Справа № 362/162/24
Провадження № 1-кп/362/335/24
ВИРОК

Іменем України

27.03.2024 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Василькові Київської області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000487 від 04.04.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Біла Церква Київської області, українець, громадянин України, освіта середня-спеціальна, неодружений, стрілець 2 відділення 1 взводу охорони 2 роти охорони військової частини НОМЕР_1 зареєстрований та житель АДРЕСА_1 , солдат Збройних Сил України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 405, ч. 5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

04.08.2022 ОСОБА_4 був призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період до ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 64/2022 від 24.02.2022.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.08.2022 № 4 солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця 2 відділення охорони 1 взводу охорони 2 роти охорони військової частини НОМЕР_1 .

05.03.2023 близько 22:00 год. відбувався супровід ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час якого він був невдоволений діями тимчасово виконуючого обов`язків командира 2 роти охорони військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_6 . Тоді ОСОБА_4 усвідомлюючи, що ОСОБА_6 є щодо нього начальником та виконує обов`язки військової служби, діючи умисно, з мотивів помсти, в умовах воєнного стану, маючи намір на порушення порядку беззастережної покори та встановленого порядку підлеглості начальнику, будучи невдоволеним службовою вимогливістю начальника, маючи за ціль здійснити на нього незаконний вплив, яким його залякати, висловив йому погрозу вбивством, із застосуванням холодної зброї, яку молодший лейтенант ОСОБА_6 сприйняв реально, за реальних підстав побоюватися цієї погрози, оскільки солдат ОСОБА_4 мав доступ до закріпленої за ним вогнепальної зброї автомату НОМЕР_2 та холодної зброї багнет ножа № 790.

До того ж солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, без поважних причин та без дозволу командування, в умовах воєнного стану, 27.03.2023 о 08 год. 00 хв. самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби до моменту його затримання 15.11.2023 у порядку ст. 208 КПК України.

Вищезазначеними діями ОСОБА_4 порушив вимоги: ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 13, 16, 29, 30, 31, 32, 111, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

У судовому засіданні ОСОБА_4 від дачі показань по суті пред`явленого обвинувачення відмовився в порядку ст. 63 Конституції України, зазначивши, що визнає вину у скоєнні кримінальних правопорушень, які передбачені ч. 4 ст. 405 і ч. 4 ст. 407 КК України.

Свідок ОСОБА_6 , ТВО командира 2 роти охорони військової частини, показав суду, що ввечері 05.03.2023 здійснював перевірку спостережних постів і виявив, що солдат ОСОБА_4 поводив себе агресивно і неадекватно, танцював. Повезли його до лікарні для проведення огляду на стан сп`яніння, результат був позитивний. Наголосив, що це не перший раз, ОСОБА_4 з моменту його мобілізації у серпні 2022 року систематично вживав алкоголь, після чого вів себе неадекватно. З ним постійно проводилась виховна бесіда, навіть певний час проходив курс лікування від алкоголізму. Також свідок зазначив, що того вечора ОСОБА_4 погрожував йому, кричав, що заріже/вб`є. Ці погрози сприйняв цілком за реальні. Щодо самовільного залишення військової частини, то свідок пояснив, що це також не вперше.

Свідок ОСОБА_7 , гранатометник 2 роти охорони військової частини НОМЕР_1 , надав суду показання, що того вечора він, ОСОБА_8 та командир ОСОБА_6 супроводжували солдата ОСОБА_4 до медичного закладу для освідування на стан сп`яніння. По дорозі останній поводив себе агресивно і зухвало, погрожував фізичною розправою всім їм, а командиру ОСОБА_6 погрожував вбивством, зокрема що заріже його.

Свідок ОСОБА_8 , сержант із матеріального забезпечення роти військової частини НОМЕР_1 , пояснив суду, що ввечері 05.03.2023 солдат ОСОБА_4 перебував у наряді та поводив себе неадекватно. Він доповів про даний факт командиру ОСОБА_6 та було вирішено доставляли солдата ОСОБА_4 до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння. Під час його доставки солдат ОСОБА_4 поводив себе неадекватно, виражався нецензурною лайкою та відкрито погрожував вбивством командиру ОСОБА_6 . У медичному закладі підтвердилося, що ОСОБА_4 перебуває у стані алкогольного і наркотичного сп`яніння. Після цього ОСОБА_4 доставили до військової частини, з якої він зник. Через деякий час з номера телефону ОСОБА_4 зателефонували і сказали, що спіймали його. Вони повернули його до військової частини, однак він знову її залишив. Зазначив, що це не перший випадок, коли ОСОБА_4 перебував у стані сп`яніння, йому, свідку, відомо мінімум про три такі випадки. Знає, що двічі лікувався від алкогольної залежності у медичному закладі. Пояснив суду, що у кожного військовослужбовця є зброя, яка цілодобово перебуває у нього, однак після вказаних подій ОСОБА_4 зброю не видавали через побоювання з огляду на його погрози.

Свідок ОСОБА_9 , заступник командира 2 роти охорони військової частини, надав суду показання, що 26.03.2023 він був відповідальним по підрозділу. Того вечора солдата ОСОБА_4 було доставлено до медичного закладу для огляду на стан алкогольного сп`яніння. Стан підтвердився. Потім його доставили назад до військової частини і дали йому час відіспатися, однак він ходив по території і співав, а близько 18 години зник з території військової частини. Близько 20 години їм зателефонували та повідомили про затримання солдата ОСОБА_4 , ними було його повернуто до частини та ізольовано від інших в приміщенні столової. Зранку виявили його відсутність, а на території знайшли його речі, які були зібрані у пакет. Телефонували його батькам, повідомляли про наслідки таких дій сина.

Свідок ОСОБА_10 , заступник командира, надав суду показання, що проводив службове розслідування як за фактом самовільного залишення ОСОБА_4 військової частини, так і за фактом висловлення ним погроз ТВО командира. Щодо СЗЧ повідомив, що того дня виявили ОСОБА_4 з ознаками алкогольного сп`яніння, який поводив себе неадекватно, відтак його було вирішено доставити до медичного закладу для проходження ним огляду на стан сп`яніння. Після проходження ним такого огляду ОСОБА_4 доставили назад до військової частини. Там він поводив себе неадекватно, ходив по території, співав, спілкувався по телефону, а потім він зник. Його спіймали на території іншої військової частини, доповіли про цей факт, після чого він знову був доставлений на територію військової частини, де проходить службу. Вирішили ізолювати ОСОБА_4 з огляду на його неадекватний стан. Зранку виявили, що ОСОБА_4 відсутній у тому приміщенні, де його було ізольовано. Військовою частиною вживались заходи його розшуку, однак вони результатів не дали. Були зроблені телефонні дзвінки родичам солдата ОСОБА_4 , однак вони не знали про його місце перебування. Щодо погроз ТВО командира ОСОБА_6 , свідок повідомив, що того вечора ОСОБА_4 заступив на бойове чергування. Його стан був цілком нормальний, оскільки перед заступанням на чергування солдати проходять перевірку. Трохи пізніше у ході перевірки спостережних постів виявили ОСОБА_4 , який перебував на чергуванні і поводив себе неадекватно, мав явні одзнаки стану сп`яніння. Через це його зняли з чергування та доставили до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння. Під час доставки до медичного закладу ОСОБА_4 поводив себе агресивно, кидався на командира ОСОБА_6 , погрожував йому фізичною розправою і вбивством. Свідок пояснив, що ОСОБА_4 проходить службу за мобілізацією у їх військовій частині з серпня 2022 року, за цей час неодноразово перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння під час несення служби, за що притягався до відповідальності судом. Крім того двічі проходив лікування від алкогольної залежності, по місяцю перебував у відповідному закладі, паралельно отримуючи заробітну плату, однак лікування не дало жодного результату.

Показання свідків є логічними і послідовними, взаємоузгоджуються між собою, стосуються предмету доказування, а тому у суду немає сумнівів щодо їх достовірності.

Крім цього, суд дослідив письмові докази, що підтверджують винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 405, ч. 5 ст. 407 КК України.

Зокрема, за даними витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000487 від 04.04.2023 під час супроводу ОСОБА_4 до Васильківської багатопрофільної лікарні інтенсивного лікування, будучи невдоволений діями тимчасово виконуючого обов`язків командира 2 роти охорони військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що останній являється щодо нього начальником та виконує обов`язки військової служби, діючи умисно, з мотивів помсти, в умовах воєнного стану, маючи намір на порушення порядку беззастережної покори та встановленого порядку підлеглості начальнику, будучи невдоволеним службовою вимогливістю начальника, маючи за ціль здійснити на нього незаконний вплив, яким його залякати, висловив йому погрозу вбивством, із застосуванням холодної зброї, яку він молодший лейтенант ОСОБА_6 , сприйняв реально, за реальних підстав побоюватися цієї погрози, оскільки cолдат ОСОБА_4 мав доступ до закріпленої за ним вогнепальної зброї автомату НОМЕР_2 та холодної зброї багнет ножа № 790. Крім того солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, без поважних причин та без дозволу командування, в умовах воєнного стану, 27.03.2023 о 08 год. 00 хв. самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , після чого, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби до моменту його затримання 15.11.2023 у порядку ст. 208 КПК України. (т. 1 а.с. 55-56).

Згідно з повідомленням командира військової частини НОМЕР_3 про вчинення кримінального правопорушення (у порядку ст. 214 КПК України) від 23.03.2024 за яким 05.03.2023 о 19:00 год. солдат ОСОБА_4 заступив на спостережний пост, без зброї, де повинен був виконувати обов`язки спостереження. Близько 22:00 год. 05.03.2023 під час перевірки спостережного посту тимчасово виконуючим обов`язки командира 2 роти охорони військової частини НОМЕР_1 молодшим лейтенантом ОСОБА_6 , де ніс службу ОСОБА_4 , ОСОБА_6 виявив його у збудженому стані, поведінка була агресивною. В подальшому було прийнято рішення про заміну ОСОБА_4 на посту та його доставку до КНП «Васильківська БЛІЛ» з метою проведення огляду на предмет його перебування в стані сп`яніння. Під час слідування до КНП «Васильківська БЛІЛ» солдат ОСОБА_4 погрожував молодшому лейтенанту ОСОБА_6 фізичною розправою та повідомив останньому, що має намір його вбити (зарізати). Погрози розправою та вбивством з боку солдата ОСОБА_4 знаходять своє підтвердження в матеріалах службового розслідуванн, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.03.2023 № 42 (т. 1 а.с. 66-67).

Згідно доповіді командира військової частини НОМЕР_4 від 06.03.2023 про ознаки кримінального правопорушення, що трапилось у військовій частині НОМЕР_1 , місто Васильків, 05.03.2023 о 22:00 год. солдат ОСОБА_4 відкрито відмовився виконувати наказ ТВО командира 2 роти військової частини НОМЕР_1 , погрожував фізичною розправою та вбивством, свідками чого були сержант ОСОБА_11 та солдат ОСОБА_12 (т. 1 а.с. 68-69).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 46ад від 14.03.2023 про результати службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.03.2023 № 42ад, та акту службового розслідування від 14.03.2023 встановлено, що в ході проведення службового розслідування на підставі наданих письмових пояснень 05.03.2023 військовослужбовець призваний за мобілізацією, стрілець 2 відділення 1 взводу охорони 2 роти охорони військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 заступив на спостережний пост з 19:00 год. до 23:00 год. Стан здоров`я був нормальний. Ознаки алкогольного та наркотичного сп`яніння відсутні. Виконував службові обов`язки без зброї. Приблизно о 22:00 год. ТВО командира 2 роти охорони військової частини НОМЕР_1 молодший лейтенант ОСОБА_6 здійснив перевірку спостережного посту, де виявив, що солдат ОСОБА_4 знаходиться в збудженому стані, поводив себе агресивно та відкрито відмовився виконувати наказ. Молодший лейтенант ОСОБА_6 прийняв рішення про зняття солдата ОСОБА_4 з несення бойового чергування та направлення до Васильківської БЛІЛ. Під час супроводу до Васильківської БЛІЛ солдат ОСОБА_4 неодноразово погрожував фізичною розправою та вбивством ТВО командиру 2 роти охорони військової частини НОМЕР_1 молодшому лейтенанту ОСОБА_13 , свідками чого були сержант ОСОБА_11 та солдат ОСОБА_12 (т. 1 а.с. 72-80).

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 53ад від 27.03.2023 наказано провести службове розслідування щодо військовослужбовця військової служби за мобілізацією стрільця 2 відділення 1 взводу охорони 2 роти охорони військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 по факту самовільного залишення місця несення служби, з визначенням відповідальних осіб (т.1 а.с. 105).

Відповідно до акту службового розслідування від 17.04.2023 - 27.03.2023 о 08:00 год. стрілець 2 відділення охорони 1 взводу охорони 2 роти охорони військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_4 солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_4 самовільно залишив місце несення служби без поважних причин. Організовано розшук військовослужбовця. Батьків повідомили про відсутність на військовій службі їх сина та карну відповідальність за самовільне залишення місця несення служби. У період часу з 27.03.2023 08:00 год. по теперішній час солдат ОСОБА_4 незаконно відсутній на місці несення служби та в розташуванні військової частини. Констатовано, що у діях військовослужбовця ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.(т. 1 а.с. 107-110).

Відповідно до доповіді командира військової частини НОМЕР_4 від 27.03.2023 про ознаки кримінального правопорушення у діях військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 (підпорядкована військовій частині НОМЕР_4 АДРЕСА_2 ) за фактом 27.03.2023 о 08:00 год. під час перевірки особового складу солдат ОСОБА_4 був відсутній без поважних причини. Організовано розшук військовослужбовця. Батьків повідомили про відсутність на військовій службі їх сина та карну відповідальність за самовільне залишення місця несення служби ( т.1 а.с. 111).

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи експерта ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» № 1245 від 30.11.2023 у теперішній час у ОСОБА_4 гострої вогнищевої симптоматики не виявлено. Під час проведення обстеження у ОСОБА_4 виявлені дещо поверхнева та виснажена довільна увага, дещо нестійкий настрій, повна емоційна лабільність, нестриманість, дратівливість поряд з проявами психічної алкогольної та наркотичної залежності, ознаками морально-етичного загрубіння особистості, деяким ослабленням критичного відношення до вживання наркотичних речовин та зловживання спиртними напоями. Проте наявні в ОСОБА_4 вище перелічені порушення психіки не супроводжуються вираженими розладами пам`яті, інтелекту, мислення, емоційно-вольоової сфери, критичних здібностей, продуктивною психопатологічною симптоматикою (маячня, омани сприйняття); ОСОБА_4 у цілому вірно розуміє мету проведеного обстеження, свій процесуальний стан, достатньо орієнтується в ситуації, що склалась; його висловлювання та поведінка достатньо диференційовані, із дотриманням власних інтересів; критична оцінка свого стану в цілому достатня. За результатами обстеження вбачається, що в теперішній час ОСОБА_4 виявляє ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок поєднаного вживання алкоголю, наркотиків та використання інших психоактивних речовин, синдром залежності (F19.2).

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і неупередженому дослідженні обставин кримінального правопорушення, враховуючи відсутність у ході судового розгляду зауважень щодо достовірності та допустимості наданих суду доказів з боку учасників судового провадження, суд вважає всі вищезазначені докази належними, допустимими, достовірними та у своєму взаємозв`язку достатніми для висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні цих кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 за: ч. 4 ст. 405 КК України, а саме у погрозі вбивством начальникові у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, вчиненій в умовах воєнного стану, та за ч. 5 ст. 407 КК України, а саме у самовільному залишенні військової частини без поважних причин, вчиненому військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах воєнного стану.

Щодо покликання сторони захисту про те, що ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину через побоювання, що його катуватимуть, то суд зауважує, що доказів цьому суду не надано, а тому суд не бере до уваги ці твердження.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 має постійне місце проживання, на його утриманні перебувають батьки похилого віку зі слів обвинуваченого, згідно довідки 24534 від 2.12.2023 придатний до військової служби, на обліку у лікаря нарколога та/або лікаря психіатра не перебуває, у силу ст. 89 КК України раніше не судимий.

Разом з тим, відповідно до ст. 12 КК України вчинені ОСОБА_4 кримінальні правопорушення є тяжкими злочинами, він з негативними характеристиками за місцем служби, зокрема згідно зі службовою характеристикою погрожує товаришам по службі розправою під час неадекватного стану та приступів агресії, схильний до вживання алкогольних напоїв та наркотичних речовин, службові обов`язки виконує неналежно, на нього неодноразово було накладено стягнення (догани, суворі догани) за вживання алкогольних напоїв і порушення розпорядку дня, зловживає спиртними напоями та має досвід вживання наркотичних речовин, неодноразово проходив стаціонарний курс психо-соціальної реабілітації від алкогольної залежності.

Обставин, які пом`якшують та/або обтяжують покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Підстави для застосування ст. ст. 69, 69-1 КК України відсутні.

З урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, відсутності обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, особи винного, його ставлення до скоєного, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, зважаючи на положення ч. 1 ст. 75 КК України, суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкцій статей КК України, за якими обвинувачується, у виді позбавлення волі, оскільки його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

На думку суду, таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції.

ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою 17.11.2023, а відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_4 було фактично затримано 15.11.2023 о 10:58 год.

Речові докази та процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373- 374, 381-382, 394 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 4 ст. 405 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 15.11.2023 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Початком строку відбування покарання ОСОБА_4 за цим вироком вважати момент набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою у гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 по м. Києву та Київській області залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1