Справа № 507/722/24
Провадження № 1-кп/507/35/2024
Номер рядка звіту 93
В И Р О К
26.04.2024 рокусмт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Троїцьке Любашівського району Одеської області, громадянки України, з неповною середньою освітою, маючої на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
про обвинувачення у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_5
сторона захисту: обвинувачена ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
18 березня 2024 року приблизно о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи на вулиці біля приміщення аптеки № НОМЕР_1 ТОВ «Аптека Копійка», яке розташоване за адресою: Одеська область, Подільський район, смт. Любашівка, вул. Софіївська, 93-Б, побачила на пішохідній тротуарній алеї банківську карту АТ КБ «Приватбанк» з № НОМЕР_2 , яку напередодні з власної необережності втратила ОСОБА_6 , та в цей час у ОСОБА_3 виник злочинний раптовий протиправний умисел, направлений на привласнення вищевказаної банківської карти та її подальше використання в корисливих цілях.
Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне привласнення банківської картки, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись та розуміючи, що вищевказана банківська карта належить іншій особі та відповідно до вимог ч. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», є офіційним документом, користуючись тим, що її дії залишаються непомітними для потерпілої та оточуючих осіб, з метою власного збагачення, діючи умисно, незаконно, з корисливих мотивів привласнила банківську карту з № НОМЕР_2 , яка емітована в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_6 , з метою подальшого використання. Після чого ОСОБА_3 місце вчинення кримінального правопорушення залишила, утримуючи при собі вищевказаний офіційний документ та розпорядилася ним на власний розсуд.
Крім того, ОСОБА_3 , 18.03.2024 близько 10 годині 59 хвилин у період воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно з корисливих мотивів, з привласненої банківської картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , яка є засобом доступу до банківського рахунку НОМЕР_3 , відкритого на ім`я ОСОБА_6 , та являється різновидом офіційного документу, розпорядилася нею в особистих корисних цілях, а саме таємно викрала належні ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 1462 гривні 24 копійки, які знаходились на рахунку вищевказаної банківської карти за наступних обставин.
Так, ОСОБА_3 18.03.2024 о 10 годині 59 хвилин, перебуваючи у продуктовому магазині «Успіх», розташованого за адресою: Одеська область, Подільський район, смт. Любашівка, вул. Софіївська, 93-В за допомогою привласненої банківської картки з № НОМЕР_2 , яка емітована в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_6 , здійснила розрахунок через касовий термінал за вибрані нею продукти харчування двома транзакціями на загальну суму 322,50 гривень.
Продовжуючи реалізацію свого протиправного наміру, ОСОБА_3 18.03.2024 о 11 годині 19 хвилин, перебуваючи у м`ясному магазині «Київський м`ясний», розташованого за адресою: Одеська область, Подільський район, смт.Любашівка, вул.Софіївська, 118 за допомогою привласненої банківської картки з № НОМЕР_2 , яка емітована в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_6 , здійснила розрахунок через касовий термінал за вибрані нею м`ясні продукти двома транзакціями на загальну суму 428,54 гривень.
Не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_3 18.03.2024 о 11 годині 27 хвилин, перебуваючи у м`ясному магазині «Файно маркет» ТОВ «ВЕРЕС+», розташованого за адресою: Одеська область, Подільський район, смт.Любашівка, вул. Софіївська, 117 за допомогою привласненої банківської картки з № НОМЕР_2 , яка емітована в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_6 , здійснила розрахунок через касовий термінал за вибрані нею продукти харчування двома транзакціями на загальну суму 711,20 гривень.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 завдала потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду у розмірі 1462 гривні
Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 357 КК України, тобто привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів та ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_3 провину в інкримінованих її кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України визнала повністю, щиро розкаялася, підтвердила обставини вчинення кримінальних правопорушень, викладені в обвинувальному акті та зокрема розповіла, що 18 березня 2024 року на вулиці біля приміщення аптеки, в смт.Любашівка, на тротуарі побачила та забрала банківську карту АТ КБ «Приватбанк», якою в подальшому тричі розрахувалася в магазині за куплені продукти харчування. Також пояснила, що грошові кошти повернула потерпілій.
Потерпіла ОСОБА_6 згідно заяви просила кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 розглянути у її відсутність, претензій не має, шкода її відшкодована.
Обвинувачена окрім визнання своєї вини у скоєнні кримінальних правопорушень, повністю визнала кваліфікацію своїх дій, докази, на які посилався орган досудового розслідування.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів.
У зв`язку із повним визнанням обвинуваченою своєї вини в скоєні кримінального правопорушення, визнання нею кваліфікації її дій та доказів, на які посилався орган досудового розслідування, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються та дослідження зібраних у кримінальному провадженні доказів було обмежене допитом обвинуваченої, показання якої відповідають фактичним обставинам справи і нею не оспорюються та дослідженням документів, що її характеризують. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також їм зрозуміло, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.1 ст.357 КК України, тобто привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів та ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст..65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При обранні покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченої, яка є громадянкою України, має постійне місце реєстрації та проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судима, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не знаходиться. Поряд із тим, суд враховує пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих обставин.
Так, відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.
Відповідно до ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
З урахуванням обставин кримінального провадження і даних про особу обвинуваченої, суд приходить до переконання про необхідність призначити обвинуваченій покарання у виді штрафу за ч. 1 ст. 357 КК України та позбавлення волі за ч. 4 ст. 185 КК України, що передбачене санкціями цих статей, остаточно призначивши покарання із застосуванням ч.1 ст.70 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, тобто із звільненням від відбування призначеного судом покарання із випробуванням. При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинувачену обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.
Таке покарання, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінальних правопорушень та принципу індивідуалізації покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався та підстав для обрання запобіжного заходу, суд не вбачає.
Цивільний позов не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
За вимогами ч. 4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчих суддів під час досудового розслідування, а отже накладений ухвалами слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 21 березня 2024 року та від 22 березня 2024 року арешт на майно, яке визнано речовими доказами, слід скасувати.
На підставі викладеного та керуючись ч.15 ст.615 , ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,
ухвалив :
Визнати винною ОСОБА_3 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України та призначити її покарання
-за ч.4 ст.185 КК України - 5 років позбавлення волі;
- за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази: фрагменти відеозаписів з камер відео спостереження, (на CD-R дисках в кількості 3 шт.), на які накладено арешт відповідно до ухвал слідчого судді Любашівського районного суду від 21.03.2024 року та від 22 березня 2024 року, залишити в матеріалах справи.
Накладений ухвалами слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 21 березня 2024 року та від 22 березня 2024 року арешт на майно, яке визнано речовим доказом - скасувати.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1