Житомирський апеляційний суд
Справа №279/2891/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/313/24
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року. Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі матеріали провадження №279/2891/24 за апеляційною скаргою прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03.05.2024,

в с т а н о в и в:

зазначеною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 03.07.2024. Заборонено ОСОБА_8 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 21:00 до 09:00 години наступного дня. Зобов`язано ОСОБА_8 прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, та не відлучатись з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора. Ухвала в частині запобіжного заходу діє до 03.07.2024.

В поданій апеляційній прокурор ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стоком на 60 днів стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, звертає увагу, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, який відповідно до ст.12 КК є тяжким, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Крім цього, ОСОБА_8 вчинив новий тяжкий корисливий злочин під час відбуття іспитового строку, встановленого вироком Коростенського міськрайонного суду, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, не має постійного місця роботи, не має джерела доходів. Крім того, ОСОБА_8 може впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки досудове розслідування у справі тільки розпочато та збирання доказів триває. Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_8 , у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення та перешкоджати провадженню іншим чином. Наголошує, що лише застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваним нових умисних кримінальних правопорушень.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, пояснення підозрюваного та його захисника, які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з 21:00 до 09:00 години наступного дня, дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, Коростенським РУП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000279 від 02 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Згідно клопотання слідчого поліції, ОСОБА_8 підозрюється в тому, що будучи раніше засудженим за вчинення корисливого злочину, повторно, 02.05.2024 року близько 15 години 10 хвилин, ОСОБА_8 достовірно знаючи про те, що на території України у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено воєнний стан, згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року за № 64/2022, маючи умисел на викрадення чужого майна, перебуваючи у магазині ТОВ «АТБ-Маркет», що розташований за адресою: Житомирська область, м.Коростень, вул. Сосновского,36, з корисливих мотивів, викрав наступне майно, а саме: кукурудзу 340 г, «Розумний вибір», цукрову, консервовану, вартістю 29 грн 36 коп.; вироби фаршеві, «Ковбасний ряд/Розумний вибір», домашні, 0,745 кг, вартістю 102 грн. 92 коп.; цибулю ріпчасту, 1 гатунку, 0,100 кг., вартістю 1 грн. 83 коп.; хліб 600 г «Цар Хліб Тости», нарізаний, 1шт. вартістю 16 грн. 00 коп.; напій 0,5 л «Revo Alco Energy», алкогольний газований, 1 шт., вартістю 39 грн 12 коп.; сидр 1 л, «Gardenz зі смаком кактусу», 1 шт., вартістю 48 грн. 64 коп.; Соус 200 г «Торчин Шаурма», 1 шт., вартістю 15 грн. 52 коп.; вода 1,5л «Своя лінія Поляна Квасова 8», 1 шт., вартістю 18 грн. 32 коп., корзину покупця на 30 л, 1 шт. вартістю 102 грн. 56 коп. В подальшому з метою викрадення майна, ОСОБА_11 пройшов повз касу магазину та, незважаючи на вимогу працівників магазину здійснити оплату за товар, вибіг з приміщення магазину з викраденим майном, тобто відкрито викрав чуже майно, заподіявши ТОВ «АТБ-Маркет» матеріального збитку на загальну суму 374 грн. 80 коп.

В рамках даного кримінального провадження 02 травня 2024 року об 17 год. 20 хв. ОСОБА_8 було фактично затримано в порядку ст.208 КПК України та 03 травня 2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).

Обґрунтована підозра ОСОБА_8 , як вірно вказав слідчий суддя, повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: даними протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, протоколом огляду місця події, протоколом допиту потерпілого, показами свідків, речовими доказами.

Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що вказані докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено.

Крім того, апеляційний суд враховує, що підозрюваний ОСОБА_8 визнає свою причетність до вчинення інкримінованого злочину.

Що стосується апеляційних тверджень прокурора про не врахування судом першої інстанції наявності ризиків, передбачених 177 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Розглядаючи апеляційну скаргу прокурора, апеляційний суд виходить з того, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Апеляційний суд також враховує практику ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», відповідно до якої за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею у достатній мірі врахований ризик щодо можливості ОСОБА_8 вчинити інше кримінальне правопорушення, з врахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , можливістю призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років у разі визнання винним у вчиненні інкримінованому йому злочину, а також даних про особу підозрюваного, який раніше судимий, вчинив новий корисливий злочин в період іспитового строку за попереднім вироком, має зареєстроване місце проживання, не одружений, на утриманні осіб не має.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

У відповідності ж до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.1 та 2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.176 КПК України є домашній арешт.

Зі змісту ст.181 КПК України слідує, що домашній арешт, як вид запобіжного заходу, може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.

На переконання апеляційного суду, слідчою суддею зроблено цілком вірні висновки, що з огляду на об`єктивні існуючі обставини у справі, характеру протиправних дій, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , їх наслідків, даних, які характеризують особу останнього, його спосіб життя, соціальні зв`язки, ставлення підозрюваного до вчиненого, цілодобовий домашній арешт буде достатнім для запобігання ризикам, про які зазначають слідчий, прокурор та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчим суддею також належним чином враховано, що слідчим та прокурором не надано як доказів наявності ризиків, передбачених п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, так і доказів, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_8 є недостатніми для запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Під час апеляційного розгляду, апеляційний суд також встановив, що підозрюваний на даний час дотримується умов застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у визначений слідчим суддею період, співпрацює зі слідством, а тому вважає, що у даному випадку запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у визначений період доби на цьому етапі кримінального провадження є найбільш дієвим.

Посилання прокурора на те, що ОСОБА_8 не має постійного місця роботи та не має джерела доходів не може бути безумовною підставою для застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладанням обов`язків визначених ст.194 КПК України, оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують достатність такого виду забезпечення кримінального провадження.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не виявлено.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03.05.2024 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , з 21:00 до 09:00 години наступного дня, з покладанням відповідних процесуальних обов`язків, з строком дії ухвали до 03.07.2024, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :