Справа № 161/7448/24 Провадження №11-сс/802/204/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника

власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 квітня 2024 року про накладення арешту на майно (кримінальне провадження №0000215),

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 квітня 2024 року задоволено клопотання дізнавача СД Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, яке вилучене під час обшуку 16 квітня 2024 року у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон марки «Iphone 14», білого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , мобільний телефон чорного кольору, на задній кришці якого наявний напис «Xioami 5G», з пошкодженням задньої кришки та екрану, банківську карту «Універсалбанк» НОМЕР_3 , банківську карту «Ощадбанк» НОМЕР_4 , банківську карту «Приватбанк» НОМЕР_5 , два зошити для ведення записів.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що матеріалами провадження доведено наявність обґрунтованих підстав для накладення арешту на вищевказані предмети, які є доказами в кримінальному провадженні, також це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.ст.98, 167 КПК України, а тому є необхідність у їх збереженні шляхом накладення арешту.

Не погодившись з оскарженою ухвалою, представник власника майна оскаржує її з мотивів незаконності, необґрунтованості та невідповідності вимогам КПК України. Вважає, що слідчим суддею допущено неповноту дослідження матеріалів клопотання та кримінального провадження і прийнято рішення, яке не враховує всіх обставин.

Апелянт вважає, що при постановленні ухвали слідчим суддею не правильно зроблено висновок про наявність на мобільному телефоні марки «Iphone 14», білого кольору перенесених даних з старого телефону, які мають значення для досудового слідства, адже телефон марки «Iphone 14» придбаний після подій, які мали місце згідно фактичних обставин справи. Також, на переконання представника власника майна, матеріали справи не містять відомостей, що дізнавачем було проведено попередній огляд телефону марки «Iphone 14» та виявлено інформацію, що стосується кримінального правопорушення.

Крім того, апелянт вважає, що виявленні та вилученні у ОСОБА_8 зошити не відповідають критеріям визначеними в ст.ст.98, 170 КПК України, оскільки є лише конспектами, якими перший користується під час навчання.

Щодо арешту банківських карток, то представник власника майна зазначає, що слідчим суддею не враховано розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, адже банківська картка «Ощадбанк» та «Приватбанк» необхідні ОСОБА_8 для забезпечення свого проживання, навчання та життєдіяльності.

Враховуючи вказане вище, апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді.

Заслухавши доповідача, який виклав суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, представника власника майна, який підтримував апеляцію і просив скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у клопотанні про накладення арешту на майно, прокурора, яка заперечила апеляційну скаргу і просила судове рішення залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Згідно з приписами п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Апеляційний суд доходить висновку, що слідчим суддею при винесенні оскаржуваного рішення вказані вимоги закону дотримані.

Положення ч.1 ст.167 КПК України регламентують, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до норм ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Приписи ч.2 ст.131 КПК України визначають, що арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а, отже, за правилами ст.132 КПК України, його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно із положеннями ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частина третя вказаної статті передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

З матеріалів клопотання вбачається, що в даний час СД Луцького РУП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР під 0000215 від 07 березня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.361 КК України, а саме з приводу того, що 29.02.2024, невстановлена особа, перебуваючи в не встановленому місці, умисно здійснила несанкціоноване втручання до веб-банкінгу «Пумб», зареєстрованого на ім`я ОСОБА_10 .

Так, ОСОБА_8 у своїх поясненнях від 16.04.2024 вказав обставини залучення його до реєстрації осіб в веб-банкінгу «Пумб» для подальшого використання їх акаунтів для проведення грошових операцій. Зазначив, що особи, яким він помагав при реєстрації у веб-банкінгу «Пумб» почали звертатися до нього з приводу відкриття на них кредитів, у зв`язку з чим він видалив свою сторінку в інстаграмі (а.п.11-12).

Таким чином з матеріалів кримінального провадження вбачаються ознаки причетності ОСОБА_8 до злочинної діяльності, про яку йде мова у вищевказаному кримінальному провадженні.

Встановлено і те, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2024 року надано дозвіл на проведення обшуку у житлі та іншого володінні особи, а саме кімнаті АДРЕСА_2 , який на праві власності належить органу місцевого самоврядування - Житомирській обласній раді, , з метою відшукання та вилучення: банківських карток, мобільних телефонів, електронно-обчислювальної техніки, сім-карток, чорнових записів, інших заборонених речей, а також предметів, що можуть містити сліди та використовувались для вчинення даного кримінального правопорушення, а також об`єктів, на яких залишені сліди вчинення кримінального правопорушення, які мають значення для досудового розслідування.

16 квітня 2024 року в ході проведення обшуку за вказаної вище адресою було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Iphone 14», білого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , мобільний телефон чорного кольору, на задній кришці якого наявний напис «Xioami 5G», з пошкодженням задньої кришки та екрану, банківську карту «Універсалбанк» НОМЕР_3 , банківську карту «Ощадбанк» НОМЕР_4 , банківську карту «Приватбанк» НОМЕР_5 , два зошити для ведення записів.

Постановою дізнавача СД Луцького РУП ГУНП у Волинській області від 16 квітня 2024 року вказане вище майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000215 (а.п.13).

Враховуючи наведене вище, апеляційний суд погоджується з рішенням слідчого судді про накладення арешту на усе вилучене в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 16 квітня 2024 року майно, з урахуванням тих обставин, що воно може зберігати сліди вчинення кримінального правопорушення, а відтак існують підстави вважати, що дане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а тому, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення клопотання дізнавича.

Як вважає суд апеляційної інстанції, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права та свободи власника майна з потребами кримінального провадження.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст.100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст.170-174 КПК України, та згідно з ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч.1 ст.98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на зазначене, твердження апелянта про відсутність обґрунтованих підстав для арешту майна та інші його доводи, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності оскаржуваного судового рішення, зокрема, придбання телефону марки Iphone 14» після подій, які розслідуються, не співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, не заслуговують на увагу суду, оскільки фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.

Істотних порушень вимог КПК України, які б слугували підстави для скасування ухвали слідчого судді, у справі не вбачається.

Ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не знаходить.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 квітня 2024 року про накладення арешту на майно без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді