Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2190/24
Номер провадження 1-кс/711/628/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

скаржника - ОСОБА_3

представника скаржника - адвоката ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

розглянувши скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови першого заступника керівника Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 від 12.02.2024, поданої в порядку ст.308 КПК України, у кримінальному провадженні №0000876 від 22.12.2021 року, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси зі скаргою про скасування постанови першого заступника керівника Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 від 12.02.2024, поданої в порядку ст.308 КПК України, у кримінальному провадженні №0000876 від 22.12.2021 року, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 КК України.

В обґрунтування скарги зазначено, що згідно даних інформаційного листа Черкаської окружної прокуратури від 26.02.2024 №54/1-608-24 зобов`язано процесуального прокурора у рамках об`єднаного кримінального провадження №0000876 допитати ОСОБА_7 та провести з останнім слідчий експеримент, згідно ст.240 КПК України, шляхом відео відтворення обстановки та обставин спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, як у середині будинку подружжя Манваллєрових, так і поза його межами від 11.06.2010 року.

Згідно з ч.3 ст.240 КПК України до участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.87 КПК України недопустимими є також докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Скаржник ОСОБА_3 вважає, що ОСОБА_7 , як особа, яка вчинила злочин не може бути свідком своїх власних протиправних діянь, тому не може допитуватися і залучатися до слідчого експерименту у якості свідка, оскілки це буде суперечити принципам верховенства права і законності.

За таких обставин, ОСОБА_3 вважає, що вказане свідчить, що тільки за результатами проведення необхідних слідчих (процесуальних дій) щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність події кримінального правопорушення та його складу, в достатньому для встановлення об`єктивної істини, та в залежності від встановленого, є можливим прийняттям законного та обґрунтованого рішення.

Беручи до уваги наявні в матеріалах кримінального провадженні фактичні дані, зокрема: протокол одночасного допиту ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ; висновок судово-медичного експерта №05-8-01-/21 від 18.07.2017 та №02-01/572 від 07.04.2022; протокол допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та аналізуючи висновок прокурора в оскаржуваній постанові, обґрунтовано дає підстави для висновку, що Черкаською окружною прокуратурою свідомо утворюється надзвичайний і заздалегідь недосяжний стандарт доказування вини ОСОБА_7 у вчинених проти ОСОБА_3 двох епізодів кримінального правопорушення, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 КК України.

Отже, зважаючи на те, що вчиненні ОСОБА_7 проти ОСОБА_3 вказані правопорушення фактично вчиненні чотирнадцять років тому, що враховуючи наявність в матеріалах цього об`єднаного кримінального провадження сукупність зазначених вище доказів по їх суті, фактично стверджується, що для ефективності досудового розслідування, задля досягнення його завдання на даний час в органу досудового розслідування достатньо належних і допустимих доказів для складання підозри ОСОБА_7 за ознаками вищевказаних кримінальних правопорушень, інакше не вчинення цієї процесуальної дії, як обов`язкової, може бути розцінено, я умисне приховування від правосуддя особи, винної у вчиненні злочину.

Проте, як свідчить мотивована частина оскаржуваної постанови прокурора від 23.02.2024, за наявності сукупності зазначених вище доказів винуватості ОСОБА_7 у вчиненні щодо ОСОБА_3 вище вказаних правопорушень, Черкаською окружною прокуратурою свідомо створюються, як правові так і практичні перешкоди для реалізації ОСОБА_3 невід`ємного права, передбаченого ч.1 ст.92 КПК України, перешкоджання якому є недопустимим у кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного скаржник ОСОБА_3 , просив слідчого суддю скасувати постанову першого заступника керівника Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 від 12.02.2024, поданої в порядку ст.308 КПК України, у кримінальному провадженні №0000876 від 22.12.2021 року, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник - адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити з урахуванням зазначених у ній обґрунтувань.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечила проти задоволення скарги, з огляду на те, що оскаржувана постанова про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_3 є обґрунтованою та вмотивованою. Також прокурор повідомила, що на даний час у кримінальному провадженні відсутні об`єктивні підстави та докази для повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Заслухавши доводи ОСОБА_3 та його представника - адвоката ОСОБА_4 , заперечення та пояснення прокурора ОСОБА_5 , дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно з п.9-1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником.

В судовому засіданні встановлено, що до Черкаської окружної прокуратури 12.02.2024 від ОСОБА_3 , як потерпілого у кримінальному провадженні №0000876, надійшла скарга в порядку ст.308 КПК України, у якій ОСОБА_3 просив зобов`язати дізнавача СД Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області вчинити процесуальну дію, передбачену ст.276 КПК України.

Постановою першого заступника керівника Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 від 23.02.2024, відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_3 , оскільки вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що на даний час в них відсутні повно, всебічно, неупереджено дослідженні та чітко зафіксовані обставини події, підтвердженні доказами, які були б об`єктивною підставою для повідомлення особи про підозру у вчиненні кримінального правопорушення щодо якого здійснюється досудове розслідування. Зокрема, відсутні свідки кримінального правопорушення, які б були незацікавленими, та могли вказати на факт вчинення кримінального правопорушення, та на конкретну особу, яка його вчинила.

Нормами ст.9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до положень ч.ч. 2, 4, 6 ст.22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. У випадках, передбачених цим Кодексом, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може здійснюватися слідчим за погодженням із прокурором, а обвинувачення може підтримуватися потерпілим, його представником.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 3 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до п.18 ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Нормами ч.3 ст.22 КПК передбачено, що під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

Відповідно до п.3 ст.3 КПК України державне обвинувачення - процесуальна діяльність прокурора, що полягає у доведенні перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення

Згідно з вимогами ст.36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, зокрема: починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; доручати органу досудового розслідування проведення досудового розслідування; доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом; повідомляти особі про підозру.

Відповідно до ч.1 ст.40 КПК України слідчий уповноважений починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом; доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій; повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру; за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження; приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Згідно з положеннями ч.4 ст.40-1 КПК України дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача.

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження зобов`язувати прокурора вчиняти процесуальні дії щодо повідомлення підозри особі, тобто втручатися в його процесуальну діяльність, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (п.3 п.18 ч.1 ст.3, ст.22, ст.26, ст.36, 40, 40-1 КПК України).

На стадії досудового розслідування, слідчий суддя не здійснює оцінку доказів достатніх для повідомлення особі про підозру, оскільки це прерогатива органу досудового розслідування та прокурора, інакше слідчий суддя перебирав би на себе функцію державного обвинувачення, що суперечить вимогами ч.3 ст.22 КПК України та є неприпустимим.

Слідчий суддя на стадії досудового розслідування здійснює судовий контроль за реалізацією учасниками кримінального провадження своїх прав та додержання виконання покладених на них обов`язків.

За таких обставин підстав для скасування постанови першого заступника керівника Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 від 12.02.2024, поданої в порядку ст.308 КПК України, у кримінальному провадженні №0000876 від 22.12.2021 року, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 КК України, слідчий суддя не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 36, 40, 40-1, 276-278, 303 - 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови першого заступника керівника Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 від 12.02.2024, поданої в порядку ст.308 КПК України, у кримінальному провадженні №0000876 від 22.12.2021 року, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 КК України, - залишити без задоволення.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 25.03.2024 року о 09:00 годині.

Слідчий суддя: ОСОБА_1