cправа №947/4447/24
провадження №1-кс/947/4131/24
У Х В А Л А

03 квітня 2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву захисника ОСОБА_3 про відвід по справі слідчого ОСОБА_4 ,

за участю: захисників ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

1. Заява про відвід.

Захисник ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , подала до суду заяву про відвід слідчого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000108 від 27.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України. В обґрунтування якої, зокрема зазначила, що приписами ст.77 КПК України, передбачені підстави для відводу слідчого. Відповідно до положень ч.1 п.3 зазначеної норми закону, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні якщо існують обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Вважала, що законодавець навмисно сформував цю підставу абстрактно, оскільки прямо передбачити всі випадки, які можуть позбавити слідчого об`єктивності, неможливо, а такий загальний характер цієї підстави для відводу дозволяє використовувати його за наявності будь-яких обставин, які можуть свідчити, що слідчий якимось чином заінтересований у певному результаті і не зможе здійснювати об`єктивно досудове розслідування.

Вказувала, що слідчий повинен діяти таким чином, щоб не порушувати навмисно права підозрюваної та своїми діями не створювати обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Проте, старший слідчий в ОВС відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 не може в подальшому проводити досудове розслідування по вказаному вище кримінальному провадженню та керувати групою слідчих і підлягає відводу, оскільки існують обставини, які викликають у сторони захисту обґрунтовані сумніви в неупередженості слідчого ОСОБА_4 .

Так, в ході досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України.

Слідчий ОСОБА_4 , зловживаючи своїми правами, закріпленими в ст.133 КПК України, без наявності будь-яких законних підстав, передбачених ст.ст.131, 132 КПК України, втрутився у права і свободи ОСОБА_7 , здійснив на неї психологічний тиск, порушуючи при цьому загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а саме: 15.03.2024 р., о 15 год.30 хв., здійснив виклик підозрюваної, вручивши їй одночасно 6 повісток про виклик до СУ ГУНП в Одеській області на 18.03.2024р. о 11 год. для вручення повідомлення про підозру; 18.03.2024 р. о 16 год. для вручення повідомлення про підозру; 19.03.2024р. о 10 год. для вручення повідомлення про підозру; 19.03.2024р. о 15 год. для вручення повідомлення про підозру; 20.03.2024 р. о 15 год. для вручення повідомлення про підозру; 21.03.2024 р. о 15 год. (для яких саме слідчих дій, взагалі не зазначено, що не відповідає вимогам ст.137 КПК України).

Крім цього, продовжуючи свої протиправні дії, слідчий ОСОБА_4 вже 18.03.2024 р. знову здійснив ряд викликів підозрюваної ОСОБА_7 до СУ ГУНП в Одеській області, вручивши їй одночасно 3 повістки на 20.03.2024 р. о 15 год. для виконання ст.290 КПК України; 21.03.2024 р. о 14 год. для виконання ст.290 КПК України; 22.03.2024р. о 10 год. для виконання ст.290 КПК України.

Наголошувала, що слідчий ОСОБА_4 в порушення вимог кримінально-процесуального законодавства, явно перевищуючи надані йому повноваження, вчинив «терор» стосовно ОСОБА_7 , викликавши її дев`ять разів на протязі п`яти днів для виконання слідчих дій, піддавши таким чином необґрунтованому процесуальному примусу, що явно вплинуло на погіршення як фізичного так і психічного стану останньої. І це при тому, що слідчому достеменно відома, що ОСОБА_7 вже не молода людина, 1967 року народження, є інвалідом третьої групи і такі морально-психологічні навантаження можуть призвести до негативних наслідків для її здоров`я.

Більш того, є неприпустимою позиція та дії слідчого ОСОБА_4 , який викликає підозрювану по два рази на день, три дні підряд для вручення повідомлення про підозру. А на 15 год. 20.03.2024 р. взагалі здійснив виклик ОСОБА_7 двома різними повістками- і для вручення повідомлення про підозру і для виконання вимог ст.290 КПК України. На 21 березня поточного року він викликав підозрювану на 14 год. і на 15 год. двома різними повістками.

Стверджувала, що такі дії слідчого ОСОБА_4 є явно незаконними та упередженими і призвели до порушення умов звичайної життєдіяльності ОСОБА_7 , приниження її гідності та стали наслідком її гострих душевних страждань.

Вважала, що обставини викладені в заяві про відвід слідчого ОСОБА_4 переконливо викликають у неї та у підозрюваної ОСОБА_7 . сумнів в неупередженості слідчого, а зацікавленість слідчого ОСОБА_4 у певному результаті досудового розслідування є очевидною.

Посилаючись на викладене, керуючись ст.ст. 42, 77 КПК України, просила слідчого суддю: відвести старшого слідчого з ОВС відділу СУ ГУ НП в Одеський області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000108 відносно ОСОБА_7 за ч.3 ст.369 КК України.

2. Позиції учасників судового провадження.

Під час судового розгляду, захисник ОСОБА_3 підтримала подану заяву та додатково пояснила, що слідчим також було відмовлено у задоволенні клопотань щодо доказів. Зі сторони слідчого здійснювався тиск на підозрювану, так як вручалися повістки на одну дату, але на різний час. Слідчий використовував для розшуку ОСОБА_9 непередбачені дії, а повістки повинен був вручати у присутності захисника.

Окрім цього, слідчий направляв виклики підозрюваної на особистий номер захисника та вимагав забезпечити її явку. Не направляв виклики на фактичну адресу проживання ОСОБА_9 , яка вказана у протоколі її допиту. Грубо порушує права підозрюваної на захист. Збирав персональні дані та не надав можливості зробити копію відеозапису.

Захисник ОСОБА_5 , під час судового розгляду, також підтримав заяву про відвід. Додатково пояснив, що був проведений обшук без ухвали слідчого судді у службовому кабінеті начальника слідства та були вилучені лише речі ОСОБА_9 . Слідчий навмисно порушив всі процесуальні права ОСОБА_9 з метою ненадання можливості адвокату ОСОБА_3 та підозрюваній Чанєвій захистити свої права. Вся поведінка слідчого була спрямована на те, щоб не дати адвокату здійснити свою діяльність. Така кількість повісток про виклик це тиск на підозрювану.

Слідчий, під час судового розгляду, проти задоволення заяви про відвід заперечував. Пояснив, що діяв відповідно до вимог КПК України. Щодо повісток про виклик зазначив, що це було обумовлено необхідністю участі захисника у процесуальних діях, а тому він вказував декілька дат та різний час, щоб захисник міг обрати зручний для себе час. При цьому, повідомляв ОСОБА_9 , що повторно з`являтися для участі у процесуальній дії не потрібно. У задоволенні клопотань захисника було відмовлено, оскільки остання просила видати їй копій відеозаписів слідчих дій, а видача копій стороні захисту КПК України не передбачено. У задоволенні заяви про відвід просив відмовити.

Прокурор, під час судового розгляду, проти задоволення заяви про відвід також заперечувала, у її задоволенні просила відмовити.

Підозрювана ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, про причини свого неприбуття суддю не повідомила.

3. Висновки судді.

Суддя, заслухавши пояснення заявника, інших учасників судового провадження, ознайомившись із заявою про відвід та доданими до неї матеріалами, виходить з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Кримінальний процесуальний кодекс України передбачає відвід як процесуальний інститут, що містить підстави, за яких особа не може брати участь у конкретному кримінальному провадженні. Перелік таких підстав, передбачений ст.ст.75 79 КПК України.

При цьому, вказані підстави поділяються на суб`єктивні, які стосуються особистих зв`язків (взаємовідносин) певного учасника кримінального провадження з іншими особами, а також пов`язані з процесуальним статусом учасника в іншому кримінальному провадженні, та об`єктивні, які стосуються порядку визначення складу суду, слідчого судді або інші обставини, що можуть свідчать про сформоване, заздалегідь прийняте, без урахування дійсних фактів рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 КПК України, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Отже, слідчий суддя вважає, що підстава передбачена п.3 ч.1 ст.77 КПК України носить як суб`єктивний так і об`єктивний характер, та повинна бути доведена доказами, які свідчать про особисту заінтересованість слідчого, його близьких родичів чи членів його сім`ї в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

В той же час, із заяви та пояснень заявника вбачається, що вона не погоджується з процесуальними діями слідчого під час досудового розслідування.

При цьому, про конкретні обставини саме суб`єктивного та об`єктивного характеру, які б вказували на упередженість слідчого, на думку слідчого судді, заявник не зазначає.

Слідчий суддя вважає, що викладені у заяві про відвід слідчого та наведені під час судового розгляду аргументи, не є тими обставинами, які свідчать про упередженість слідчого у кримінальному провадженні.

Таким чином, заявник помилкового ототожнює не погодження з процесуальними діями слідчого, з підставою для його відводу, передбаченою п.3 ч.1 ст.77 КПК України, оскільки під час вирішення питання про відвід, слідчий суддя повинен оцінювати наявність саме обставин суб`єктивного та/або об`єктивного характеру в контексті ст.77 КПК України, а не давати оцінку діям слідчого під час досудового розслідування на предмет їх доцільності чи не доцільності, обґрунтованості або необґрунтованості, так як відповідно до ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Отже, слідчий суддя робить висновок, що заява про відвід слідчого є безпідставною та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.77, 81, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні заяви захисника ОСОБА_3 від 20.03.2024 року про відвід слідчого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні 0000108 від 27.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України відмовити.

2. Ця ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1