Справа № 346/1296/24
Провадження № 11-сс/4808/93/24
Категорія ст.181 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 березня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_9 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 березня 2024 року клопотання слідчого задоволено частково. Застосовано щодо підозрюваної ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Покладено на підозрювану ОСОБА_9 на строк до 12 травня 2024 року обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні прокурор Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Коломийського місьрайонного суду Івано-Франківської області від 14 березня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого СВ Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_9 .

Вважає дану ухвалу суду незаконною, оскільки вона винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства та через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що слідчим суддею при розгляді клопотання належним чином не досліджено в повному обсязі особу підозрюваної ОСОБА_9 , оскільки встановлено, що вже будучи повідомленою 18.01.2024 року про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, вона знову вчинила злочин проти власності.

Зокрема, прокурор посилається на те, що слідчим суддею у кримінальному провадженні не в повній мірі враховано наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Вважає, що запобігти вказаним ризикам шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не можливо, зокрема, через те, що вона підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Вказує, що застосування домашнього арешту є неможливим через його невідповідність характеру вчиненого кримінального правопорушення.

Просить суд взяти до уваги, що відповідно до п.п.1-3 ч.1 ст.194 КПК України, докази та обставини кримінального провадження є доведеними та дають суду підстави застосувати до підозрюваної ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника підозрюваної ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 , обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, на виконання вимог ч.ч.1, 2 ст.194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей та інше.

Одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.176 КПК України є домашній арешт.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби та який, може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

18 січня 2024 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень,передбачених ч.3 ст.15, ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України, а також 28 лютого 2024 року повідомлено про зміну підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень,передбачених ч.3 ст.15 ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до матеріалів провадження ОСОБА_9 підозрюється в тому, що 27 лютого 2024 року в період часу з 10.00 год. по 17.30 год., перебуваючи біля ТЦ «Континент», що у АДРЕСА_1 , з метою особистої наживи, вирішила вчинити крадіжку майна з торгових стояків магазину, де свою підприємницьку діяльність здійснює ФОП ОСОБА_10 .

Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 , діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, встановленого відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 та продовженого з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 49/2024 від 05.02.2024, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу із торгової стійки, яка знаходилася на вулиці біля входу у ТЦ «Континент», яку винесли із магазину таємно викрала спортивну кофту (світшот) молочного кольору із биркою з написом «Lustrin women», розмір М, вартістю 674, 00 грн. та спортивну кофту (світшот) жовтого кольору з биркою із написом «Overrsize pepper&mint London», розмір ХL, вартістю 758, 00 грн.

Після чого, ОСОБА_9 , місце вчинення кримінального правопорушення покинула, викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 1 432, 00 (одна тисяча чотириста тридцять дві гривні 00 копійок).

В подальшому, а саме 12 березня 2024 року приблизно о 15.45 год. ОСОБА_9 , перебуваючи у приміщенні магазину «Posh», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , з метою особистої наживи, вирішила вчинити крадіжку майна з торгових прилавків даного магазину, де свою підприємницьку діяльність здійснює ФОП ОСОБА_11 .

Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 , діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, встановленого відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 та продовженого з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 49/2024 від 05.02.2024, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу із прилавків вказаного магазину таємно викрала одну пару взуття, а саме лофери Kachorovska Cameron, вартістю 3240 грн., які заховала у свою сумку, та з корисливих спонукань пройшла касову зону магазину, не здійснивши оплати за вказане взуття.

Після чого, ОСОБА_9 , місце вчинення кримінального правопорушення покинула, викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 3240, 00 (три тисячі двісті сорок 00 копійок).

12 березня 2024 року ОСОБА_9 було затримано в порядку ст.208 КПК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

13.03.2024 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

Матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років .

Разом з тим, як вбачається з матеріалів судового провадження, та встановлено слідчим суддею, органами досудового розслідування частково доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Зокрема доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України - можливість підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та суду., незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні,оскільки свідки ще не допитані; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Водночас, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що прокурором не доведено неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного розгляду судом також не встановлено таких обставин як незаконний вплив на потерпілого, переховування від органів досудового слідства, вчинення інших кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає, що зазначені стороною обвинувачення ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, суду не доведені.

Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Штегмюллер проти Австрії» вказав, що застосування до особи обмеження волі можливо лише за наявності ризику неявки підозрюваного (обвинуваченого) на судовий розгляд, або інших ризиків, які мають бути реальними та обґрунтованими, тобто не бути загальними та абстрактними.

За вказаних обставин, слідчий суддя, з врахуванням наявних доказів про причетність підозрюваної до кримінальних правопорушень, які їй інкриміновані, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваної, наявних ризиків, визначених ч.1 ст. 177 КПК України, а також враховуючи недоведеність недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваної для запобігання цих ризиків, дійшов правильного висновку про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для неухильного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, під час розгляду провадження апеляційним судом встановлено, що застосований слідчим суддею до підозрюваної ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту виявився дієвим та останнім не порушувалися покладені на неї обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Зі змісту доводів сторони захисту вбачається, що підозрювана ОСОБА_9 страждає на психічну хворобу, яка дає підстави вважати, що остання не може повною мірою контролювати свої дії та потребує медичного лікування, яке не може бути надано в місцях позбавлення волі.

Зі змісту матеріалів провадження вбачається що постановою старшого слідчого СВ Коломийського районного відділу поліції ГУНП Івано-Франківської області капітаном поліції ОСОБА_12 призначено амбулаторну судову психіатричну експертизу, в зв`язку з тим що під час досудового розслідування було встановлено що підозрювана ОСОБА_9 має ознаки психічного захворювання.

Зокрема, відповідно до консультативного висновку спеціаліста від 09.03 2023 року, який надано КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради» ОСОБА_9 діагностовано виражені когнітивні розлади.

В матеріалах провадження наявні медичні документи, які свідчать про те що ОСОБА_9 дійсно має ознаки психічного захворювання, оскільки останні півтори роки страждає на атрофічні зміни головного мозку, що може відповідати хворобі Альцгеймера.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у відповідності до вимог п.3 ч.1 статті 178 КПК України стан здоров`я особи є одним з елементів, який суд чи слідчий суддя повинен брати до уваги при розгляді питання про обрання запобіжного заходу. Так, відповідно до ст. 3 Конвенції з прав людини на державу покладається обов`язок захищати здоров`я осіб, які позбавлені волі та забезпечити їх належне лікування («Коваль проти України»). Утримання під вартою особи, яка потребує негайної кваліфікованої медичної допомоги може свідчити про порушення вимог Конвенції , якщо стан здоров`я особи був несумісним з її подальшим триманням під вартою та коли належне лікування в не надавалося або не було можливим. Позбавлення особи належної медичної допомоги є проявом нелюдського поводження та порушенням вимог Конвенції , оскільки здоров`я ув`язнених має належно охоронятись («Петухов проти України», «Kudla проти Польщі»). Зволікання при лікуванні та відсутність комплексного підходу до медичного нагляду та лікування, незабезпечення умов, розумно пристосованих до медичних потреб заявника, свідчить про те, що органи влади не діяли належним чином при виконанні свого обов`язку та заявника було піддано нелюдському та такому, що принижує гідність, поводженню («Ухань проти України»).

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що при вирішенні питання щодо можливості позбавленні волі осіб, які страждають на психічні захворювання, необхідно брати до уваги уразливість таких осіб і неспроможність у певних випадках звернутися з чітко викладеною скаргою чи взагалі поскаржитися, розповівши, як вони потерпіли внаслідок якогось конкретного поводження ( «Аертс проти Бельгії» )

За вказаних обставин, підстав для застосування до підозрюваної ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів не вбачає, оскільки слідчим та прокурором не доведено неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі та існування ризиків, передбачених пунктами ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 376,404,407,419,422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 березня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_9 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5