ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №521/495/24 щодо:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одесі, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Київського районного суду міста Одеси від 22.05.2020 за ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці (звільнений 13.01.2021 у зв`язку із відбуттям строку покарання),

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався в установленому законом порядку, а на момент вчинення кримінального правопорушення - строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України №734/2023 від 06.11.2023, який 08.11.2023 затверджено Законом України «Про затвердження Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3429-ІХ.

21.11.2023, приблизно о 19 годин 15 хвилин, ОСОБА_4 зайшов до під`їзду АДРЕСА_2 , де помітив камери відеоспостереження та які визначив предметом свого протиправного посягання.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення вищевказаних камер відеоспостереження, повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в період дії воєнного стану, переконавшись, що його дії залишаться непоміченими для оточуючих та потерпілого, перебуваючи на п`ятому, другому та першому поверху під`їзду, зірвав три камери відеоспостереження «AHD SX-501», які належать потерпілому ОСОБА_6 , загальна вартість яких склала 1650 грн, після чого ОСОБА_4 з місце скоєння кримінального правопорушення зник, тим самим отримав реальну можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю, підтвердив вищевикладені обставини та заявив про щире каяття у вчиненому. При цьому, обвинувачений надав пояснення, які повністю співвідносяться з обставинами, викладеними у обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений та прокурор не оспорювали всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь - які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України та роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене ОСОБА_4 в умовах воєнного стану, повторно, суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд керується загальними принципами призначення покарання, зазначеними в ст. 50, 65 КК України.

Суд визнає пом`якшуючою покарання обставиною щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд також приймає до уваги, що злочин, хоча і був вчинений обвинуваченим під час дії в України воєнного стану, проте був вчинений без використання умов воєнного стану (викрадення чужого майна, вчинене щодо осіб, які переміщуються у більш безпечні регіони України, викрадення майна осіб, які тимчасово залишили житло без контролю для укриття в безпечному місці, викрадення майна у районі проведення активних бойових дій тощо).

Крім того, суд враховую невелику вартість викраденого майна, а також те, що викрадене майно було повернуто потерпілому.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, наведених даних про особу обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, наявність обставин, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, вважає можливим застосувати до нього покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком, в умовах тривалого контролю за поведінкою обвинуваченого з боку органів пробації.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Вирішуючи питання, які відповідно до положень пп. 2 п. 4 ст. 374 КПК України повинен вирішити суд при ухваленні вироку, в тому числі щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься і питання запобіжного заходу, враховуючи звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та встановивши можливість вчинення обвинуваченим дій, передбачених ст. 177 КПК України, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого до набрання вироком законної сили та забезпечення виконання вироку, суд вважає за необхідне змінити відносно ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, з покладанням обов`язків, передбачених п. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369 -374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Згідно зі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 років не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Контроль над поведінкою ОСОБА_7 покласти на органи з питань пробації за місцем проживання обвинуваченого.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити на особисте зобов`язаня, звільнивши обвинуваченого з під варти у залі суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися з місця постійного проживання.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси від 11.12.2023, - скасувати.

Речові докази: три камери відеоспостереження марки «AHD SX-501», - вважати повернутими власнику.

На вирок може бути подана сторонами апеляція в Одеській апеляційний суд через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_8