ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1603/23
Провадження №1-кс/477/103/24
УХВАЛА

про скасування арешту майна

31 січня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника власника майна ОСОБА_4 ,

слідчої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні №0000357 від 24 червня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2024 року ОСОБА_4 , діючи в інтересах ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області з клопотанням про скасування арешту майна, подане в межах кримінального провадження № 0000357 від 24 червня 2023 року, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 липня 2023 року в частині, що стосується накладення арешту на дрова.

Клопотання вмотивовано тим, що 23 червня 2023 року під час огляду місця події поблизу с. Зелений Гай Миколаївського району Миколаївської області, а саме транспортного засобу належного ОСОБА_6 було виявлено та вилучено спиляні стовбури дерева на дрова у кількості 45 шт довжиною від 1 м до 1.2 м та діаметром від 9 см до 40 см, на які ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 липня 2023 року накладено арешт, у подальшому застосуванні якого на даний час відпала потреба.

У судовому засіданні представник власника майна ОСОБА_4 повністю підтримав подане клопотання та просив його задовольнити, посилаючись на те, що з часу вилучення майна пройшло понад 7 місяців та з вилученим майном в силу положень частини першої статті 131 КПК України мали бути виконані усі необхідні слідчі дії. Протягом усього часу ні ОСОБА_6 ані інша особа, за дорученням якої він здійснював перевезення вилученого майна ОСОБА_7 не викликалися до слідчого, що вказує на те, що орган досудового розслідування не вживає заходів для швидкого проведення досудового розслідування. Оскільки вилученням майна, належного ОСОБА_6 порушено його право щодо володіння цим майном, з огляду на тривалий час проведення досудового розслідування, що суперечить завданням кримінального провадження, визначеним у статті 2 КПК України, тому звернувся з клопотанням про скасування арешту.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання посилаючись на належність вилученого майна до речових доказів у цьому кримінальному провадженні та необхідність подальшого утримання цього майна для проведення повного досудового розслідування.

Слідча ОСОБА_5 в судовому засіданні повністю підтримала доводи прокурора та просила у задоволенні клопотання відмовити.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Абзацом 2 частини першої статті 174 КПК передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе лише за таких умов:

вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба;

вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

У клопотанні ОСОБА_4 зазначає про те, що у застосуванні арешту майна відпала потреба, тому, з огляду на принцип диспозитивності, суд має встановити наявність або відсутність лише вказаної підстави для скасування арешту.

На підставі документів, що містяться у матеріалах клопотання, слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000357 від 24 червня 2023 року за правовою кваліфікацією, передбаченою частиною першою статті 246 КК України за фактом перевезення ОСОБА_6 спиляних колод стовбура дерев.

23 червня 2023 року під час огляду місця події поблизу с. Зелений Гай Миколаївського району Миколаївської області, а саме транспортного засобу належного ОСОБА_6 було виявлено та вилучено спиляні стовбури дерева на дрова у кількості 45 шт довжиною від 1 м до 1.2 м та діаметром від 9 см до 40 см. Також було вилучено і транспортний засіб.

Ухвалою слідчого судді від 12 липня 2023 року частково задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на вилучене майно, зокрема стовбури дерева на дрова у кількості 45 шт. Цією ж ухвалою відмовлено у накладенні арешту на транспортний засіб вилучений у ОСОБА_6 .

Враховуючи мету і підставу арешту, а також доводи учасників провадження, слідчому судді необхідно з`ясувати, чи відпала подальша потреба у збереження вилученого майна як речових доказів у цьому кримінальному провадженні.

Вирішуючи вказане питання, слідчий суддя виходить з того, що за змістом частини першої, другої статті 98 КПК, речовими доказами є, зокрема, матеріальні об`єкти, які містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, які встановлюються під час кримінального провадження.

У відповідності до частини першої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно пункту 7 частини другої статті 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

За змістом положень статті 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 174 КПК України - підозрюваний, його захисник або володілець майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Статтею 16 КПК України застережено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

Частинами 1, 3 статті 28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Сукупність наведених норм свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

При вирішенні питання про скасування арешту майна, слідчий суддя враховує вимоги чинного законодавства, щодо судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя, виконуючи покладені на нього обов`язки, запобігає зловживанню стороною обвинувачення її повноваженнями з метою збереження рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх прав.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти росії» від 06 листопада 2008 року, де вказувалися порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

У свою чергу, як встановлено слідчим суддею, з часу вилучення та накладення арешту на майно, органом досудового розслідування всупереч положенням статті 28, 131 КПК України не здійснено жодної слідчої дії, направленої на виконання завдань, передбачених статтею 2 КПК України.

Слідчий суддя враховує, що на даний час вилучене майно оглянуто та зафіксовано слідову інформацію, яка могла зберегтися на ньому, за спливом тривалого часового проміжку з цим майно мали бути проведені ряд слідчих та процесуальних дій, в тому числі й шляхом призначення експертизи, що з урахуванням диспозиції статті 246 КК України є обов`язковою для доведення факту незаконного спилу (оскільки після тривалого часу зберігання втрачається можливість з`ясування часу коли було здійснено такий спил) та вимоги частини першої статті 100 КПК України, за якою речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю..

З огляду на вказане, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявником належним йому майном, у зв`язку з чим вважає доцільним скасувати арешт майна, оскільки подальший арешт майна (за відсутністю передбачених для цього підстав) може порушити право заявника на вільне розпорядження належним йому майном, що буде також суперечити загальним засадам володіння особою майном, вимогам законодавства, та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (справи "Баландіна проти України, "Батрак проти України", "Панов проти України").

При цьому, не підлягає задоволенню клопотання в частині зобов`язання слідчого повернути майно на яке скасовано арешт ОСОБА_6 , з огляду на ту обставину, що нормами частини третьої, четвертої статті 169 КПК України встановлено обов`язок слідчого, прокурора після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Керуючись статтями 174, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 липня 2023 року на тимчасово вилучене 23 червня 2023 року в ході проведення огляду місця події на ґрунтовій дорозі поблизу с. Зелений Гай Миколаївського району Миколаївської області майно - дрова в кількості 45 шт., довжиною від 1 м. до 1, 2 м., діаметром від 9 до 40 см., зі свіжими слідами розпилу.

В іншій частині - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_8

Повний текст ухвали оголошено

02 лютого 2024 року о 15.40 год.