`якшуючою обставиною суд визнає позицію потерпілої, яка заявила про те, що претензій до обвинуваченого немає, просила суд суворо його не карати.

Відповідно до ст.50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи із вказаної мети, принципів справедливості, співмірності, індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності і даним про особу винного.

Злочин скоєний обвинуваченим, відповідно до ч.4 ст.12 КК України віднесений до категорії нетяжких злочинів санкція якого передбачає альтернативні види покарання виді виправних робіт, обмеження волі або позбавлення волі. Виправні роботи обвинуваченому не можуть бути призначені внаслідок того, що він не має постійного місця роботи. Призначення більш суворих покарань у виді обмеження чи позбавлення волі за встановлених обставин буде занадто суворим.

За таких умов, з огляду на наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, можливо застосувати ч.1 ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті 122 ч1 КК України. Суд вважає, що покарання у виді громадських робіт буде необхідним і достатнім для виправлення особи і попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим та призначити йому покарання за ст.122 ч.1 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді громадських робіт строком на 240 год.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 15-ти діб з моменту його проголошення через Богородчанський районний суд шляхом подання апеляції.

Головуючий