Провадження № 1-кс/947/4988/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000255 від 19.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22.02.2024 року на автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», р.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

В обґрунтування вимог клопотання ОСОБА_3 посилається на те, що він власником вказаного автомобіля та на його думку на даний час відпала потреба у подальшому арешті його автомобіля, оскільки кримінальне провадження № 0000255 від 19.02.2024 року було закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій вимоги клопотання підтримав в повному обсязі та просив клопотання розглянути у його відсутність.

Прокурор Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 в судове засідання не звився, проте подав до суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення клопотання з огляду на те, що кримінальне провадження було закрито. Просив розглянути клопотання без його участі.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Приймаючи до уваги зави учасників процесу, дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України закріплено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22.02.2024 року в рамках кримінального провадження № 0000255 від 19.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України було накладено арешт на автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», р.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 з метою збереження речових доказів та проведення відповідних експертиз із транспортним засобом внаслідок ДТП.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», р.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 .

Постановою слідчого СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 30.03.2024 року кримінальне провадження № 0000255 від 19.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Так, згідно із ч. 3 ст. 174 КПК прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначене судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (ч. 4 ст. 174 КПК).

Втім, частини третя та четверта статті 174 КПК наділяють правом скасувати арешт при закритті провадження лише таких суб`єктів як: суд - за наслідками розгляду кримінальної справи, та прокурора - одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

Водночас, кримінальне провадження № 0000255 від 19.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрив постановою слідчий, який, на відміну від прокурора, не наділений повноваженнями скасовувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування.

Згідно з ч. 4 ст. 26 КПК слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Окремою формою судової діяльності відповідно до КПК є судовий контроль за додержанням законів органами досудового розслідування та прокурором, який реалізує слідчий суддя. Зміст і характер судового контролю в межах кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини як на стадії досудового розслідування кримінального провадження, так і після його закінчення.

На слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема, під час досудового розслідування (пункт 18 частини першої статті 3 КПК), і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати (статті 173 і 174 цього Кодексу). Крім того, у КПК немає заборони ініціювати перед слідчим суддею, коли кримінальне провадження вже закрив слідчий, питання про скасування арешту на майно, накладеного під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді на підставі приписів цього Кодексу.

З огляду на вказане, беручи до уваги відсутність у слідчого повноважень, при закритті кримінального провадження самостійно скасувати арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді, для гарантування прав і свобод осіб, на майно яких накладений арешт, слідчий суддя вважає за можливе розглянути подане клопотання.

Вищевказані висновки узгоджуються із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 30.06.2020 року у справі № 727/2878/19, відповідно до якої питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року та не скасованого після закриття слідчим кримінального провадження, за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна вирішує слідчий суддя в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи те, що досудове розслідування кримінального провадження на даний час закінчено, кримінальне провадження, в рамках якого було накладено арешт на майно закрито, прокурор не заперечує проти задоволення клопотання, в цілях не порушення гарантованого права власності ОСОБА_3 , слідчий суддя приходить до переконання, що в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна відпала потреба, а тому подане клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 174 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000255 від 19.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України задовольнити.

Скасувати арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22.02.2024 року в рамках кримінального провадження № 0000255 від 19.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на: автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», р.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

Автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», р.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України повернути власнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1