Номер справи 703/128/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Сміла клопотання прокурора у кримінальному провадженні від 30.10.2023 під №0000548 про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красний Октябрь Черлакського району Омської області рф, громадянина України, одруженого, має на утриманні малолітню дитину 2020 р.н., військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України,

у с т а н о в и в :

В провадженні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

У судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб без визначення розміру застави.

Клопотання обґрунтовує тим, що на даний час ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшилися. Ризики, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 усвідомлюючи свою вину та невідворотність покарання за вчинення інкримінованого йому злочину, санкція якого передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років (особливо тяжкий злочин), може ухилятися від суду з огляду на те, що він не бажає виконувати конституційний обов`язок із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовує тим, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, зокрема військовослужбовців своєї військової частини, які надали викривальні покази щодо вчиненого ним злочину, шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу з метою примушування їх до надання завідомо неправдивих показів або відмови від їх надання, що негативно вплине на хід судового розгляду.

Ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України, може виражатися у створенні обвинуваченим штучних доказів та підбурюванні осіб, зокрема з числа військовослужбовців своєї військової частини, які не були свідками кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним захисних версій.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовує тим, що обвинувачений є військовослужбовцем, призваним за мобілізацією, тому у разі не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується, тобто у подальшому не з`являтися у військову частину з метою ухилення від військової служби, а також може бути передислокований разом з частиною до іншого місця служби з урахуванням воєнного стану в країні, що унеможливить виконання ним покладених на нього обов`язків у кримінальному провадженні та порушить принципи визначені ст.2 КПК України та розумні строки судового розгляду.

З урахуванням особи обвинуваченого та обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, прокурор вважає, що обвинувачений не має достатніх моральних цінностей та схильний до вчинення кримінальних правопорушень.

Крім того, враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: нехтування конституційним обов`язком кожного громадянина із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, Статуту ЗСУ, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують порядок проходження військової служби через особисту недисциплінованість. Водночас, ОСОБА_4 порушив Військову Присягу, не усвідомлює свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, діяв у порушення Дисциплінарного статуту ЗСУ, внаслідок чого можливо зробити висновок, що дії ОСОБА_4 в умовах правового режиму воєнного стану мають надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки.

Враховуючи вищевикладене та положення ст.176, 183 КПК України, вважає за доцільне продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню ризиків, зазначений у п. 1, 3, 5 ст.177 КПК України, та виконання обвинувальним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Обвинувачений у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора та продовження застосованого щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою посилаючись на погіршення самопочуття. Вказав, що йому, в зв`язку з цим, необхідно пройти медичне обстеження.

Захисники обвинуваченого у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження відносно його підзахисного запобіжного заходу. Просили врахувати, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки. Зазначили, що свідки по даному кримінальному провадженню допитані, що виключає можливість будь-якого тиску на них. Також вказали, що ризик переховування обвинуваченого від суду, зазначений прокурором, є необґрунтованим, оскільки в умовах воєнного стану це виключено.

Суд, врахувавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу або його зміну, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини відповідно до статті 178 КПК України.

Як встановлено під час судового засідання, ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 листопада 2023 року під час досудового розслідування кримінального провадження №0000548 щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 18 січня 2024 року.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 січня 2024 року продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 днів до 15 березня 2024 року включно.

Провести судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у строк дії вказаного запобіжного заходу не представляється можливим з об`єктивних причин, які не залежать від суду.

При застосуванні слідчим суддею щодо ОСОБА_4 вказаного запобіжного заходу було враховано тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він той час підозрювався, його особу, процесуальну поведінку під час досудового розслідування кримінального провадження, а саме: не прибуття до органу досудового розслідування за викликом та заперечення наявності у нього як статусу військовослужбовця, так і громадянства України, натомість віднесення себе до людини з правовим статусом громадянина Української РСР, а також наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Під час судового засідання судом встановлено, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані при обранні обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшилися, не втратили свою актуальність та продовжують існувати на даний час.

Так, враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, яке класифікується як особливо тяжкий злочин, та за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років, достовірно усвідомлюючи суворість можливого призначення йому покарання за злочин, у разі доведеності його вини, він, з метою уникнення можливої кримінальної відповідальності, може переховуватися від суду, а також вчинити інші кримінальні правопорушення, у тому числі проти встановленого порядку несення служби, та продовжити дане кримінальне правопорушення, шляхом ухилення від військової служби.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_4 , відкриті матеріалами кримінального провадження, в якому наявні відомості щодо анкетних даних свідків, а також місце їх проживання і проходження військової служби, суд не виключає можливість позапроцесуального спілкування обвинуваченого зі свідками у даному кримінальному провадженні, та здійснення на них тиску, з метою схиляння, шляхом вмовляння, погроз чи підкупу, до зміни показів, які були ними надані.

Згідно п.4, 5 ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання, в якому фактично і проживає, одружений та має на утриманні малолітню дитину, суд приходить до висновку про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків у місці його проживання.

Однак, сам по собі факт наявності у обвинуваченого ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків за місцем його проживання, на що звертає увагу захисник, яке перебуває на території, де здійснюється судовий розгляд даного кримінального провадження, у жодному разі не може нівелювати встановлені під час судового засідання ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Також, зважаючи на ту обставину, що обвинувачений під час досудового розслідування, отримавши під підпис виклик до органу досудового розслідування та будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце прибуття до органу досудового розслідування, до останнього для проведення з ним слідчих дій не з`явився, внаслідок чого після певного проміжку часу був затриманий в порядку ст.208 КПК України, суд не виключає можливості його переховування від суду та свідомої неявки в судові засідання.

При цьому, доводи захисників, які викладені ними як підстава для зміни запобіжного заходу, про те, що свідки по данному кримінальному провадженню допитані, що виключає можливість впливу на них з метою зміни показів, судом не приймаються до уваги, оскільки відсутність можливого впливу на свідків не є достатньою підставою для зміни запобіжного заходу та не виключає можливість настання інших ризиків зазначених в ухвалі суду.

Також суд не приймає до уваги посилання обвинуваченого, як на підставу для відмови прокурору у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, погіршення його самопочуття та отримання у зв`язку з цим медичної допомоги, оскільки доказів, на предмет зазначеного, стороною захисту не надано.

Крім того, відповідно до ч.8 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно п.5 ч.1 ст.176 КПК України, запобіжними заходами є тримання під вартою.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, та приймаючи до уваги, що під час судового засідання встановлено продовження існування ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані при застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника щодо скасування запобіжного заходу, та приходить до висновку про доцільність збереження та продовження застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечить його належну процесуальну поведінку під час судового розгляду даного кримінального провадження, у зв`язку з чим термін тримання під вартою, який закінчується 15 березня 2024 року, слід продовжити на період судового розгляду, але не більше ніж на шістдесят діб.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.3 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Так, ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 листопада 2023 року, якою щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, визначено розмір застави у 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 214720 гривень 00 копійок.

Звертаючись до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурор, посилаючись на положення ч.4 ст.183 КК України, просив не визначати обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Отже, нормою КПК України, на яку прокурор посилається як на підставу для не визначення обвинуваченому ОСОБА_4 розміру застави, передбачено право суду не визначати такий розмір, а не обов`язок.

З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги підстави та обставини, передбачені ст.177 та ст.178 КПК України, які встановлені під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку дії застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, суд вважає залишити без змін розмір застави, визначений вищевказаною ухвалою слідчого судді, а саме 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що станом на день розгляду даного клопотання прокурора складає 233600 гривень 00 копійок, у разі внесення якої, обвинувачений ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Керуючись ст.177, 178, 314-316, 331, 336, 369-372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів - до 03 травня 2024 року включно.

Залишити раніше визначений розмір застави 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 233600 гривень, після внесення якої обвинувачений звільняється з-під варти, якщо у уповноваженої особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає його тримання під вартою.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

1) прибувати за викликом до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) та інші документи, що дають право на виїзд за кордон.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити на строк 2 місяці з моменту внесення застави.

Роз`яснити, що учасники процесу не позбавлені права звернення до суду у встановленому законом порядку з клопотанням про зміну чи скасування запобіжного заходу впродовж судового розгляду кримінального провадження.

У задоволенні клопотань обвинуваченого та захисників про скасування застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню, однак може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала в частині продовження застосування запобіжного заходу набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження - після розгляду апеляційним судом, якщо така не буде скасована.

Копії ухвали направити начальнику Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор», вручити прокурору, обвинуваченому та захисникам.

Повний текст ухвали оголошений 06 березня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1