Справа № 331/457/24
Провадження № 1-кс/331/721/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду міста Запоріжжя скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого слідчого відділення Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000011, відомості за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 січня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Жовтневого районного суду міста Запоріжжя звернувся адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 на підставі договору про надання правової допомоги від 13 березня 2024 року (а.с.2, 3), із клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна, яке було уточнено в судовому засіданні 24 квітня 2024 року. В обґрунтування поданого клопотання адвокат ОСОБА_3 зазначив, що 12 березня 2024 року, в рамках кримінального провадження № 0000011, відомості за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 січня 2024 року, слідчим слідчого відділення Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_5 було проведено обшук квартири АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , та в якій фактично проживає ОСОБА_4 , з метою відшукання та вилучення комп`ютерної техніки (системних блоків, ноутбуків, нетбуків, планшетів, жорстких дисків), засобів мобільного зв`язку (мобільних телефонів, карток операторів стільникового зв`язку), флеш носіїв, карток пам`яті, блокнотів, нотаток, чорнових записів, в яких міститься інформація, що має доказове значення для встановлення істини у даному кримінальному провадженні. Під час проведення даного обшуку було вилучено: мобільний телефон iPhone, imei НОМЕР_1 , комп`ютерний блок чорного кольору та ноутбук Apple MacBook, які належать ОСОБА_4 . Представник ОСОБА_3 вважає, що вилучене у ході обшуку майно має статус тимчасово вилученого майна, оскільки воно не має ознак речового доказу. В той же час, з відповідним клопотанням про арешт зазначеного вище майна, вилученого під час проведення обшуку, слідчий не звертався до слідчого судді. Разом з тим, 29 березня 2024 року адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , звернувся з письмовою заявою до слідчого слідчого відділення Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області з відповідною заявою про повернення вилученого під час проведення обшуку майна. На його звернення, слідчим слідчого відділення Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_5 було надано письмову відповідь, із змісту якої вбачається, що слідчий відмовляється повернути вилучене майно, обґрунтовуючи це тим, що майно, яке було вилучено у ході проведення обшуку не є тимчасово вилученим, оскільки слідчим суддею було постановлено ухвалу про надання дозволу на вилучення комп`ютерної техніки та засобів мобільного зв`язку, які будуть виявлені під час проведення обшуку.

Отже, враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що вилучене у ході проведення обшуку майно належить ОСОБА_4 на законних підставах, на момент звернення до слідчого судді із скаргою та на момент розгляду скарги, на вказане вище майно так і не було накладено арешт, та вказане майно не було повернуто його власнику, представник власника майна - адвокат ОСОБА_3 просить слідчого суддю зобов`язати слідчого слідчого відділення Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_5 , який здійснює досудове розслідування даного кримінального провадження, повернути ОСОБА_4 належне йому майно, а саме: мобільний телефон iPhone 12, комп`ютерний блок чорного кольору та ноутбук Apple MacBook.

Власник майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав скаргу з підстав викладених у скарзі. Просить скаргу задовольнити у повному обсязі.

Слідчий слідчого відділення Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с.10, 14), у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги та додані до неї матеріали, дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За змістом п. 18) ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

За приписами п. 1) ч. 1 ст. 303 КПК України, володільцем тимчасово вилученого майна на досудовому провадженні може бути оскаржена, з поміж іншого, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого відділення Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0000011, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 січня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 29 лютого 2024 року, в рамках вказаного кримінального провадження, клопотання старшого слідчого слідчого відділення Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_7 , яке погоджено з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_8 , про надання дозволу на проведення обшуку у кримінальному провадженні № 0000011, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 січня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361-2 КК України, задоволено частково.

Надано слідчим слідчого відділення Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, які входять до складу групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000011 від 03.01.2024 року, дозвіл на проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , та в якій фактично проживає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою відшукання та вилучення комп`ютерної техніки (системних блоків, ноутбуків, нетбуків, планшетів, жорстких дисків), засобів мобільного зв`язку (мобільних телефонів, карток операторів стільникового зв`язку), флеш носіїв, карток пам`яті, блокнотів, нотаток, чорнових записів, в яких міститься інформація, що має доказове значення для встановлення істини у даному кримінальному провадженні.

У задоволенні іншої частини клопотання відмовлено (а.с.4-6).

12 березня 2024 року слідчим слідчого відділення Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_5 було проведено обшук обшуку квартири АДРЕСА_1 . При проведенні даного обшуку було вилучено: мобільний телефон iPhone 12, imei 1: НОМЕР_2 , комп`ютерний блок чорного кольору з зовнішніми пошкодженнями та ноутбук Apple MacBook, модель НОМЕР_3 , які належать ОСОБА_4 , що підтверджується протоколом обшуку від 12.03.2024 року (а.с.15-19).

29 березня 2024 року адвокатом ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , було направлено на адресу Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області заяву, в якій останній просить повернути власнику майна ОСОБА_4 вилучене під час проведення обшуку 12.03.2024 року належне останньому майно.

Із змісту листа слідчого слідчого відділення Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_5 від 09.04.2024 року, наданого на запит представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , слідує, що слідчий не вбачає підстав для повернення вилученого під час проведення 12.03.2024 року обшуку майна ОСОБА_4 , оскільки 29.02.2024 року слідчим суддею Жовтневого районного суду міста Запоріжжя було постановлено ухвалу про надання дозволу на вилучення комп`ютерної техніки та засобів мобільного зв`язку. На думку слідчого, майно, вилучене в ході проведення обшуку є тимчасово вилученим майном. Лише у разі, якщо слідчим суддею не надано дозвіл на його вилучення (а.с.20).

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право приватної власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Отже, навіть тимчасове вилучення об`єктів власності є позбавленням володільця майна можливості на власний розсуд використовувати та розпоряджатися таким майном, що є тотожним позбавленню права власності.

Застосування встановленої Конституцією України гарантії охорони власності доводить, що вилучення та утримання у будь-якої особи належного їй на законних підставах майна у спосіб або через застосування процедури, які не відповідають приписам закону, є протиправними.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових частин права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

Так, за положеннями статті 2 КПК України, до завдань кримінального провадження, з-поміж іншого, віднесена охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

Відповідно до статті 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За приписами статті 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Частиною 1 статті 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171 КПК України, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

За правилами ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до п.п. 1.2. п. 1 висновків узагальнення Вищого спеціалізованого суду України «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12 січня 2017 року, обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку. На підставі ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право оглядати і вилучати речі та документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном. Таким чином, якщо стосовно вилученого під час обшуку майна, яке не було включено до відповідного переліку, передбаченого в ухвалі слідчого судді, слідчий, прокурор не внесли клопотання в порядку і строки, встановлені ч. 5 ст. 171 КПК України, слідчі судді обґрунтовано задовольняють скарги на бездіяльність зазначених суб`єктів щодо неповернення відповідного майна. Результат аналізу ухвал слідчих суддів свідчить про те, що аргументом сторони обвинувачення, яким ця сторона послуговується для підтвердження законності залишення майна у володінні органів досудового розслідування та відсутності підстав для його повернення, є визнання такого майна речовими доказами. Однак слід враховувати, що, якщо ці докази були одержані під час обшуку і не були визначені в ухвалі про обшук як майно, для виявлення якого надано дозвіл на обшук, визнання такого майна речовими доказами без звернення з клопотанням про його арешт не може вважатись належним порядком забезпечення правомірності володіння відповідним майном органами досудового розслідування. З огляду на це обґрунтованими є ухвали слідчих суддів щодо зобов`язання повернення такого майна.

Слідчий суддя звертає увагу, що якщо докази, які були одержані стороною обвинувачення під час проведення обшуку і не були визначені в ухвалі про обшук як майно, для виявлення якого надано дозвіл на обшук, визнання такого майна речовими доказами без звернення з клопотанням про його арешт не може вважатись належним порядком забезпечення правомірності володіння відповідним майном органами досудового розслідування.

Частиною 5 статті 171 КПК України встановлено обов`язок слідчого, прокурора подати клопотання про арешт тимчасово вилученого майна не пізніше від наступного робочого дня після вилучення майна.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

У свою чергу, за умови невиконання такого обов`язку в зазначених суб`єктів виникає інший обов`язок - негайно повернути особі вилучене майно, строк виконання якого не обмежується в часі, а отже, моментом завершення виконання такого обов`язку є винятково його виконання.

За змістом статті 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Разом з тим, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 29 лютого 2024 року надано дозвіл на проведення обшуку в житловому приміщенні, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , з метою відшукання та вилучення речей і документів, які зазначені у резолютивній частині вказаної ухвали.

Стороною обвинувачення під час проведення обшуку були вилучені мобільний телефон iPhone 12, imei 1: НОМЕР_2 , комп`ютерний блок чорного кольору з зовнішніми пошкодженнями та ноутбук Apple MacBook, модель НОМЕР_3 , які належать ОСОБА_4 .

В той же час, слідчим не доведено, яке значення для досудового розслідування мають вказані речі та яка інформація може в них міститись, до того ж сторона обвинувачення не зверталась до слідчого судді із клопотанням, в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України, про арешт вказаного тимчасово вилученого під час проведення обшуку майна, а відтак вказані речі підлягають поверненню.

Аналізуючи вищезазначене, враховуючи, що вилучене майно являється тимчасово вилученим майном, а надані слідчому судді матеріали не містять відомостей про визнання вказаного вище майна речовим доказом, відсутня ухвала слідчого суді про накладення арешту на це майно, приймаючи до уваги, що в силу принципу змагальності сторін кримінального провадження, доказів зворотнього стороною обвинувачення надано не було, слідчий суддя приходить до висновку, що майно утримується органом досудового розслідування за відсутності для цього достатніх правових підстав, а тому підлягає негайному поверненню власнику майна.

З огляду на вищевикладене, клопотання є обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 167, 168, 169, 171, 309, 376 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого слідчого відділення Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000011, відомості за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 січня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361-2 КК України, задовольнити.

Зобов`язати слідчого слідчого відділення Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_5 , який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000011, відомості за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 січня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361-2 КК України, повернути ОСОБА_4 належне йому майно, а саме: мобільний телефон iPhone 12, imei 1: НОМЕР_2 , комп`ютерний блок чорного кольору та ноутбук Apple MacBook, модель НОМЕР_3 , які було вилучено 12 березня 2024 року у ході проведення обшуку житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 25 квітня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1