ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/3834/21 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/428/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне тяжке тілесне ушкодження
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у м.Харків апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17 жовтня 2023 року у об`єднаних кримінальних провадженнях, внесених 01 травня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000133, та 07 жовтня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000558, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лозова Харківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 26 липня 2001 року Лозівським міським судом Харківської області за ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 89, ст.46-1 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, з відстрочкою виконання вироку на строк 1 рік;

- 26 березня 2002 року Лозівським міським судом Харківської області за ч.2 ст.140 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. Звільнений 18 червня 2003 року умовно-достроково від відбування покарання на строк 1 рік 2 місяці 23 дні;

- 16 січня 2012 року Близнюківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці. Звільнений 10 червня 2014 року від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію»;

- 04 грудня 2015 року Сахновщинським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 297 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням (іспитовим строком 2 роки);

- 19 грудня 2016 року Синельниківським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. Звільнений 18 грудня 2020 року у зв`язку з відбуттям покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.121 КК України,-

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17 жовтня 2023 року ОСОБА_8 засуджено:

- за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, остаточно ОСОБА_8 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Цим же вироком постановлено стягнути з ОСОБА_8 процесуальні витрати на користь держави за проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 858 грн. 10 коп.

Ухвалено рішення щодо долі речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він 19 квітня 2021 року, о 19:00 год., знаходячись в квартирі ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 , де розпивав алкогольні напої разом з господаркою квартири та знайомою ОСОБА_10 .

Знаходячись в приміщенні вищевказаної квартири, ОСОБА_8 побачив в коридорі на тумбочці духовку ТМ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », та діючи повторно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, оскільки ОСОБА_10 пішла із квартири раніше, а ОСОБА_9 знаходилась в кімнаті, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, таємно викрав ростерну духовку ТМ «MIRTA М4205», вартістю 542 грн. 60 коп., чим спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_9 на вказану суму.

Після скоєння злочину ОСОБА_8 з місця події зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 06 жовтня 2021 року, близько 22:00 год., ОСОБА_8 разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 знаходилися в лісосмузі, яка розташована навпроти будинку АДРЕСА_3 , де вони розпивали спиртні напої.

Під час розпиття спиртного, у ОСОБА_8 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт з ОСОБА_10 , в ході якого ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, наніс ОСОБА_10 , яка в той час лежала на землі, не менше трьох ударів взутою ногою в область живота, спричинивши їй наступні тілесні ушкодження: закриту тупу травму живота у вигляді синця на передній поверхні живота в нижній третині вліво від середньої лінії (10?3,5 см), розриви брижі тонкого кишечника по передній поверхні в двох місцях розміром 4?1,5 см і 2?1 см, що зумовило внутрішньочеревну кровотечу.

Вищевказана тупа травма живота з розривом брижі кишечника, який викликав внутрішньочеревну кровотечу, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, за критерієм небезпеки для життя.

Причиною смерті ОСОБА_10 стала крововтрата, зумовлена тупою травмою живота з розривом брижі тонкого кишечника і внутрішньочеревною кровотечею.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи особи, яка її подала

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі за її змістом, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить вирок щодо ОСОБА_8 скасувати та ухвалити новий вирок, яким провадження закрити у зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.121 КК України.

Зазначає, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.121 КК України не доведена, оскільки відсутні докази того, що саме ОСОБА_8 викрав духовку та заподіявтяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_10 , що спричинило смерть потерпілої, вирок суду ґрунтується в цій частині лише на показах свідка ОСОБА_12 , який безпосередньо в судовому засіданні допитаний не був, так як помер до того, як справа потрапила до суду, а ті свідчення, які він надавав на етапі досудового розслідування, носять характер припущень.

Обвинувачений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить вирок щодо нього скасувати та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Зазначає, що його винуватість за ч.2 ст.121 КК України ґрунтується на доказах, які відповідно до вимог кримінального процесуального закону є недопустимими, оскільки свідок ОСОБА_12 не був допитаний безпосередньо судом, так як помер.

Також вказує, що судом не був допитаний експерт, не було проведено очної ставки зі свідком та впізнання. Свідок ОСОБА_12 не мав документів місця реєстрації, а тому на думку апелянта, не міг бути свідком по даній справі.

Допитані свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_13 взагалі не мають відношення до цієї справи.

Суд не допитав свідків, які могли довести його невинуватість, а також те, що головний свідок його оговорює.

Судом необґрунтовано не взято до уваги, що він неодноразово намагався надати допомогу потерпілій.

Водночас зазначає, що призначене йому покарання є занадто суворим.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала проти апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, оскільки вина обвинуваченого повністю підтверджується наявними та дослідженими судом доказами.

Обвинувачений та захисник в судовому засіданні вимоги апеляційних скарг підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. Просили вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції або закрити провадження у зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.121 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, зваживши на доводи прокурора, обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів, з урахуванням положень ст.404 КПК України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційних скарг, дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають за таких підстав.

Мотиви суду

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Надаючи оцінку доводам апеляційних скарг обвинуваченого та захисника про недоведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.121 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

Проаналізувавши матеріали справи, а також зміст оскаржуваного вироку, колегія суддів дійшла висновку, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.121 КК України, повністю та об`єктивно підтверджується дослідженими у ході судового розгляду доказами, які, в свою чергу, є належними, достовірним і допустимими, а також взаємодоповнюючими та, при їх системному аналізі, достатніми для вирішення кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час судового розгляду судом першої інстанції було допитано та надано об`єктивну оцінку показанням, а саме:

- показам потерпілої ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні пояснила, що навесні 2021 року, ОСОБА_8 прийшов до неї з її племінницею ОСОБА_14 . Потім ОСОБА_10 пішла, а ОСОБА_8 вирішив зачекати ОСОБА_10 та приліг у залі, після приблизно о 7-8 годині вечора, як стемніло, вирішив піти. ОСОБА_9 вказала, що в неї світла не було та горіла свічка, вона встала відкрити двері і поставила свічку на тумбочку, вона не бачила, що ОСОБА_8 бере з собою та випустила його. Потерпіла пояснила, що на сходовому майданчику горіло світло та вона побачила, що немає електропечі фірми Mirta, білого кольору, квадратної форми, яка стояла на тумбочці в коридорі. Потерпіла пішла до дитячої кімнати, звідки виглянула в вікно, де побачила як ОСОБА_8 виходить з під`їзду з мішком, в якому була пічка. Біля під`їзду горіло світло, тому все було видно. ОСОБА_9 пояснила, що кричала ОСОБА_8 , щоб той повернув піч і зупинився та поставив її. Однак поки вона спустилась, його вже не було, а жінка, що сиділа біля під`їзду сказала, що він забіг за гуртожиток, на вулиці було темно та нічого вже не було видно. ОСОБА_8 здав піч на прийомку. Також ОСОБА_9 пояснила, що фрагменти пічки їй не повертались.

Також ОСОБА_9 пояснила, що ОСОБА_10 неодноразово жалілася їй, що ОСОБА_8 її б`є, показувала синяки, розбите коліно та періодично ховалася у неї, бо боялася його. Також вказала, що коли ОСОБА_8 та ОСОБА_10 прийшли до неї, бачила як він її бив головою о металеву батарею, після чого вона ховалася під диван та ванну, він діставав її з-під ванни. ОСОБА_9 зазначила, що попрохала ОСОБА_10 піти, дала вмитися та переодягтися. Конфлікт у ОСОБА_8 та ОСОБА_10 був через гроші, ОСОБА_8 сказав їй, що якщо вона продовжить так робити, він її вб`є.

- показам свідка ОСОБА_15 , яка в судовому засіданні вказала, що приблизно літом-восени 2021 року, на вулиці було тепло, вийшла після обіду, коли ще було світло на дворі, вигулювати собаку та побачила в посадці на 5 районі як чоловік, який присутній в якості обвинуваченого, в стані алкогольного сп`яніння бив дівчину, вона кричала. Свідок вказала, що у неї вирвався поводок та собака кинулась на ОСОБА_8 , схватила його за руку. ОСОБА_15 зазначила, що взяла собаку, побачила, що дівчина лежить на землі, він її бив ногами в живіт, вона лежала скручена, у неї була розбита губа, обличчя було в крові. Свідок пояснила, що відштовхнула обвинуваченого, а той казав їй не лізти. Дівчину, яку він бив, вона не знала, потім впізнала на фотознімках, які показували працівники поліції. ОСОБА_15 підтвердила, що була понятою на слідчому експерименті, де ОСОБА_8 добровільно давав покази, ніхто на нього не впливав, казав, що він її вдарив, вона впала, показував, як її бив два-три рази на манекені в посадці.

- показам свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні пояснив, що обвинувачений є його однокласником, десь півтора роки назад він, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 були у ОСОБА_9 . Свідок зазначив, що пішов звідти та коли через 10 хвилин повернувся до тітки Томи, яка є його тещею, вона плакала, і сказала, що у неї ОСОБА_8 украв електроплиту, він цього особисто не бачив, це бачила сусідка з першого поверху, яка підтвердила, що ОСОБА_8 виносив плиту. У зв`язку з цим він звернувся в поліцію до дільничного. Свідок пояснив, що ОСОБА_8 та ОСОБА_10 бачив часто. ОСОБА_13 додав, що особисто бачив рази 2-3 як обвинувачений в стані сп`яніння бив ОСОБА_10 ..

- показам свідка ОСОБА_16 , яка в судовому засіданні пояснила, що навесні ввечері 2021 року ОСОБА_8 йшов та ніс на металобрухт у мішку неробочу пічку квадратної форми, точніше її металевий каркас без верху П-образної форми білого кольору. Свідок вказала, що купила її за 50 грн. На запитання щодо власника пічки, ОСОБА_8 зазначив, що вона його, вдома валялася. Свідок вказала, що обвинувачений, коли приніс піч був тверезим, до цього речі ОСОБА_8 не приносив. ОСОБА_16 пояснила, що до неї приходили та вона видала пічку.

Поряд з цим, суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначені показання потерпілої та свідків об`єктивно підтверджуються, узгоджуються та доповнюються ще й наступними доказами:

- протоколом проведення слідчого експерименту від 07 жовтня 2021 року з додатком (т.1 а.с.112-115, 161) за участю свідка ОСОБА_11 , під час якого останній на місці події показав, що 06 жовтня 2021 року близько 18:10 год. ОСОБА_17 в посадці поруч з буд. АДРЕСА_3 зустрів ОСОБА_8 , який вів під руки ОСОБА_10 , а точніше тягнув ОСОБА_18 під руки з м-ну 3 в бік м-ну 5. На той момент ОСОБА_8 був у стані алкогольного сп`яніння. Зі слів ОСОБА_8 , ОСОБА_10 також була в стані сп`яніння і не могла самостійно йти. ОСОБА_8 таким чином протягнув ОСОБА_18 близько 20 м, після чого поклав її на землю. Потім ОСОБА_11 пішов на пункт прийому макулатури, де здав зібраний матеріал. На той момент було 18:50 год. Повернувся до ОСОБА_10 та ОСОБА_8 він близько 19:30 год. На той момент вони перемістились на 10-20 м від місця, де він їх залишив. В подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_11 розпивали спиртне і ОСОБА_18 лежала поруч, на лівому боці. В ході розпиття спиртних напоїв, ОСОБА_11 розповів ОСОБА_8 , що ОСОБА_18 постійно шукає якийсь мотоцикліст. Це розгнівало ОСОБА_8 і останній підійшов до ОСОБА_18 та наніс їй по тулубу три удари ногою (у взутті). Внаслідок ударів потерпіла почала крихтіти. Після цього ОСОБА_11 та ОСОБА_8 продовжили розпивати спиртне. Потім ОСОБА_11 заснув на землі, де пив самогон. ОСОБА_8 в свою чергу також ліг спати до ОСОБА_18 . Весь час, з моменту коли ОСОБА_11 зустрів ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , ОСОБА_18 була без свідомості та не розмовляла. 06.10.2021 року ОСОБА_11 пішов від ОСОБА_10 та ОСОБА_8 Повернувся до них він 07.10.2021 року близько 05:00 год. На той момент, зі слів ОСОБА_8 , ОСОБА_18 була мертва. Вона лежала на землі вкрита ковдрою. ОСОБА_8 погрожував ОСОБА_11 , що якщо він розповість поліції, що бачив його на цьому місці, то він і його вб`є;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 08 жовтня 2021 року з додатком за участі обвинуваченого ОСОБА_8 , в ході якого ОСОБА_8 повністю визнає свою вину у скоєному та детально дає покази про обставини та механізм заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 (т.1 а.с.116-119, 162);

- висновком експерта №12-17/192-ЛЗт/21 від 23.11.2021 року, згідно якого причиною смерті ОСОБА_10 , 1977 р.н., стала крововтрата, зумовлена тупою травмою живота з розривом брижі тонкого кишечника і внутрішньочеревною кровотечею. Це підтверджується наявністю ознак смерті, що настала швидко (рідкий стан крові, поодинокі крапкові крововиливи на поверхні серця і легенів), ознак, які свідчать про крововтрату - островчаті трупні плями, недокрів?я внутрішніх органів, виявленням при внутрішньому дослідженні травми брижі тонкого кишечника з її розривом і внутрішньочеревною кровотечею (в черевній порожнині мається більше літра рідкої темно-червоної крові і пухких темно-червоних кров?яних згортків).

В ході експертизи трупа гр-ки ОСОБА_10 , 1977 р.н., встановлені наступні тілесні ушкодження: закрита тупа травма живота у вигляді синця на передній поверхні живота в нижній третині вліво від серединної лінії (10?3,5 см), розривів брижі тонкого кишечника по передній поверхні в двох місцях розмірами 4?1,5 см і 2х1см; - синці в лівій навколоочній ділянці (5?3 см), на шкірі нижньої губи зліва в області 1-4 зубів (4,5?4 см), в ділянці нижньої щелепи зліва (4?3 см), на тильній поверхні лівої кисті в області проекції 2-4 п?ясних кісток (5,5х5 см), в області гребеня клубової кістки зліва (9?3.5см), на зовнішній поверхні лівого стегна в середньо верхній третині (24?11 см), на зовнішній поверхні правого плеча в середньо-нижній третині із заходом на ділянку ліктьового суглобу і розгинальну поверхию передпліччя в верхній третині (37х14 см), на лівій сідниці в верхній третині (9х8см), на передніх поверхнях правого (6,5?4 см) і лівого (3х1,5см) колін, на верхньо-задній поверхні правого плечового суглобу (8х6 см), на передній поверхні правої гомілки в нижній третині (5?3,5 см);- садна в лівій виличній ділянці (3?0,2см), на передній поверхні живота зліва в верхній третині (7?0,4см і 6?0,5см); - крововилив під слизову нижньої губи зліва на рівні 1-4зубів (4?3см);- крововиливи в м`які покрови голови в лобовій ділянці зліва (5?4см) та в тімяно-потиличній ділянці по серединній лінії (8?7,5см), глибиною до 0,2см. Вказані тілесні ушкодження утворилися від травматичної дії тупих (тупого) твердих предметів, які не відобразили в ушкодженнях своїх індивідуальних особливостей і були спричинені незадовго (менш ніж за 6 годин) до часу настання смерті. Садно в попереково-куприковій ділянці по серединній лінії (12?6,5см), яке за своїм характером і локалізацією вказує на те, що утворилося прижиттєво, внаслідок волочіння ОСОБА_10 по поверхні;- колото-різана рана на зовнішній поверхні правого плеча в нижній третині розміром 0,9х0,1см, глибиною приблизно 1,5см, яка утворилася від колючо-ріжучої дії одностороннє гострого плаского предмету яким міг бути клинок ножа і була спричинена за одну-дві доби до часу настання смерті. Мається прямий причинно-наслідковий зв`язок між травмою живота, спричиненою ОСОБА_10 і настанням її смерті. За ступенем тяжкості: вищевказана тупа травма живота з розривом брижі кишечника, який викликав внутрішньочеревну кровотечу, яка зумовила настання смерті ОСОБА_10 внаслідок крововтрати має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя; колото-різана рана на зовнішній поверхні правого плеча - це легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Синці, садна, крововилив під слизову губи, крововиливи в м`які покрови голови - це легкі тілесні ушкодження. Згідно висновків судово-токсикологічної експертизи: при судово-медичній експертизі крові трупа ОСОБА_10 виявлений етиловий спирт в кількості - 2,57 проміле, що відповідає його вмісту при сильному алкогольному сп`янінні. Синці на передніх поверхнях обох колін та крововилив в м?які покрови голови в тімяно-потиличній ділянці по серединній лінії могли утворитися при падінні ОСОБА_10 з висоти власного зросту на площину, в тому числі і з наданим тілу прискоренням. Всі ж інші тілесні ушкодження (за винятком колото-різаної рани на правому плечі) утворилися від ударної (ударно-ковзаючої) дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, якими могли бути як кулаки, взуті ноги або інші тупі тверді предмети об індивідуальних особливостях яких судити неможливо. Можна стверджувати, що колото-різана рана на правому плечі їй була спричинена за 1-1,5 доби раніше, ніж інші тілесні ушкодження. Синець на тильній поверхні лівої кисті в області проекції 2-4 п?ясних кісток за своєю локалізацією не виключає можливості свого утворення внаслідок самооборони ОСОБА_10 . Враховуючи наявність тілесних ушкоджень на голові і важкість травми живота з розривом брижі кишечника можна припустити, що після отримання цих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 могла втратити свідомість. Людина, після отримання таких тілесних ушкоджень, які виявлені на трупі ОСОБА_10 зазвичай здатна здійснювати самостійні дії, як то вставати, ходити, розмовляти та ін. протягом декількох годин, під час яких погіршується загальне самопочуття (млявість, слабкість, підвищена втомлюваність та ін.) з подальшою втратою свідомості, що зумовлене крововтратою. Відповідно до розвитку ранніх трупних змін, встановлених під час огляду трупа на місці його виявлення, смерть ОСОБА_10 настала в проміжку між 04:00 та 05:00 годинами 07.10.2021 року. Смерть ОСОБА_10 настала через 4-6 годин після спричинення їй тілесних ушкоджень. Мається прямий причинно-наслідковий зв`язок між травмою живота з розривами брижі кишечника, спричиненою ОСОБА_10 і настанням її смерті(т.1 а.с.120-123);

-висновком експерта №12-14/282-ЛЗ/21 від 24.11.2021 року, згідно якого в ході експертизи трупа ОСОБА_10 , 1977 р.н., встановлені наступні тілесні ушкодження: - закрита тупа травма живота у вигляді синця на передній поверхні живота в нижній третині вліво від серединної лінії (10х3,5см), розривів брижі тонкого кишечника по передній поверхні в двох місцях розмірами 4?1,5см і 2х1см; - синці в лівій навколоочній ділянці (5х3см), на шкірі нижньої губи зліва в області 1-4 зубів (4,5?4см), в ділянці нижньої щелепи зліва (4х3см), на тильній поверхні лівої кисті в області проекції 2-4 п?яних кісток (5,5х5см), в області гребеня клубової кістки зліва (9х3,5см), на зовнішній поверхні лівого стегна в середньо верхній третині (24?11 см), на зовнішній поверхні правого плеча в середньо-нижній третині із заходом на ділянку ліктьового суглобу і розгинальну поверхню передпліччя в верхній третині (37х14см), на лівій сідниці в верхній третині (9?8см), на передніх поверхнях правого (6.5х4см) і лівого (3?1,5см) колін, на верхньо-задній поверхні правого плечового суглобу (8х6см), на передній поверхні правої гомілки в нижній третині (5?3,5см); - садна в лівій виличній ділянці (3х0,2см), на передній поверхні живота зліва в верхній третині (7?0,4см і 6?0,5см);- крововилив під слизову нижньої губи зліва на рівні 1-4 зубів (4х3см);- крововиливи в м`які покрови голови в лобовій ділянці зліва (5?4см) та в тімяно-потиличній ділянці по серединній лінії (8?7,5см), глибиною до 0.2см;- садно в попереково-куприковій ділянці по серединній лінії (12?6,5см); -колото-різана рана на зовнішній поверхні правого плеча в нижній третині (0,9x0, 1 см). Травма живота у ОСОБА_10 , яка обумовила настання її смерті могла бути спричинена їй при тих обставинах, на які вказали підозрюваний ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту 08.10.2021 року та свідок ОСОБА_11 під час проведення слідчого експерименту 07.10.2021 року, а саме від удару (ударів) взутою ногою в живіт потерпілої ОСОБА_10 . Але ані підозрюваний, ані свідок під час проведення слідчих експериментів не вказують яким чином та при яких обставинах були спричинені всі інші тілесні ушкодження, що були виявлені на трупі ОСОБА_10 .. Тілесні ушкодження, що встановлені на трупі ОСОБА_10 утворилися не менш ніж від шістнадцяти травматичних впливів (ударів) тупим твердим предметом і від однієї колючо-ріжучої дії гострого предмету по типу клинка ножа по зовнішній поверхні правого плеча в нижній третині (а.с.124-125, Том 1);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 08.07.2021 року за участю ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 з DVD-диском з відеозаписом слідчого експерименту та заявою ОСОБА_9 , в ході якого потерпіла пояснила, що після того, як вона випроводила ОСОБА_8 , то побачила відсутність електропечі фірми Mirta, білого кольору, квадратної форми, яка стояла на тумбочці в коридорі. Потерпіла пішла до дитячої кімнати, звідки виглянула в вікно, де побачила як ОСОБА_8 виходить з під`їзду з мішком, в якому була пічка. Біля під`їзду горіло світло, тому все було видно. ОСОБА_9 пояснила, що кричала ОСОБА_8 , щоб той повернув піч і зупинився та поставив її. Однак поки вона спустилась, його вже не було, а жінка, що сиділа біля під`їзду сказала, що він забіг за гуртожиток, на вулиці було темно та нічого вже не було видно. (т.2 а.с.223-228, т.2 а.с.229-232);

-висновком експерта №14/2226-Дм/21 від 29.10.2021 року, відповідно до якого кров від трупа ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В. На куртці (об?єкти №№2,3), вилученій при затриманні підозрюваного ОСОБА_8 , знайдена кров людини, в якій виявлений антиген Н. Таким чином можна вважати, що дана кров належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, походження якої від потерпілої ОСОБА_10 не виключається. (т.1 а.с.181).

Таким чином, суд першої інстанції дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення в справі, повно та всебічно перевірив зібрані під час досудового розслідування докази та дав їм кожному окремо та у сукупності належну оцінку, що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів та наводити її вдруге вважає недоцільним.

Доводи апеляційної скарги захисника та обвинуваченого про те, що суд першої інстанції всупереч вимогам ч.4 ст.95 КПК України, яка забороняє суду обґрунтовувати свої висновки показаннями, наданими слідчому або прокурору, послався на протоколи слідчих експериментів, не є слушними, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції свідка ОСОБА_11 допитано не було, оскільки згідно відповіді Лозівського відділу ДРАЦС у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 03.02.2023 року за №91/24.16-10, останній помер 29.12.2021 року, але його покази, які були надані під час слідчого експерименту від 07.10.2021 року повністю узгоджуються з іншими доказами по даній справі, а тому суд обґрунтовано прийняв їх до уваги при прийнятті рішення.

Відповідно до висновків, які містяться у постанові Верховного Суду від 14 вересня 2020 року по справі №740/3597/17, метою слідчого експерименту відповідно до ч.1 ст.240 КПК України є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення за участю підозрюваного слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, на відміну від допиту, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії.

Нормативна модель слідчого експерименту передбачає безпосередню участь свідків у проведенні дій, спрямованих на досягнення легітимної мети цієї слідчої дії, а саме у відтворенні дій, обстановки, обставин певної події, проведенні необхідних дослідів чи випробувань. Шляхами досягнення мети слідчого експерименту відповідно до ч.1 ст.240 КПК України є проведення слідчим, прокурором відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Отримання відомостей під час проведення слідчого експерименту (з дотриманням встановленого законом порядку) є складовою належної правової процедури цієї процесуальної дії, що разом з іншими її сутнісними компонентами дозволяє досягнути її мети і вирішити поставлені завдання. При цьому відомості, які надаються під час слідчої (розшукової) дії - слідчого експерименту, не є самостійним процесуальним джерелом доказів, оскільки таким джерелом виступає протокол цієї слідчої (розшукової) дії, що в розумінні ч.2 ст.84 та п.3 ч.2 ст.99 КПК України є документом.

Змістом показань як процесуального джерела доказів є лише відомості, повідомлені на допиті або одночасному допиті двох чи більше раніше допитаних осіб. Термін «показання» в контексті ч.4 ст.95 КПК України законодавець використовує для позначення відомостей, які надаються в судовому засіданні під час судового провадження. Правило, закріплене в цій нормі, має застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійному процесуальному джерелу доказів за вимогами ст. 95 цього Кодексу.

Якщо відомості повідомлено свідком під час проведення інших процесуальних дій, то вони є складовим компонентом змісту документа як іншого окремого процесуального джерела доказів, зокрема протоколу слідчого експерименту, де фіксуються його хід та результати.

Отже показання і протокол слідчого експерименту є окремими самостійними процесуальними джерелами доказів, які суд оцінює за правилами ст. 94 КПК України.

До того ж, буквальне тлумачення змісту ст. 23 КПК України у системному зв`язку з нормами, викладеними в статтях 83, 84, 93, 95, 240 цього Кодексу, з урахуванням практики ЄСПЛ, не містить підстав для висновку про недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту за умови дотримання судами України законодавчо визначеного порядку проведення такої слідчої дії з огляду на критерії ЄСПЛ щодо забезпечення справедливості кримінального провадження в цілому, що по своїй суті є проходженням «тесту допустимості показань у широкому змісті цього поняття».

Норми чинного кримінального процесуального закону щодо оцінки судом протоколу слідчого експерименту як окремого процесуального джерела доказів у провадженні узгоджуються з критеріями, застосованими ЄСПЛ для оцінки справедливості судового розгляду в цілому. Легітимна мета слідчого експерименту за безпосередньою участю підозрюваного, обвинуваченого у відтворенні дій, обстановки, обставин певної події, проведенні необхідних дослідів чи випробувань забезпечується дотриманням процесуальних гарантій справедливого судового розгляду та встановленого порядку його проведення.

Таким чином, відсутні підстави для ототожнення показань та протоколу слідчого експерименту, які є окремими самостійними процесуальними джерелами доказів для встановлення обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, відповідно до ст.91 КПК України.

Як слідує зі змісту протоколів слідчого експерименту, а також було зазначено судом першої інстанції після дослідження відеозаписів цієї процесуальної дії, свідок ОСОБА_11 , викладаючи протиправні дії ОСОБА_8 одночасно відтворював їх на місці, ретельно зазначаючи місце вчинення злочину, механізм, локалізацію та спосіб нанесення множинних ударів потерпілій, які були предметом дослідження судово-медичним експертом і визнані такими, що відповідають даним судово-медичної експертизи щодо механізму спричинення, локалізації і причинного зв`язку з настанням смерті потерпілої, а тому доводи апеляційних скарг в цій частині є безпідставними.

Поряд з цим, зі змісту протоколів слідчого експерименту та відеозаписів цієї процесуальної дії, підозрюваний ОСОБА_8 повністю визнає свою вину у скоєному та детально дає покази про спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 (т.1 а.с.116-119, 162);

Також слід відзначити, що вищевказані слідчі дії були проведені з дотриманням вимог ст.240 КПК України.

Доводи обвинуваченого про те, що свідок ОСОБА_11 не мав документів місця реєстрації, а тому на думку апелянта, не міг бути легітимним свідком по даній справі, а також те, що судом не був допитаний експерт і не було проведено очної ставки, є безпідставними і не спростовують висновків суду щодо доведеності вини обвинуваченого та правильності прийнятого судом рішення. Особу свідка було встановлено досудовим розслідуванням та судом, та це не викликало сумніву з боку обвинуваченого, який був добре знайомий з останнім. Обсяг проведення слідчих дій на доведення обвинувачення є цілком прерогативою слідчого (окрім тих, які є обов`язковими), що також не обмежує сторону захисту на звернення з приводу цього з відповідними клопотаннями.

Також не є слушними доводи обвинуваченого про те, що свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_13 не мають відношення до цього провадження, оскільки вони надавали пояснення саме щодо відомих їм обставин вчинення крадіжки духовки. При цьому ОСОБА_9 є потерпілою у даному кримінальному провадженні, а її пояснення надані нею у суді першої інстанції, узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами.

Доводи обвинуваченого про те, що суд не допитав свідків, які могли довести його невинуватість є безпідставними, оскільки обвинувачений не заявляв, а ні під час досудового розслідування, а ні під час судового розгляду свідків, які б спростували його причетність до вчинених кримінальних правопорушень або щодо наявності відповідного алібі. Не надані такі дані й суду апеляційної інстанції.

Посилання захисника про те, що вина обвинуваченого за епізодом крадіжки у ОСОБА_9 духовки не доведена, оскільки ніхто не бачив, як ОСОБА_8 її викрав, є безпідставним та спростовується наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, в тому числі показами потерпілої, як прямого очевидця злочину.

Апеляційні доводи обвинуваченого про те, що головний свідок його оговорює також не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, та розцінюються судом, як спосіб уникнути покарання.

Поряд з цим, судом були перевірені дані, які були повідомлені обвинуваченим ОСОБА_8 відносно того, що під час досудового розслідування оперуповноваженим СКП Лозівського РВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_19 та старшим слідчим СВ Лозівського РВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_20 до нього застосовувалися психологічний тиск та фізичне насильство. Зазначені дані не знайшли свого підтвердження ні під час судового розгляду, ні під час проведення досудового розслідування Другим слідчим відділом (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Полтаві, що було підтверджено відповідною постановою про закриття кримінального провадження від 05 серпня 2023 року, згідно з яким кримінальне провадження № 0000030 від 07 березня 2023 року закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст.94 КПК України, критерію «поза розумним сумнівом» оцінив усі наявні докази, прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочинів та цілком вірно кваліфікував його дії саме за ч.2 ст.185, ч.2 ст.121 КК України, а доводи захисника та обвинуваченого в апеляційних скаргах про недоведеність вини обвинуваченого, неповноту судового розгляду, не є слушними і не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції з урахуванням вимог та обставин, передбачених статтями 50, 65-67 КК України, правових позицій, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вірно врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини та наслідки їх вчинення, данні про особу винного, який раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини проти власності, за які відбував покарання у виді позбавлення волі, маючи не зняту і не погашену судимість, знову вчинив умисне кримінальне правопорушення, не одружений, без постійного місця реєстрації, не працює,на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

При цьому, судом, встановлені обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого за епізодом крадіжки - вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, за епізодом спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого - рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у сімейних або близьких відносинах, вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає призначене ОСОБА_8 покарання (його вид та строк) таким, що цілком відповідає загальним засадам призначення покарання та його меті, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, відповідає вимогам ст.50, 65 КК України, є пропорційним і співмірним ступеню тяжкості вчиненого та його наслідкам.

Судом при призначенні покарання ОСОБА_8 правильно застосовано вимоги та правова формула, передбачені ч.1 ст.70 КК України.

При цьому, колегія суддів не вбачає підстав вважати призначене судом першої інстанції покарання, явно несправедливим внаслідок суворості, оскільки воно призначено в межах санкцій статей закону України про кримінальну відповідальність. Крім цього, з урахуванням санкцій відповідних статей закону України про кримінальну відповідальність, за якими призначено покарання ОСОБА_8 , та правовий зміст вимог ст.70 КК України, апеляційні вимоги щодо подальшого пом`якшення покарання є взагалі безпідставними.

Апеляційна скарга обвинуваченого не містить переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність висновків суду щодо правильності призначеного йому покарання та справедливості обраного йому заходу примусу.

При цьому не є слушними доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що судом безпідставно не взято до уваги те, що він неодноразово намагався надати допомогу потерпілій, оскільки відповідно до наданих показів самого обвинуваченого в суді першої інстанції, він зазначив, що розуміє те, що якщо б викликав швидку, то вона можливо була б жива, що також узгоджується й із показами свідка ОСОБА_11 ..

Таким чином, вирок суду щодо ОСОБА_8 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст.370 КПК України, підстав для його скасування, як на тому наполягає захисник та обвинувачений в апеляційних скаргах, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4