Справа № 369/7481/24
Провадження №1-кс/369/1586/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Бородянського відділу Бучанської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання слідчого СВ Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Бородянського відділу Бучанської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000915 від 25.03.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До провадження слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло клопотання слідчого СВ Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Бородянського відділу Бучанської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000915 від 25.03.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що СВ Бучанського РУП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000915 від 25.03.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», який затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, у тому числі до 13 травня 2024 року.

У відповідності до п. 1 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 зі змінами, останній раз внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 14.12.2016 №938 (надалі - Положення) дозвільна система - це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

Згідно з п. 2 Положення до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя, (арбалети, мисливські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, вибухові матеріали і речовини, сильнодіючі отруйні речовини I - II класу безпечності, збудники інфекційних захворювань I - II групи патогенності і токсини, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї, організації, що займаються збутом сильнодіючих отруйних речовин, і лабораторії, що проводять аналізи цих засобів і речовин, працюють із збудниками інфекційних захворювань I - II групи патогенності і токсинами).

Відповідно до п. 3 Положення міністерства та інші центральні органи державної виконавчої влади, підприємства, установи, організації, господарські об`єднання, а також громадяни мають право у встановленому порядку використовувати, зберігати, перевозити предмети, матеріали і речовини, відкривати підприємства, майстерні та лабораторії, на які поширюється дозвільна система.

Згідно з п. 6 Положення міністерства та інші центральні органи державної виконавчої влади, підприємства, установи, організації, господарські об`єднання, а також громадяни, яким у встановленому порядку надано право виготовляти, придбавати, зберігати, перевозити і використовувати предмети, матеріали і речовини, відкривати підприємства, майстерні та лабораторії, на які поширюється дозвільна система, повинні забезпечити їх належну охорону і правильне використання у господарській діяльності.

У відповідності до вимог п.п. 2, 3 п. 9 Положення видача дозволів на вибухові матеріали і речовини, їх перевезення, а також сховища та склади, де вони зберігаються, здійснюється у порядку, визначеному Держнаглядохоронпраці разом з МВС.

Згідно з п. 15 Положення посадові особи та громадяни, які порушили порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття і функціонування підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Крім цього, у відповідності до п. 2.1. Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622 зі змінами, останній раз внесеними наказом від 05.05.2017 № 364 (надалі - Інструкції), здійснюючи дозвільну систему, органи поліції відповідно до законодавства України видають громадянам - дозволи на придбання, зберігання та носіння вогнепальної мисливської зброї, холодної, охолощеної, пневматичної зброї, пристроїв.

Відповідно до п. 8.1. Інструкції дозвільна система, що здійснюється органами поліції, поширюється на бойову нарізну військових зразків зброю або виготовлену за спеціальним замовленням, охолощену, нейтралізовану, несучасну, спортивну, мисливську вогнепальну зброю, бойові припаси до зброї, основні частини зброї, пневматичну, холодну зброю, пристрої та патрони до них, що належать підприємствам, установам, організаціям, суб`єктам господарювання та громадянам.

Бойові припаси та вибухові речовини й засоби вибуху, згідно п.п. 1, 2 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України» затверджених Постановою Верховної Ради України від 17.06.1992 №2471-XII, не можуть перебувати у власності громадян.

В порушення вищезазначених норм законодавства, ОСОБА_4 , в лютому 2023 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи в підвалі пошкодженого будинку по АДРЕСА_1 , побачив два уніфіковані запали УЗРГМ (УЗРГМ-2), які належать до категорії вибухових пристроїв, а також корпус осколкової наступальної гранати РГД-5 та корпус осколкової оборонної гранати Ф-1, які до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів) не налажать, а є конструктивно оформлениними зарядами вибухової речовини і належать до категорії вибухових речовин, та в цей час у нього виник кримінально протиправний умисел, спрямований на незаконне придбання, носіння та зберігання вибухових пристроїв та вибухових речовин, реалізуючи який ОСОБА_4 перебуваючи в тому ж місці в той же час, без передбаченого законом дозволу, шляхом знахідки незаконно придбав два уніфіковані запали УЗРГМ (УЗРГМ-2), корпус осколкової наступальної гранати РГД-5 та корпус осколкової оборонної гранати Ф-1 та розпочав їх незаконне зберігання.

Надалі, ОСОБА_4 зберігаючи два уніфіковані запали УЗРГМ (УЗРГМ-2), корпус осколкової наступальної гранати РГД-5 та корпус осколкової оборонної гранати Ф-1 при собі, переніс їх до лісової місцевості, що в с. Пилиповичі Бучанського району Київської області, де сховав у обраному місці та продовжив зберігати.

В січні 2024 року, більш точний час не встановлено, ОСОБА_4 переніс вказані два уніфіковані запали УЗРГМ (УЗРГМ-2), корпус осколкової наступальної гранати РГД-5 та корпус осколкової оборонної гранати Ф-1 до місця свого проживання домоволодіння АДРЕСА_2 , де заховав у обраному місці та продовжив зберігати.

На початку березня 2024 року у ОСОБА_4 виник кримінально протиправний умисел, спрямований на збут вищевказаних двох уніфікованих запалів УЗРГМ (УЗРГМ-2), корпусу осколкової наступальної гранати РГД-5 та корпусу осколкової оборонної гранати Ф-1, реалізуючи який, він 30.04.2024, приблизно о 17 годині 40 хвилин, діючи умисно,керуючись корисливим мотивом, перебуваючи на території домоволодіння за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , збув, а саме продав за 1000 гривень ОСОБА_7 (особі, дійсні анкетні дані якої змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві») два уніфіковані запали УЗРГМ (УЗРГМ-2), які належать до категорії вибухових пристроїв, а також корпус осколкової наступальної гранати РГД-5 та корпус осколкової оборонної гранати Ф-1, які до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів) не належать, а є конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини і належать до категорії вибухових речовин, які ОСОБА_7 30.04.2024 видав працівникам поліції.

30.04.2024 о 18 годині 15 хвилин ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

01.05.2024 ст. слідчим слідчого відділу Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 за погодженням з прокурором Бородянського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 . ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Бородянка Бородянського району Київської області, зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , громадянину України, непрацюючому, неодруженому, раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у придбанні, носінні, зберіганні та збуті вибухових пристроїв та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, повністю обґрунтована і підтверджується матеріалами кримінального провадження, які долучені до клопотання, а саме: протоколом огляду грошових купюр від 18.04.2024; протоколом огляду покупця від 18.04.2024; протоколом огляду покупця та вручення грошових коштів від 18.04.2024; протоколом огляду від 18.04.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 26.03.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 26.03.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 14.04.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 23.04.2024; висновком експерта № СЕ-19-24/30200-ВТХ від 01.05.2024 відповідно до якого надані на дослідження предмети є: двома уніфікованими запалами УЗРГМ (УЗГРМ-2), які належать до категорії вибухових пристроїв; корпусом ручної осколкової наступальної гранати РГД-5 та корпусом ручної осколкової оборонної гранати Ф-1, які до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів) не належать, а є конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини і належать до категорії вибухових речовин. Надані на дослідження предмети, у передбаченому їх конструкційному поєднанні (у зборі) являються ручною осколковою наступальною гранатою РГД-5 та ручної осколковою оборонною гранатою Ф-1, які відносяться до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів); речовими доказами грошові купюри номіналом 200 гривень №АЕ 8025753; №ВЄ 5205768; №ВЖ 7821493; №ГЗ 2182763; №ЄИ 4163794; предмет зовні схожий на корпус ручної осколкової оборонної гранати типу Ф1, що поміщено до спец. пакету вибухо-технічної служби №VS2116010, предмет зовні схожий на корпус ручної уламкової наступальної гранати типу РГД-5, що поміщено до спец. пакету вибухо-технічної служби №VS2116012, та два предмети ззовні схожі на підривачі УЗГРМ, що поміщені до спец. пакету вибухо-технічної служби № VS2116009; протоколом допиту підозрюваного від 30.04.2024; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину у порядку ст. 208 КПК України від 30.04.2024; протоколом обшуку від 30.04.2024, проведеного за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 в ході якого було виявлено та вилучено: грошові кошти, які використовувались в ході оперативної закупівлі, мобільний телефон; протоколом огляду від 30.04.2024; та іншими матеріалами кримінального провадження в своїй сукупності.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,згідно ч. 2 ст. 177, ст. 194 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у придбанні, носінні, зберіганні та збуті вибухових пристроїв та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави органу досудового розслідування звернутися з клопотанням до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України слід зазначити, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином та у разі визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років,а оскільки за місцем проживання у підозрюваного ОСОБА_4 відсутні тісні соціальні зв`язки, а саме відсутність роботи, родини, що вказує на можливість переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КК України є те, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може продовжувати свою злочинну діяльність, пов`язану у збуті вибухових пристроїв та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу з корисливим мотивом, оскільки протиправна діяльність є джерелом його доходу, враховуючи, що ОСОБА_4 ніде не працює та немає іншого джерела заробітку. Будучи допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_4 вказав, що перебуває в скрутних життєвих умовах та має ряд заборгованостей пов`язаних за оплату комунальних послух та з лікуванням, а тому йому потрібні грошові кошти, тому він вирішив збувати вибухові пристрої та вибухові речовини.

Також, існують ризики, передбачені п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КК України, оскільки у разі обирання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме враховуючи той факт, що у вказаному кримінальному провадженні не виконанні всі слідчі дії спрямовані на отримання та перевірку доказів, не в повному обсязі проведенні необхідні слідчі (розшукові) дії, що дає підстави органу досудового розслідування вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може незаконно впливати на свідків, з метою зміни показань, наданих ними в ході досудового розслідування та вчиняти ряд дій, для того щоб уникнути кримінальної відповідальності.

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Таким чином, враховуючи вище викладене, аналізуючи зібрані в сукупності докази, особу підозрюваного, який не має постійного місця роботи, та стійких соціальний зв`язків, можливо прийти до висновку, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та покладених на підозрюваного обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою.

На підставі вище наведеного, слідчий просив слідчого суддю застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Бородянка Бородянського району Київської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» за адресою: вул. Деґтярівська, 13, м. Київ, строком 58 (п`ятдесят вісім ) діб.

Прокурор в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав у повному обсязі, просив слідчого суддю його задовольнити.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, просив в його задоволенні відмовити та застосувати більш м`який запобіжний захід.

Захисник в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, просив в його задоволенні відмовити та застосувати більш м`який запобіжний захід.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку осіб які брали участь у розгляді справи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, вирішуючи питання стосовно клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, при цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В своєму клопотанні слідчий, а також прокурор в судовому засіданні не довели, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Також слідчим та прокурором належним чином не обґрунтовано жодного ризику які б давали достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 статті 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , окрім вище викладених обставин, слідчий суддя у відповідності до положень ст. 178 КПК України враховує наявність доказів, що обґрунтовують підозру, які свідчать про обґрунтованість вказаних в клопотанні обставин, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих злочинів слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягає дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Ураховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного ОСОБА_4 винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, даних про його особу, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Бородянського відділу Бучанської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000915 від 25.03.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України - відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Бородянка, Бородянського району, Київської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 58 (п`ятдесят вісім) діб, тобто до 28 червня 2024 року (включно).

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 58 (п`ятдесят вісім) діб, тобто до 28 червня 2024 року (включно) наступні обов`язки:

не відлучатися цілодобово з місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду;

прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, слідчого судді, суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у вказаному провадженні;

здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за межі території України, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти в залі судового засідання.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1