Провадження №1-кп/523/523/24
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

19.03.2024р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

в режимі відеоконференції в присутності обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000966 від 15.07.2021р. щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, дітей на утриманні не маючого, працюючого автослюсарем, не маючого реєстрації, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

- 08.08.2016р. Фрунзенським райсудом м. Харкова за ч.1 ст.304, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України до 6 років позбавлення волі, у зв`язку із закінченням строку покарання звільнений від призначеного судом покарання у вигляді позбавлення волі;

- 02.06.2020р. Київським райсудом м. Харкова за ч.2 ст.289 КК України до 5р. позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 2р.;

- 27.03.2023р. Хортицьким райсудом м. Запоріжжя за ч.2 ст.289 , ст.71 КК України до 6р. 6міс. позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 24.10.2023р. Київським райсудом м. Полтави за ч.1 ст.162, ч.2 ст.189, ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до 6р. 6міс. позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 11.01.2024р. Київським райсудом м. Полтави за ч.2 ст.289, ч.4 ст.70 КК України до 6р. 6міс. позбавлення волі з конфіскацією майна;

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

15.07.2021р., приблизно о 03год. 00хв., ОСОБА_5 перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , побачив припаркований транспортний засіб - автомобіль марки «ВАЗ», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний на праві власності ОСОБА_4 , де у нього, раптово виник противоправний злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння цим транспортним засобом, з метою особистого збагачення. Далі, ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись в тому, що за ним ніхто не спостерігає та його дії є таємними, підійшов до вищевказаного автомобілю та шляхом пошкодження дверного замку, проник до салону автомобіля, сів за кермо та шляхом запалювання, завів двигун, тим самим, встановивши контроль над ним, при цьому не маючи законного права на володіння, розпорядження чи керування вказаним автомобілем. Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись цим автомобілем на власний розсуд, тим самим, останній незаконно заволодів вищевказаним транспортним засобом та відповідно своїми умисними протиправними та злочинними діями, спричинив ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 81628гривень.

В судовому засіданні, ОСОБА_6 повністю визнав свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченням, крім того, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного ним

при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор, потерпілий та обвинувачений не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останнього.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушенні доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує за ч.2 ст.289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом враховується особа ОСОБА_6 , який є особою раніше неодноразово судимою, вчинив кримінальне правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, працюючого автослюсарем, одруженого, дітей на триманні не маючого, не маючого місця реєстрації, маючого місце проживання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , передбачені ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність матеріальної шкоди, у зв`язку із поверненням потерпілому транспортного засобу.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_6 , який є особою раніше неодноразово судимою, вчинив кримінальне правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, працюючого автослюсарем, одруженого, дітей на триманні не маючого, не маючого місця реєстрації, маючого місце проживання, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому - щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність матеріальної шкоди, у зв`язку із поверненням потерпілому транспортного засобу та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про те, що виправлення Ганшина можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавлення волі, а також приймаючи до уваги вчинення ним кримінального правопорушення по даному кримінальному провадженню до часу ухвалення вироку Київського районного суду м. Полтави від 11.01.2024р., суд із врахуванням вимог ч.4 ст.70 КК України, вважає за необхідне за сукупністю кримінальних правопорушень, визначити остаточне покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає

й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією всього, належного ОСОБА_5 майна.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за цим вироком більш суворим за вироком Київського районного суду м. Полтави від 11.01.2024р., остаточно визначити покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з конфіскацією всього, належного ОСОБА_5 майна.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили відносно ОСОБА_5 залишити тримання під вартою, строк відбуття покарання останньому рахувати з 29.07.2021р.

Речові докази: автомобіль, свідоцтво про реєстрацію (технічний талон) транспортного засобу, ключі від автомобіля - вважати повернутим за належністю ОСОБА_4 , арешт накладений ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 06.08.2021р. на транспортний засіб - скасувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Копії вироку вручити під розписку засудженому та прокурору, а також надати іншим заінтересованим особам.

Суддя ОСОБА_1