Справа№ 938/342/24
Судове провадження № 1-кп/938/96/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2024 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднане кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.02.2024 за №0000013, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Гринява Верховинського району Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не працюючого, одруженого, на утриманні троє неповнолітніх дітей, депутатом не обирався, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

обвинувачений ОСОБА_3 вчинив використання завідомо підроблених документів.

Кримінальні правопорушення вчинено за наступних обставин.

Обвинувачений ОСОБА_3 , виготовивши при невстановлених слідством обставинах, свідоцтво про реєстрацію машини серією НОМЕР_1 видане 22.08.2019, ГУ Держпродспоживслужба в Івано-Франківській області, яке відповідно до висновку експерта від 22.02.2024 №СЕ-19/109-24/1946-ДД не відповідає бланкам свідоцтва про реєстрацію машини, які знаходяться в офіційному обігу, використовував вказаний документ для керування транспортним засобом марки «Mitsubisi Pajero».

03 лютого 2024 року близько 14 годин 35 хвилин, ОСОБА_3 , рухаючись вказаним транспортним засобом марки «Mitsubisi Рајего» автодорогою в селі Яблуниця, вулиця Центральна, Верховинського району, Івано-Франківської області, був зупинений працівниками СРПП Верховинського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області. При перевірці документів працівниками СРПП Верховинського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, усвідомлюючи, що він використовує для керування транспортного засобу завідомо підроблене свідоцтво про реєстрацію машини серією НОМЕР_1 видане 22.08.2019, використав вказаний завідомо підроблений документ, пред`явивши його на законну вимогу працівників поліції.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 , вчинив використання завідомо підроблених документів (свідоцтва про реєстрацію машини), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 358 КК України.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта згідно з вимогами ст. 337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.358 КК України, визнав повністю та пояснив, що вчинив кримінальне правопорушення за вказаних в обвинувальному акті обставин, погодився зі всіма доказами по справі, що були зібрані в процесі досудового слідства і підтверджують його винність у вчиненні інкримінованого правопорушення, відмовившись від їх дослідження в ході судового розгляду.

Суду показав, що у 2019 році, коли точно не пам`ятає, він придбав транспортний засіб марки «Mitsubisi Pajero». Також, через мережу інтернет він придбав підроблене свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу на своє ім`я, яке використовував для керування автомобілем марки «Mitsubisi Pajero» в період із 2019 року до 2024 року, хоча розумів, що таке свідоцтво є підробленим, так, як був ознайомлений із встановленим законом порядком отримання такого свідоцтва у відповідних сервісних центрах МВС.

В лютому 2024 року, коли автомобіль марки «Mitsubisi Pajero» під його керуванням був зупинений працівниками поліції, на вимогу поліцейського, він пред`явив для огляду наявне у нього підроблене свідоцтво про реєстрацію машини на його ім`я. Тоді працівники поліції перевірили вказане свідоцтво по своїй базі, та повідомили йому, що свідоцтво має ознаки підробки.

Зазначив, що вину визнає повністю, у вчиненому щиро розкаюється, розуміє, що вчинив неправильно та про вчинене шкодує, просить суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.4 ст. 358 КК України, оскільки він вчинив використання завідомо підроблених документів.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду.

Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Відповідно до ч.1 ст.8 Конституції України діє принцип верховенства права. Статтею 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди при розгляд справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Так, суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України, є кримінальним проступком. ОСОБА_3 раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, за зареєстрованим місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.

З огляду на зазначене, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, а саме, що він раніше не судимий, повністю визнав вину, за зареєстрованим місцем проживання характеризується позитивно, не працевлаштований, одружений, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, обставини які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції ч.4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу, що на переконання суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування ст.69 КК України, суд не вбачає.

Цивільний позов в межах кримінального провадження не заявлено.

Запобіжний захід ОСОБА_3 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.

У відповідності до статей 122,124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати на залучення експерта для проведення експертизи у даній справі в розмірі 8 330,08грн.

Також у відповідності до вимог ст.100 КПК України, слід вирішити питання про долю речових доказів.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.368-371, 373-376, 381-382 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь Державного бюджету України процесуальні витрати витрати пов`язані із залученням експертів в загальному розмірі 8 330 гривень 08 копійок ( вісім тисяч триста тридцять гривень вісім копійок).

Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, вжиті ухвалою слідчого судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_6 від 07.02.2024 у виді арешту на майно, а саме: на автомобіль марки «Mitsubisi Pajero», з реєстраційними номерними знаками НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію машини, серії НОМЕР_1 .

Після вступу вироку в законну силу речові докази по справі:

- підроблене свідоцтво про реєстрацію машини, серії НОМЕР_1 - знищити;

- транспортний засіб марки «Mitsubisi Pajero», з реєстраційними номерними знаками НОМЕР_2 -конфіскувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_7