Справа № 206/6181/23
Провадження № 1-кп/206/82/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року м. Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання прокурора про продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою обвинуваченого у кримінальному провадженні №000465 від 02.08.2023 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , останній раз був засуджений 10.04.2018 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки. На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 75, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

25 грудня 2023 року до Самарського районного суду міста Дніпропетровська надійшли матеріали кримінального провадження №0000465, відомості про яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.08.2023, відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Прокурор подав письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів. В обгрунтування клопотання прокурор зазначає, що ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення ( злочину), за яке відповідно до положень ст. 12 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років. Зазначене дає підстави вважати, що у разі доведення вини, під загрозою застосування найсуворішого покарання у вигляді тривалого позбавлення волі, ОСОБА_4 може переховуватися від суду, що вказує на наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України Окрім цього, у даному кримінальному проваджені ще не допитані свідки, а тому існує ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що, знаходячись на свободі, ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у даному провадженні. Також існує наявність ризику, встановленого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, знаходячись на свободі, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник обвинуваченого проти задоволення клопотання заперечує. Вказує на те, що прокурором не доведено існування ризиків, визначених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні двох малолітніх дітей, а тому просить обрати ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений підтримав доводи захисника і просить обрати йому більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15.11.2023 року ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14 січня 2024 року.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.01.2024 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 03.03.2024 року.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України відносно ОСОБА_4 , суд констатує наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені в ухвалі слідчого судді від 15.11.2023 року, і які, на думку суду, є наявними і не відпали. Так, ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, він є особою раніше неодноразово судимою, на момент вчинення даного злочину має незняту і непогашену судимість, на момент обрання запобіжного заходу офіційно не працевлаштований, не одружений, але має на утриманні двох малолітніх дітей. Cуворість очікуваного покарання у рамках висунутого обвинувачення, у своїй сукупності підвищує ризики підвищує ризики переховування обвинуваченого від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень. Крім того у даному кримінальному провадженні ще не допитані свідки, а тому обвинувачений може незаконно впливати на свідків. Усе перелічене вище вказує на неможливість зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на менш суворий запобіжний захід.

Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у виді тримання під вартою відпали, суду не надано.

Застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає не лише особі обвинуваченого, а і характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав і інтересів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Суд не вбачає підстав для визначення обвинуваченому ОСОБА_4 розміру застави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-184, 193-194, 196, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення ( злочину) передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 21 квітня 2024 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду буде оголошено 27.02.2024 року о 09-00 год.

Суддя ОСОБА_1