Справа № 369/4326/24
Провадження № 1-кп/369/1610/24
В И Р О К

іменем України

08.04.24 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000509 від 13 лютого 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, РНОКПП НОМЕР_1 , який має середню освіту, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 Кримінального кодексу України (далі КК України), з угодою про визнання винуватості між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 ,

встановив:

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 07 червня 2022 у справі № 759/5137/22, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить розміром 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Обов`язковість судового рішення, згідно зі ст. 129 Конституції України є однією з основних засад судочинства.

Як установлено у ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Однак, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність постанови Святошинського районного суду міста Києва від 07 червня 2022 року у справі № 759/5137/22, яка набрала законної сили, будучи ознайомленим з нею, діючи умисно, не виконуючи рішення суду яке набрало законної сили, в частині позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 12 лютого 2024 року, близько 12 години 00 хвилин, керував транспортним засобом марки «ЗАЗ 110206» із д.н.з. НОМЕР_2 на автомобільній дорозі по вулиці Володимирській у с. Білогородка Бучанського району Київської області, чим порушив виконання рішення суду.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України, а саме умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

У провадження Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000509 від 13 лютого 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, з реєстром матеріалів досудового розслідування та угодою про визнання винуватості між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 .

Так, 12 березня 2024 року між підозрюваним ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 та прокурором у кримінальному провадженні прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст. 472 КПК України.

Як вбачається з угоди про визнання винуватості підозрюваний та прокурор дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 382 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, беззастережного визнання підозрюваним ОСОБА_4 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, а також узгодженого покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 382 КК України у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень в дохід держави, згоди підозрюваного на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди.

Потерпілі в даному кримінальному провадженні відсутні.

У судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, вирішити питання про речові докази у цьому кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у висунутому обвинуваченні визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого, щиро розкаявся, запевнював суд, що в подальшому подібного не вчинятиме, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, вказуючи, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди. Зазначив, що працює різноробочим та має середньомісячний дохід у розмірі до 15 000 гривень .

Захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити його підзахисному узгоджене сторонами покарання. Також, вказав, що обвинувачений кримінальне правопорушення вчинив вперше та щиро розкаюється у вчиненому.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між підозрюваним та прокурором, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним або обвинуваченим.

Виходячи зі змісту п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, а саме: умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, згідно ст. 12 КК України, є нетяжким злочинам.

Судом встановлено, що обвинувачений, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, зі слів обвинуваченого має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працює різноробочим та має середньомісячний дохід у розмірі до 15 000 гривень.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає: щире каяття та вчинення кримінального правопорушення вперше.

Судом враховано, що щире каяття, характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України судом не встановлено.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Прокурору та захиснику також зрозумілі наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про затвердження угоди про визнання винуватості між підозрюваним та прокурором і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання.

Заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід в ході досудового розслідування не застосовувалися.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 314, 373, 374, 468 469, 472 474, 475 КПК України,

ухвалив:

Затвердити угоду від 12 березня 2024 року між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором у кримінальному провадженні прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000509 від 13 лютого 2024 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот гривень) грн.

Речові докази:

- DVD-R диск марки «HP» об`ємом 4.7 Gb, який приєднано до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_4 та прокурору.

Суддя ОСОБА_1