Справа № 201/2662/24
Провадження № 1кп/201/655/2024
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська угоду про визнання винуватості укладену між прокурором та обвинуваченим у кримінальному провадженні № 0000281 від 28.02.2024 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рубіжне, Луганської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 (хостел-готель), не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

24.02.2022 Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб та у подальшому строк дії воєнного стану в Україні не одноразово продовжувався, зокрема, Указом Президента України № 3429-ІХ від 08.11.2023 з 05:30 годин 05 листопада 2023 року строком на 90 діб, який було затверджено Законом України.

26.01.2024 приблизно о 13 год. ОСОБА_6 , знаходячись разом із раніше знайомими Особа-1 та Особа 2 в лісосмузі поблизу парку розваг «Лавина», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , помітили неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , після чого у них виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж) яке належить ОСОБА_7 , та з метою реалізації вказаного умислу ОСОБА_3 вступив у попередню змову групою осіб з Особа-1 та Особа-2, після чого вони розподілили між собою ролі та спосіб вчинення злочину.

Далі ОСОБА_3 , реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), діючи за попередньою змовою групою осіб з Особа-1 та Особа-2, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, перебуваючи у вищевказаному місці та час, підійшли до неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 та з метою придушення волі до опору останнього, Особа-1 діючи за попередньою змовою групою осіб наніс потерпілому ОСОБА_7 правою рукою стиснутою в кулак два удари в область м?яких тканин лівої підочноямкової ділянки, заподіявши потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді поверхневих ран проекції лівої підочноямкової ділянки, які не є небезпечними для життя так як останні не спричинили загрозливі для життя явища, та за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. В цей час Особа-2, притримуючись єдиного спільного злочинного умислу направленого на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб, знаходячись у безпосередній близькості від співучасників кримінального правопорушення, а саме Особа-1 та ОСОБА_3 , відкрито, умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, підійшов до неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 та відкрито викрав з сумки останнього, яка висіла у нього на плечі, майно яке йому належить, а саме: грошові кошти в сумі 170 грн., ліхтарик «90 000 lumens led flashlight», вартість якого становить 966 грн. 42 коп., після чого передав викрадене майно співучаснику вчинення злочину ОСОБА_3 , який перебував поряд зі співучасниками вчинення злочину. Тим самим ОСОБА_3 за попередньою змовою групою осіб з Особа-1 та Особа-2 заподіяли неповнолітньому потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1 136 грн. 42 коп. Далі ОСОБА_3 , Особа-1 та Особа-2 пішли з місця вчинення злочину, утримуючи викрадене майно, а саме грошові кошти в сумі 170 грн., ліхтарик «90 000 lumens led flashlight», вартість якого становить 966 грн. 42 коп. при собі, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 4 ст. 186 КК України, а саме, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров?я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

28.02.2024 між прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Вказана угода відповідає формальним вимогам ст. 472 КПК України, зокрема:

- містить формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію дій ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров?я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану;

- містить істотні для кримінального провадження обставини, такі як ступінь та характер сприяння обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб, характер і тяжкість обвинувачення;

- містить беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України;

- містить обов`язок обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншими особами;

- містить покарання узгоджене сторонами покарання із застосування ст. 69 КК України у виді п`яти років позбавлення волі та згоду обвинуваченого на його призначення

- містить наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, наслідки невиконання угоди.

В судовому засіданні роз`яснено обвинуваченому: що він має право відмовитись від затвердження угоди судом і в цьому разі він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права передбачені КПК України.

Також судом роз`яснено обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, роз`яснено характер обвинувачення у вчиненні інкримінованого йому злочину та вид і розмір покарання

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо тяжких кримінальних правопорушень. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що потерпілим надана згода на укладення угоди.

Також в ході допиту обвинуваченого встановлено, що останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст 186 КК України, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, а також відсутні умови, що суперечать інтересам суспільства, чи порушують права, свободи та інтереси сторін або інших осіб.

Визначена і узгоджена сторонами угоди вид і розмір покарання не суперечать вимогам ст. 69 КК України, так як сторони визначили три пом`якшуючі вину обставини, які в сукупності з роллю обвинуваченого у вчиненні злочину та його співпрацею направленою на викриття інших співучасників, свідчать, що ступінь суспільної небезпеки значно знижений і погоджена міра покарання може бути призначена.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим із призначенням останньому узгодженої сторонами міри покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373-376, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28.02.2024 між прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі,встановленої в санкції цієї статті, у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 відраховувати з 29 квітня 2024 року.

Зарахувати у строк відбуття покарання строк перебування ОСОБА_3 під вартою в період з 29 січня 2024 року по 29 квітня 2024 року із розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою застосований до ОСОБА_3 залишити без змін до набрання вироком законної сиди.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Вирок підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченому.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1