Провадження 1-в/193/73/24
У Х В А Л А

іменем України

19 квітня 2024 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

представника виправної колонії ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області подання адміністрації Державної установи "Софіївська виправна колонія (№45)" про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В:

З вказаного подання, яке надійшло до Софіївського районного суду 05.03.2024, вбачається, що засуджений ОСОБА_5 , відбуваючи призначене судом покарання у Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45) (надалі Софіївська ВК №45) зарекомендував себе позитивно, до праці ставиться сумлінно, вимог режиму утримання не порушує, має заохочення від адміністрації Софіївської ВК № 45, стягнень не має. Посилаючись на те, що засуджений відбув 2/3 призначеного судом строку покарання, своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, в поданні ставиться на вирішення питання про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Представник виправної колонії ОСОБА_4 у судовому засіданні подання підтримав та просив його задовольнити, зазначив, що засуджений без оплати праці виконує роботи у деревообробному цеху установи, зауважень до його роботи не має.

Засуджений ОСОБА_5 під час судового розгляду справи не заперечував проти застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення, вважає, що він повністю досяг свого виправлення, а тому цілком спроможний на свободі повернутися до нормального життя.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання адміністрації Софіївської ВК-45.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали подання та особової справи засудженого ОСОБА_5 дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Виходячи із вимог ст. 81 КК України, при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості.

Судом встановлено, що спочатку ОСОБА_5 був засуджений за вироком Саксаганського районного м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.02.2021 за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України строком на 1 рік і 6 місяців.

Потім, за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.02.2022 його було засуджено за ч.2 ст.185, ч.1 ст. 71 КК України до 2 років і 3 місяців обмеження волі.

Після чого, цим же судом 03.05.2022 ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України до 3 років позбавлення волі.

І крайнім вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.08.2022 його засуджено за ч.1 ст.309, ч.4 ст. 70, ст.72 КК України до 3 років позбавлення волі.

Початок строку: 09.02.2022. Кінець строку: 09.02.2025.

Станом на 19.04.2024 засуджений відбув, визначені п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України 2/3 призначеного судом строку покарання (2 роки).

При вирішенні даного питання судом враховані положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» в якій передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК).

Згідно вимог чинного законодавства, яке регламентує порядок застосування умовно-дострокового звільнення, даному звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього часу довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Відповідно до характеристики, затвердженої начальником Софіївської ВК-45 25.01.2024, засуджений ОСОБА_5 з 07.08.2020 утримувався у Державній установі «Криворізька установа виконання покарання (№ 3)», де характеризувався посередньо, заохочень і стягнень там не мав.

З 11.02.2022 міру кримінального покарання став відбувати у Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45)». За час відбування покарання ОСОБА_5 у ній характеризується позитивно. Має 3 заохочення, отримані ним у вигляді подяк за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці. Також тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності, які погашені за строками давності.

У взаємовідносинах з іншими за засудженими не конфліктний. Підтримує рівні відносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику. У стосунках з персоналом установи виконання покарань дотримується встановлених законодавством вимог.

Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд.

За станом здоров`я є працездатним. Дбайливо ставиться до майна та предметів якими користується. Дотримується правил пожежної безпеки та безпеки праці.

Зарахований до програми диференційованого впливу «Правова просвіта». Підтримує соціально-корисні зв`язки з батьком та співмешканкою телефонних переговорів. За вироком суду відшкодував процесуальні витрати у розмірі 980,70 грн.

Крім того, у матеріалах справи мається комісійний висновок щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_5 , згідно якого останній набрав 77 балів з мінімально необхідних 65, тож, на думку комісії, може вважатися таким, що став на шлях виправлення (довів своє виправлення).

Між тим, суд, дослідивши оцінку ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, який визначений згідно вищевказаного висновку адміністрацією виправної колонії як середній, після аналізу відомостей про особу засудженого, яка також міститься в особовій справі, його поведінку у сукупності фактичних обставин відбування ним покарання не може беззаперечно вважати, що засуджений має стабільну та постійну позитивну поведінку, та вважає, що процес виправлення засудженого не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Так, з згаданої характеристики також видно, що засуджений приблизно 3 роки вживає систематично наркотики (опіум). ОСОБА_5 взагалі не мотивований припинити вживати наркотичні засоби після звільнення. До засудження спілкувався у колі осіб з антисоціальною поведінкою, легко піддається впливу прокриміногенного та антисоціального оточення, які підтримують прокримінальні настанови. Після звільнення не має намірів змінити коло спілкування. До 13.12.2023 перебував на профілактичному обліку як такий, що схильний до членоушкодження.

Одночасно, з матеріалів подання та особової справи засудженого вбачається, що окрім згаданої вище судимості ОСОБА_5 , за яким він наразі відбуває покарання, останній також 12 разів засуджувався за вчинення інших умисних злочинів, у тому числі тяжких, здебільшого проти власності, з яких 9 разів засуджувався до покарання у виді позбавлення волі, які відбував реально.

При цьому варто зауважити, що до засудженого неодноразово застосовувалися законодавчо установлені дострокові способи звільнення від відбуття покарання, насамперед 03.08.2001 його було звільнено з місць позбавлення волі у зв`язку з амністією, 01.03.2017 звільнено умовно-достроково, а 22.01.2014 та 08.02.2021 звільнено від відбування покарання з випробуванням.

Проте останній на шлях виправлення не ставав і, після відбуття попередніх покарань, чи то у період умовно-дострокового свого звільнення чи за час іспитового строку, як от теперішнє покарання, ОСОБА_5 завжди повертався до вчинення нових умисних злочинів проти власності. За такого суд знаходить засудженого особою, яка схильна до скоєння кримінальних правопорушень, а тому є достатні підстави вважати, що відбуті ним покарання до цього часу ніколи не досягали мети, визначеної ст. 50 КК України.

Крім того, суд зазначає, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Як вже зазначалося вище, суд враховує поведінку засудженого не тільки у Софіївській ВК-45, а за увесь період відбування ним покарання. Тому, варто зауважити, що на початку відбування свого строку у Софіївській ВК-45 ОСОБА_5 тричі порушував режим утримання (11.03.2022, 12.03.2022 та 02.08.2022), за що рівну кількість разів піддавався дисциплінарним стягненням, при цьому з них двічі у вигляді найсуворіших стягнень - карцеру за невиконання законних вимог адміністрації установи та скоєння акту членоушкодження.

Відтак, з двох років відбуття покарання засуджений ОСОБА_5 за перший рік отримував лише одні стягнення і став виправлятися лише наступного року, коли отримував лише одні заохочення (17.04.2023, 10.10.2023 та 09.01.2024), що свідчить про те, що засуджений на правильному шляху до свого виправлення, проте остаточного перевиховання ще не досяг, тому потребує ще нагляду в умовах ізоляції з боку адміністрації установи.

Отже, беручи до уваги, що ОСОБА_5 за вироком суду хоч і відбув більше ніж 2/3 частини строку призначеного покарання, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, його поведінку протягом всього строку відбування покарання та з огляду на численні його судимості і не бажання його, як з`ясувалося, повернутися після попередніх своїх звільнень з в`язниці до правослухняної поведінки та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх даних в сукупності, і є правом, а не обов`язком суду, суд вважає, що у задоволенні подання адміністрації Софіївської ВК-45 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 376, ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Подання адміністрації Державної установи "Софіївська виправна колонія (№45)" про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, захисник можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області, а засуджений, який перебуває у місцях позбавлення волі, у той же строк і порядок, але з дня отримання повного тексту цієї ухвали.

У зв`язку з неявкою усіх учасників судового провадження, фіксація оголошення повного тексту цієї ухвали 24.04.2024 звукозаписувальними технічними пристроями не здійснювалася.

Суддя ОСОБА_1