Справа № 215/7404/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 в м.Кривому Розі кримінальне провадження, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000314 від 10.09.2021 р. відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх /малолітніх/ дітей, особою з інвалідністю не є , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:

- 05.12.2023 вироком Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.190, ч.1 ст.353, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.353 КК України,

за участі учасників кримінального провадження: прокурора - ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 , обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 діючи умисно, повторно, 09.09.2021 року, близько о 17.00 годин знаходячись поблизу дитячого майданчика, що розташований неподалік від будинку АДРЕСА_2 , побачив раніше незнайомих йому малолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Перебуваючи у вказаному місці у вказаний час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману і звернення його на власну користь, з метою введення в оману малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 стосовно своїх дійсних намірів, ОСОБА_3 підійшов до них та представився їм співробітником поліції, не пред`явивши відповідного посвідчення. Після чого, під вигаданим приводом необхідності перевірки їх мобільних телефонів, попросив у малолітнього ОСОБА_6 передати йому мобільний телефон, який він мав у своєму користуванні та який належить його матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не маючи на меті повертати вказане майно.

У свою чергу, ОСОБА_6 , будучи впевненим у доброчесних намірах ОСОБА_3 , сприймаючи його як співробітника поліції, добровільно передав останньому мобільний телефон «Realmi», модель «7і» 4/64 GB сріблястого кольору з сім-карткою мобільного оператору «Київстар» з номером НОМЕР_1 , з ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , який був у робочому стані, вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-21/29851-ТВ від 27.09.2021 складає 3233,33 гривень та який належить його матері ОСОБА_8 .

Після чого, ОСОБА_3 , взявши вищевказаний мобільний телефон, та продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, повідомивши малолітньому ОСОБА_6 завідомо неправдиву інформацію про те, що його мати зможе забрати даний мобільний телефон безпосередньо у ОСОБА_3 , при цьому не вказавши де саме, та зазначивши, що при собі необхідно мати документи на телефон, з місця вчинення злочину зник, обернувши майно, яким він заволодів шляхом обману, на свою користь, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 3233,33 гривень.

Ці умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно.

Крім того, ОСОБА_3 , 09.09.2021 року, близько о 17.00 годин знаходячись поблизу дитячого майданчика, що розташований неподалік від будинку АДРЕСА_2 , побачив раніше незнайомих йому малолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Перебуваючи у вказаному місці та вказаний час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману та самовільного присвоєння владних повноважень.

З метою подальшого заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 підійшов до малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , і ввівши їх в оману стосовно своїх дійсних намірів, з метою створення уявлення у останніх законності своїх дій, та приховування своїх злочинних намірів, не маючи на те передбачених законом повноважень, не пред`явивши відповідного посвідчення, не будучи працівником правоохоронних органів, представився малолітнім ОСОБА_6 та ОСОБА_7 співробітником поліції, тим самим присвоїв владні повноваження службової особи, та під вигаданим приводом перевірки мобільного телефону, попросив, у малолітнього ОСОБА_6 передати йому мобільний телефон, який він мав у своєму користуванні та який належить його матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не маючи на меті повертати вказане майно.

Внаслідок чого, малолітній ОСОБА_6 , будучи впевненими у доброчесних намірах ОСОБА_3 , сприймаючи його як співробітника поліції, добровільно передав останньому мобільний телефон «Realmi», модель «7і» 4/64 GB сріблястого кольору з сім-карткою мобільного оператору «Київстар» з номером НОМЕР_1 , з ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , який був у робочому стані та який належить матері ОСОБА_6 - ОСОБА_8 та яким ОСОБА_3 незаконно заволодів та розпорядився на власний розсуд.

Ці умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 353 КК України за ознаками самовільного присвоєння владних повноважень, поєднаного із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь.

09.09.2021 року, близько о 17.00 годин, ОСОБА_3 , діючи повторно, знаходячись поблизу дитячого майданчика, що розташований неподалік від будинку АДРЕСА_2 , побачив раніше незнайомих йому малолітніх ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебували на вищевказаному дитячому майданчику. Будучи у вказаному місці у вказаний час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману і звернення його на власну користь, з метою введення в оману малолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_6 стосовно своїх дійсних намірів, ОСОБА_3 підійшов до них та представився їм співробітником поліції, не пред`явивши відповідного посвідчення. Після чого, під вигаданим приводом необхідності перевірки їх мобільних телефонів, попросив у малолітнього ОСОБА_7 передати йому мобільний телефон, який він мав у своєму користуванні та який належить його матері ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не маючи на меті повертати вказане майно.

У свою чергу, ОСОБА_7 , будучи впевненим у доброчесних намірах ОСОБА_3 , сприймаючи його як співробітника поліції, добровільно передав останньому мобільний телефон "Samsung", модель «Galaxy А50» 6/128 GB (SM-A505FZBQSEK), білого кольору з сім-карткою мобільного оператору «Київстар» з номером НОМЕР_4 , ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 , який був у робочому стані, вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-21/29847-ТВ від 24.09.2021складає 4500 гривень та який належить його матері ОСОБА_9 .

Після чого, ОСОБА_3 , взявши вищевказаний мобільний телефон, та продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, повідомивши малолітньому ОСОБА_7 завідомо неправдиву інформацію про те, що його мати зможе забрати даний мобільний телефон безпосередньо у ОСОБА_3 , при цьому не вказавши де саме, та зазначивши, що при собі необхідно мати документи на телефон, з місця вчинення злочину зник, обернувши майно, яким він заволодів шляхом обману, на свою користь, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 4500 гривень.

Ці умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно.

09.09.2021 року, близько о 17.00 годин, ОСОБА_3 , знаходячись поблизу дитячого майданчика, що розташований неподалік від будинку АДРЕСА_2 , побачив раніше незнайомих йому малолітніх ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Перебуваючи у вказаному місці та вказаний час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману та самовільного присвоєння владних повноважень.

З метою подальшого заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 підійшов до малолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , і ввівши їх в оману стосовно своїх дійсних намірів, з метою створення уявлення у останніх законності своїх дій, та приховування своїх злочинних намірів, не маючи на те передбачених законом повноважень, не пред`явивши відповідного посвідчення, не будучи працівником правоохоронних органів, представився малолітнім ОСОБА_7 та ОСОБА_6 співробітником поліції, тим самим присвоїв владні повноваження службової особи, та під вигаданим приводом перевірки мобільного телефону, попросив, у малолітнього ОСОБА_7 передати йому мобільний телефон, який він мав у своєму користуванні та який належить його матері ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не маючи на меті повертати вказане майно.

Внаслідок чого, малолітній ОСОБА_7 , будучи впевненими у доброчесних намірах ОСОБА_3 , сприймаючи його як співробітника поліції, добровільно передав останньому мобільний телефон "Samsung", модель «Galaxy А50» 6/128 GB (SM-A505FZBQSEK), білого кольору з сім-карткою мобільного оператору «Київстар» з номером НОМЕР_4 , ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 , який був у робочому стані та належить його матері ОСОБА_9 та яким ОСОБА_3 незаконно заволодів та розпорядився на власний розсуд.

Ці умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 353 КК України за ознаками самовільного присвоєння владних повноважень, поєднаного із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь.

Далі, ОСОБА_3 , діючи повторно, 18.09.2021 року, близько о 19.00 годин знаходячись поблизу палацу спорту «Північне сяйво», що розташований по вул. Малиновського, неподалік від перехрестя вулиці Гастелло та вулиці Короленко в Тернівському районі м. Кривого Рогу, побачив раніше незнайомого йому неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який рухався у бік парку. Перебуваючи у вказаному місці у вказаний час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману і звернення його на власну користь, з метою введення в оману неповнолітнього ОСОБА_10 стосовно своїх дійсних намірів, ОСОБА_3 підійшов до нього та представився йому співробітником поліції зі спеціальним званням «молодший лейтенант», не пред`явивши відповідного посвідчення. Після чого, під вигаданим приводом необхідності перевірки його мобільного телефону, попросив у неповнолітнього ОСОБА_10 передати йому мобільний телефон, який він мав у своєму користуванні та який належить його матері ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , не маючи на меті повертати вказане майно.

У свою чергу, ОСОБА_10 , будучи впевненим у доброчесних намірах ОСОБА_3 , сприймаючи його як співробітника поліції, добровільно передав останньому мобільний телефон «Redmi» моделі «Note 8 Pro», чорного кольору, об`єм оперативної пам`яті мобільного телефону 64Gb, з сім-карткою мобільного оператору «Водафон», з номером НОМЕР_7 , з ІМЕІ1: НОМЕР_8 , ІМЕІ2: НОМЕР_9 , який був у робочому стані, вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 3769 від 23.09.2021 складає 3600 гривень та який належить його матері ОСОБА_11 .

Після чого, ОСОБА_3 , взявши вищевказаний мобільний телефон, та продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, повідомивши неповнолітньому ОСОБА_10 завідомо неправдиву інформацію про те, що він сумісно зі своєю матір`ю та документами на телефон, зможе забрати його у неподалік розташованому відділенні поліції, з місця вчинення злочину зник, обернувши майно, яким він заволодів шляхом обману, на свою користь, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальний збиток на загальну суму 3600 гривень.

Ці умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно.

18.09.2021 року, близько о 19.00 годин ОСОБА_3 , знаходячись поблизу палацу спорту «Північне сяйво», що розташований по вул. Малиновського, неподалік від перехрестя вулиці Гастелло та вулиці Короленко в Тернівському районі м. Кривого Рогу, побачив раніше незнайомого йому неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який рухався у бік парку. Перебуваючи у вказаному місці та вказаний час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману та самовільного присвоєння владних повноважень.

З метою подальшого заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 підійшов до неповнолітнього ОСОБА_10 і ввівши його в оману стосовно своїх дійсних намірів, з метою створення уявлення у останніх законності своїх дій, та приховування своїх злочинних намірів, не маючи на те передбачених законом повноважень, не пред`явивши відповідного посвідчення, не будучи працівником правоохоронних органів, представився неповнолітньому ОСОБА_10 співробітником поліції зі спеціальним званням «молодший лейтенант», тим самим присвоїв владні повноваження службової особи, та під вигаданим приводом перевірки мобільного телефону, попросив у неповнолітнього ОСОБА_10 передати йому мобільний телефон, який він мав у своєму користуванні та який належить його матері ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , не маючи на меті повертати вказане майно.

Внаслідок чого, неповнолітній ОСОБА_10 , будучи впевненими у доброчесних намірах ОСОБА_3 , сприймаючи його як співробітника поліції, добровільно передав останньому мобільний телефон «Redmi» моделі «Note 8 Pro», чорного кольору, об`єм оперативної пам`яті мобільного телефону 64Gb, з сім-карткою мобільного оператору «Водафон», з номером НОМЕР_7 , з ІМЕІ1: НОМЕР_8 , ІМЕІ2: НОМЕР_9 , який був у робочому стані та який належить його матері ОСОБА_11 та яким ОСОБА_3 незаконно заволодів та розпорядився на власний розсуд.

Ці умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 353 КК України за ознаками самовільного присвоєння владних повноважень, поєднаного із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь.

Так, ОСОБА_3 , діючи повторно, 20.09.2021 року, близько о 17.00 годин, знаходячись поблизу філіалу Криворізького навчально-виробничого центру № 39, що розташований поблизу будинку АДРЕСА_3 , побачив раніше незнайомих йому малолітніх ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . Перебуваючи у вказаному місці у вказаний час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману і звернення його на власну користь, з метою введення в оману малолітніх ОСОБА_12 та ОСОБА_13 стосовно своїх дійсних намірів, ОСОБА_3 підійшов до них та представився їм співробітником поліції, зі спеціальним званням «молодший лейтенант». Після чого, під вигаданим приводом необхідності перевірки їх мобільних телефонів, попросив у малолітнього ОСОБА_12 передати йому мобільний телефон, який він мав у своєму користуванні та який належить його матері ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , не маючи на меті повертати вказане майно.

У свою чергу, ОСОБА_12 , будучи впевненим у доброчесних намірах ОСОБА_3 , сприймаючи його як співробітника поліції, добровільно передав останньому мобільний телефон марки «Samsung», моделі «Galaxy A02s» темно-синього кольору, сенсорний, з сім-карткою мобільного оператору «Київстар» з номером НОМЕР_10 , з ІМЕІ: НОМЕР_11 , ІМЕІ: НОМЕР_12 , який був у робочому стані, вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 3768 від 23.09.2021 складає 3077,19 гривень та який належить його матері ОСОБА_14 .

Після чого, ОСОБА_3 , взявши вищевказаний мобільний телефон, та продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, повідомивши малолітньому ОСОБА_12 завідомо неправдиву інформацію про те, що його мати з документами на телефон, зможе забрати вищевказаний мобільний телефон у неподалік розташованому відділенні поліції, з місця вчинення злочину зник, обернувши майно, яким він заволодів шляхом обману, на свою користь, чим спричинив потерпілій ОСОБА_14 матеріальний збиток на загальну суму 3077,19 гривень.

Ці умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно.

Крім того, ОСОБА_3 , 20.09.2021 року, близько о 17.00 годин, знаходячись поблизу філіалу Криворізького навчально-виробничого центру АДРЕСА_4 , побачив раніше незнайомих йому малолітніх ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . Перебуваючи у вказаному місці та вказаний час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману та самовільного присвоєння владних повноважень.

З метою подальшого заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 підійшов до малолітніх ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , і ввівши їх в оману стосовно своїх дійсних намірів, з метою створення уявлення у останніх законності своїх дій, та приховування своїх злочинних намірів, не маючи на те передбачених законом повноважень, не будучи працівником правоохоронних органів, представився малолітнім ОСОБА_12 та ОСОБА_13 співробітником поліції зі спеціальним званням «молодший лейтенант», тим самим присвоїв владні повноваження службової особи, та під вигаданим приводом перевірки мобільного телефону, попросив, у малолітнього ОСОБА_12 передати йому мобільний телефон, який він мав у своєму користуванні та який належить його матері ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , не маючи на меті повертати вказане майно.

Внаслідок чого, малолітній ОСОБА_12 , будучи впевненими у доброчесних намірах ОСОБА_3 , сприймаючи його як співробітника поліції, добровільно передав останньому мобільний телефон марки «Samsung», моделі «Galaxy A02s» темно-синього кольору, сенсорний, з сім-карткою мобільного оператору «Київстар» з номером НОМЕР_10 , з ІМЕІ: НОМЕР_11 , ІМЕІ: НОМЕР_12 , який був у робочому стані та який належить його матері ОСОБА_14 , та яким ОСОБА_3 незаконно заволодів та розпорядився на власний розсуд.

Ці умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 353 КК України за ознаками самовільного присвоєння владних повноважень, поєднаного із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь.

Також, ОСОБА_3 , діючи повторно, 04.10.2021 року, близько о 14.00 годин, знаходячись неподалік від будинку АДРЕСА_5 , побачив раніше незнайомого йому малолітнього ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , який був у компанії своїх однокласників - ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_12 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_13 . Перебуваючи у вказаному місці у вказаний час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману і звернення його на власну користь, з метою введення в оману малолітніх ОСОБА_15 і його однокласників - ОСОБА_16 та ОСОБА_17 стосовно своїх дійсних намірів, ОСОБА_3 підійшов до них та представився їм співробітником поліції зі спеціальним званням «молодший лейтенант», не пред`явивши відповідного посвідчення. Після чого, під вигаданим приводом необхідності перевірки їх мобільних телефонів, попросив у малолітнього ОСОБА_15 передати йому мобільний телефон, який він мав у своєму користуванні та який належить його матері ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , не маючи на меті повертати вказане майно.

У свою чергу, ОСОБА_15 , будучи впевненим у доброчесних намірах ОСОБА_3 , сприймаючи його як співробітника поліції, добровільно передав останньому мобільний телефон марки «Motorola», моделі ХТ2097-6 moto e7 pover 4 НОМЕР_13 , блакитного кольору, з сім-карткою мобільного оператору «Київстар» з номером НОМЕР_14 , з ІМЕІ: НОМЕР_15 , ІМЕІ: НОМЕР_16 , який був у робочому стані, вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-21/31642-ТВ від 12.10.2021 складає 2766,67 гривень та який належить його матері ОСОБА_18 .

Після чого, ОСОБА_3 , взявши вищевказаний мобільний телефон, та продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, повідомивши малолітньому ОСОБА_15 завідомо неправдиву інформацію про те, що його мати з документами на телефон, зможе забрати вищевказаний мобільний телефон у неподалік розташованому відділенні поліції, з місця вчинення злочину зник, обернувши майно, яким він заволодів шляхом обману, на свою користь, чим спричинив потерпілій ОСОБА_18 матеріальний збиток на загальну суму 2766,67 гривень.

Ці умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно.

Крім того, ОСОБА_3 , 04.10.2021 року, близько о 14.00 годин, знаходячись неподалік від будинку АДРЕСА_5 , побачив раніше незнайомого йому малолітнього ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , який був у компанії своїх однокласників - ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_12 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_13 . Перебуваючи у вказаному місці та вказаний час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману та самовільного присвоєння владних повноважень.

З метою подальшого заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 підійшов до малолітнього ОСОБА_15 і його однокласників - ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , і ввівши їх в оману стосовно своїх дійсних намірів, з метою створення уявлення у останніх законності своїх дій, та приховування своїх злочинних намірів, не маючи на те передбачених законом повноважень, не пред`явивши відповідного посвідчення, не будучи працівником правоохоронних органів, представився малолітньому ОСОБА_15 і його однокласникам - ОСОБА_16 та ОСОБА_17 співробітником поліції зі спеціальним званням «молодший лейтенант», тим самим присвоїв владні повноваження службової особи, та під вигаданим приводом перевірки мобільного телефону, попросив, у малолітнього ОСОБА_15 передати йому мобільний телефон, який він мав у своєму користуванні та який належить його матері ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , не маючи на меті повертати вказане майно.

Внаслідок чого, малолітній ОСОБА_15 , будучи впевненими у доброчесних намірах ОСОБА_3 , сприймаючи його як співробітника поліції, добровільно передав останньому мобільний телефон марки «Motorola», моделі ХТ2097-6 moto e7 pover 4 НОМЕР_17 Gb блакитного кольору, з сім-карткою мобільного оператору «Київстар» з номером НОМЕР_14 , з ІМЕІ: НОМЕР_15 , ІМЕІ: НОМЕР_16 , який був у робочому стані та який належить його матері ОСОБА_18 , та яким ОСОБА_3 незаконно заволодів та розпорядився на власний розсуд.

Ці умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 353 КК України за ознаками самовільного присвоєння владних повноважень, поєднаного із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України, за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно та за ч. 1 ст. 353 КК України за ознаками самовільного присвоєння владних повноважень, поєднаного із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь.

Обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість, підтвердив обставини скоєних кримінальних правопорушень.

Під час судового розгляду у зв`язку із визнанням обвинуваченим винуватості було заявлено клопотання про застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

З`ясувавши думку учасників кримінального провадження, які не заперечували проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши учасникам процесу правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими обвинувачений, захисник та прокурор погодилися, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, та ухвалив застосувати при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин, вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в суді.

Дослідивши та оцінивши вивчені в справі докази, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 доведена в повному обсязі у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених: ч. 2 ст. 190 КК України за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно; ч.1 ст. 353 КК України за ознаками самовільного присвоєння владних повноважень, поєднаного із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь.

При призначенні покарання, суд керується положенням ст.65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обтяжуючою покарання обставиною, згідно п.6 ч.1 ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Пом`якшуючою покарання обставиною, згідно ст. 66 КК України, є щире розкаяння в скоєному.

У відповідності зі ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим за ч.2 ст.190 КК України є нетяжким злочином, за ч.1 ст.353 КК України є кримінальним проступком, обвинувачений за допомогою до лікара-нарколога та до лікаря-психіатра не звертався, раніше судимий, неповнолітніх/малолітніх/ дітей на утриманні не має, не працює, громадською корисною працею не займається, не є особою з інвалідністю.

Згідно ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Згідно ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, приймаючи до уваги обставини справи, враховуючи особу винного, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі із врахуванням положень ст.ст.70 ч.1, 70 ч.4 КК України, з врахуванням вироку Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.12.2023, оскільки саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування ст. 75 КК України для призначення покарання обвинуваченому з випробувальним терміном та призначення покарання з застосуванням ст. 69 КК України, судом не встановлено.

Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого в порядку ст. 122, 124 КПК України.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого за даним кримінальним провадженням не обирався

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.353 КК України та призначити покарання:

- за ч.2 ст.190 КК України - 3 роки позбавлення волі;

- за ч.1 ст.353 КК України - 2 роки обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання призначеного за даним вироком та покарання призначеного вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.12.2023 року, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обчислювати з дати набрання даним вироком законної сили.

На підставі ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 у строк відбуття покарання за даним вироком, строк відбуття покарання за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.12.2023.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта всього: 2059,44 грн., з них для проведення судової товарознавчої експертизи за №СЕ-19/104-21/29847-ТВ від 24.09.2021 у розмірі 686,48 грн., для проведення судової товарознавчої експертизи за №СЕ-19/104-21/31642-ТВ від 12.10.2021 у розмірі 686,48 грн., для проведення судової товарознавчої експертизи за №СЕ-19/104-21/29851-ТВ від 27.09.2021 у розмірі 686,48 грн.

Речові докази: мобільний телефон «Realmi», модель «7і» 4/64 GB сріблястого кольору, який передано на зберігання потерпілій ОСОБА_8 - залишити в користуванні останньої;

-Специфікацію від 19.10.2021 №1, договір фінансового кредиту та застави № та видатковий чек - зберігати в матеріалах даного кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: