Справа № 1319/6090/2012
пр.№ 1-в/464/76/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.05.2024 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст.296 КК України,-

з участю: заявника ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту накладеного постановою слідчого Сихівського РВ ЛМУ МВС у Львівській області ОСОБА_5 від 24.05.2012 на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки дане питання не було вирішено при постановленні вироку. У зв`язку із тим, що батько ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній звернувся до ОСОБА_6 для прийняття спадщини, однай йому було відмовлено, оскільки саме на частку квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 накладено арешт. Клопотання просить задоволити.

Заявник в судовому засіданні клопотання підтримав та просить таке задоволити.

Прокурор у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у такому клопотанні слід відмовити з наступних підстав.

Встановлено, що постановою слідчого Сихівського РВ ЛМУ МВС у Львівській області ОСОБА_5 від 24.05.2012 накладено арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Вироком Сихівського районного суду м.Львова від 12.07.2012 ОСОБА_4 визнано винним за ч.1 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 8500 гривень. Цивільний позов Комунальної 8-а міська клінічна лікарня м.Львова задоволено. Вирішено стягнути з ОСОБА_4 на користь Комунальної 8-а міська клінічна лікарня м.Львова 3360 грн. матеріальної шкоди. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задоволено. Вирішено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 2500 грн. моральної шкоди. Питання про скасування арешту майна судом не вирішено.

Згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» чинного КПК України (в ред. 2012 року) запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до правового висновку, висловленого в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11 (провадження № 14-105цс19), вирішуючи питання щодо юрисдикційної належності спору, Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що згідно з п. 9 розд. XI«Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України 2012 року питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_3 , який не був стороною кримінального провадження, звернувся до суду з заявою про зняття арешту з майна, накладеного під час досудового слідства в порядку передбаченому КПК України в ред. 1960 р.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у разі, якщо арешт накладений на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, розпочатого в період дії КПК України в ред. 1960 року, спір щодо зняття арешту з майна є приватноправовим і має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13 та постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 у справі №372/2904/17-ц (провадження №14-496 цс18),від 21 серпня 2019 року у справі №911/1247/18 (провадження №12-99гс19), від 08 листопада 2019 року у справі№643/3614/17 (провадження №14-479 цс19).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зняття арешту з майна слід відмовити, оскільки заявник не є власником майна, щодо якого просить зняти арешт, який накладений у межах кримінального провадження розпочатого у період дії КПК України в ред. 1960 року, учасником якого він не є, а тому не має права на звернення із клопотанням про зняття арешту у порядку кримінального судочинства.

Разом з тим, заявнику слід роз`яснити, що він не позбавлений права звертатися до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту в цивільно-правовому порядку, з урахуванням правових позицій, наведених у постанові Верховного Суду України від 24.04.2019 за результатом розгляду цивільної справи № 2-3392/11.

На підставі наведеного,керуючись ст.409 КПКУкраїни (в ред.1960р.),-

у х в а л и в:

відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст.296 КК України.

На ухвалу може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду протягом семи діб з дня її винесення.

Повний текст проголошено 31.05.2024 року о 10.00 год.

Головуюча: