Провадження №: 1-кп/336/873/2024
УХВАЛА

іменем України

01 травня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного 18.10.2013 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001454 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням встановленого законом строку притягнення до кримінальної відповідальності, -

встановив:

15 квітня 2024 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з Вільнянського районного суду Запорізької області, за підсудністю визначеною ухвалою Запорізького апеляційного суду від 02 квітня 2024 року надійшло клопотання прокурора Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного 18.10.2013 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001454 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням встановленого законом строку притягнення до кримінальної відповідальності.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що 12.10.2013 року у нічний час невстановлена особа проникла до приміщення літньої кухні, розташованої за адресою АДРЕСА_1 звідки викрала пилосос «Ренфорд», що належить ОСОБА_4 (ЄО №3853).

17.10.2023 слідчим Оріхівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області внесені відомості до ЄРДР.

Допитано потерпілого з даних обставин, який пояснив, що останній за вищевказаною адресою мешкає разом зі своєю сім`єю. Так, 13.10.2013 останній в ранковий час доби попрямував до приміщення літньої кухні (двері не мали запираючого пристрою), де при вході виявив відсутність пилососу та головку до автомобіля марки ВАЗ 21013. В даній крадіжці підозрює місцевих мешканців. Від подання цивільного позову відмовляється.

Опитано ОСОБА_4 , який пояснив, що він мешкає за вищевказаною адресою разом з потерпілим. У зв`язку з неофіційним місцем працевлаштування, у останнього виник умисел здійснити крадіжку спільного майна, з метою отримання грошових коштів на придбання спиртних напоїв.

До матеріалів кримінального провадження долучені висновки експертів № 1545 та № 1544, з метою встановлення реальної вартості викраденого майна, бувшого у користуванні. Вартість викраденого пилососу складає 189,00 грн., а вартість ефірного приймача складає 441,00 грн.

З метою встановлення обставин кримінального правопорушення допитано в якості свідків мешканців смт. Комишуваха, Запорізької області, які дали наступні показання, що про даний факт вони дізналися від працівників міліції. Хто міг вчинити даний злочин не знають та нікого не підозрюють.

Після проведеного всього комплексу дій направлених на встановлення свідків вказаної події та осіб причетних до скоєння даної правопорушення, необхідного результату досягнуто не було. У кримінальному проваджені про підозру нікому не повідомлено.

Після належної оцінки показань та сукупності зібраних по справі доказів, які вичерпаними і допустимими, слідство дійшло до висновку, що досудове розслідування має бути закінченим.

17.10.2019 набрав чинності Закон України від 04.10.2019 № І87-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства», яким частину першу статті 284 КПК України доповнено пунктом 3-1, згідно якого кримінальне провадження закривається у разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до санкції ч. 3 ст. 185 КК України, передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до шести років.

Згідно зі ст. 12 КК України тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, щодо якого здійснюється кримінальне провадження є тяжким злочином.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, десять років - у разі вчинення тяжкого злочину

З моменту вчинення кримінального правопорушення до теперішнього часу минуло більше, ніж 10 років, у зв`язку з чим закінчився відповідний строк давності притягнення до кримінальної відповідності.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що в ході проведення досудового розслідування проведені всі можливі та необхідні слідчі (розшукові) дії, направленні на встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, однак особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, не встановлена, а також той факт, що з моменту вчинення кримінального правопорушення минуло більш ніж 10 років, й таким чином, закінчися строк притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, на теперішній час є достатні підстави для закриття кримінального провадження на підставі п.3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Прокурор в підготовче судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом направлення судових повісток за адресою наявною в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження № 0001454, суд дійшов до такого висновку.

Судом встановлено, що 17 жовтня 2013 року було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зареєстровано кримінальне провадження №0001454 за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. У короткому викладі обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення зазначено наступне: 12.10.2013 року у нічний час невстановлена особа проникла до приміщення літньої кухні, розташованої за адресою АДРЕСА_1 звідки викрала пилосос «Ренфорд», що належить ОСОБА_4 (ЄО №3853).

Під час досудового розслідування у потерпілого відібрано письмові пояснення від 17 жовтня 2013 року в яких останній пояснив, що за вищевказаною адресою мешкає разом зі своєю сім`єю. Так, 13.10.2013 останній в ранковий час доби попрямував до приміщення літньої кухні (двері не мали запираючого пристрою), де при вході виявив відсутність пилососу та головку до автомобіля марки ВАЗ 21013. В даній крадіжці підозрює місцевих мешканців. Від подання цивільного позову відмовляється.

Опитано ОСОБА_5 , який пояснив, що він мешкає в АДРЕСА_2 . 14 жовтня 2013 року повертався додому, зайшов у двір домоволодіння АДРЕСА_1 , покликав господаря, але ніхто не вийшов. Після чого він зайшов у двір будинку, відчинив вхідні двері в будинок, які не були зачинені, зайшов до коридору. Він був в стані алкогольного сп`яніння та вирішив здійснити крадіжку речей з даного двору. Викрав пилосос, радіоприймач, продукти харчування тощо.

14 листопада 2013 року слідчий допитав потерпілого, який повідомив про викрадене в нього майно. Також потерпілий повідомив, що через деякий час при зустрічі ОСОБА_5 , останній у нього цікавився з приводу крадіжки речей з будинку та літньої кухні та зізнався, що це він вчинив крадіжку, але взяв не все майно і не вказав куди його продав.

До матеріалів кримінального провадження долучені висновки експертів № 1545 та № 1544, з метою встановлення реальної вартості викраденого майна, бувшого у користуванні. Вартість викраденого пилососу складає 189,00 грн., а вартість ефірного приймача складає 441,00 грн.

За наведених обставин слідує, що досудовим слідством встановлено особу, яка вчинила крадіжку її було опитано та на неї вказав потерпілий під час допиту.

Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Законність як засада кримінального провадження з огляду на ч. 2 ст. 9 КПК полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність, згідно зі ст. 25 КПК, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно ч. 1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Аналіз вищенаведених положень Кримінального процесуального кодексу України дає підстави для висновку, що рішенню про закриття кримінального провадження за будь-якою із підстав, що визначені у ч. 1 ст. 284 КПК України має передувати повне, всебічне та неупереджене дослідження усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

У контексті наведеного, всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення та винуватості особи, а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу.

Повнота дослідження обставин кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження та оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Аналіз зазначених процесуальних норм права приводить до висновку, що підставою для закриття кримінального провадження за п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України необхідна наявність одночасно двох обставин, а саме: закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності (ст. 49 КК України) та неможливість досудового слідства встановити особу, яка вчинила кримінальне правопорушення. При цьому, не можливість встановлення особи, повинно бути доведено доказами, які б давали суду можливість дійти до висновку, що органами досудового розслідування було вжито всіх можливих заходів для встановлення особи.

Згідно наданих прокурором матеріалів вбачається, що по вказаному кримінальному провадженню органом досудового розслідування та прокуратурою не було виконано в повній мірі положення ст. 2 КПК України та не вжито всіх заходів для встановлення об`єктивної істини по справі.

Разом з тим до обов`язків держави входять позитивні зобов`язання у сфері прав людини, метою, яких є: захист осіб; забезпечення достатніх юридичних засобів реагування на випадки порушення прав людини; гарантія проведення ефективного, оперативного та невідкладного розслідування випадків порушення прав людини незалежними компетентними особами; сприяння реалізації та забезпечення ефективного механізму юридичного, передусім судового захисту основоположних прав людини; запобігання порушення прав людини із боку третіх осіб.

Доктрина позитивних зобов`язань передбачає, що держава повинна не тільки володіти законодавством, що найбільш повно забезпечує дотримання як негативних, так і позитивних прав, але і вживати всіх необхідних заходів для того, щоб воно реально діяло, а не залишалося на папері. Тобто права мають бути забезпечені не тільки de jure, але і de facto. Але держава вільна у виборі конкретних заходів, які підлягають застосуванню, щодо повного та ефективного захисту тих чи інших прав людини. Позитивні зобов`язання держави не можуть тлумачитись як такі, що визначають конкретні засоби чи конкретні дії держави.

Єдиним критерієм для визначення того, чи дотримувалась держава в особі її органів влади цього обов`язку, є ефективність її дій у конкретній ситуації.

Суд касаційної інстанції неодноразово зазначав, що в провадженні, де потерпілий вказує на конкретну особу як на таку, що вчинила кримінальне правопорушення щодо нього, орган досудового розслідування за результатами всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження має вирішити питання про наявність чи відсутність події кримінального правопорушення, а за її встановлення - про наявність або відсутність ознак кримінального правопорушення в діянні конкретної особи, про достатність доказів для доведення винуватості конкретної особи в суді, про наявність/відсутність підстав до звільнення від кримінальної відповідальності конкретної особи.

У свою чергу суд під час вирішення питання про закриття кримінального провадження має враховувати, чи дотримано органом досудового розслідування вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, що є необхідною умовою належного вирішення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК).

Така позиція узгоджується з практикою Касаційного кримінального суду, відображеною, зокрема, в постановах від 25 серпня 2021 року (справа № 142/536/20, провадження № 51-1546км21), від 29 червня 2022 року (справа № 725/3569/21, провадження № 51-1061км22), від 07 червня 2023 року (справа № 545/51/22, провадження № 51-2327км23), від 18 жовтня 2023 року (справа № 750/1575/23, провадження № 51-4007км23).

З матеріалів кримінального провадження слідує, що органом досудового розслідування встановлено особу, яка вчинила крадіжку її було опитано та на неї вказав потерпілий під його допиту.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч.1 ст.284 КПК, де потерпілий, зазначаючи про те, що кримінальне правопорушення вчинено конкретною особою, на якого у передбачений КПК України спосіб безпосередньо вказує органу досудового розслідування, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим клопотання прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 12, 49, 185 ч. 3 КК України, ст.ст. 2, 7, 9, 25, 284 - 288, 314, 369-372, 392, 532 КПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні клопотання прокурора Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного 18.10.2013 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001454 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням встановленого законом строку притягнення до кримінальної відповідальності - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: