ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/818/812/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.286-1 КК України

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Харківського районного суду Харківської області від 03 січня 2024 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Знам`янка Кіровоградської області, громадянина України, із середньою освітою, не працевлаштованого, одруженого, маючого малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

засуджено за ч.3 ст.286-1 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років.

Кримінальне провадження розглянуто в порядку, передбаченому ст.ст.381-382 КПК України.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Як установив суд, 03 жовтня 2023 року близько 00:30 ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем ВАЗ 2102, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по АДРЕСА_3 та проїжджаючи в районі будинку № 16 по вказаній вулиці, діючи необережно, не врахував дорожню обстановку та погодні умови, не обрав таку швидкість руху та такі прийоми керування, щоб постійно контролювати рух автомобіля, не впорався з керуванням та допустив виїзд за межі проїзної частини на зустрічне узбіччя вправо по ходу свого руху узбіччя, де правою передньою частиною автомобіля здійснив наїзд на металеву опору (електромережі). В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_10 отримав несумісну із життям сукупну травму тіла та від отриманих ушкоджень помер на місці події.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_8 порушив вимоги п. 2.9 а), п. 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

п.2.9 а) «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебування під впливом наркотичних чи токсичних речовин»;

п.12.3 «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Порушення Правил безпеки дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 знаходяться у причинному зв`язку із спричиненням смерті пасажиру автомобіля ОСОБА_10 .

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації його дій просить пом`якшити призначене йому вироком покарання шляхом застосування положень ст.69 КК України, оскільки він визнав свою вину; щиро розкаявся; погодився на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ст.349 КПК України; до ДТП вів нормальний, спокійний спосіб життя, що підтверджується характеристикою; мав на утриманні сім`ю, дружину та неповнолітнього сина, а також матір похилого віку. які потребують його допомоги; не полишив місце ДТП, викликав швидку допомогу та до її приїзду намагався надати потерпілому допомогу. зауважив, що у судовому засіданні потерпіла просила суворо не карати його.

Обвинувачений ОСОБА_8 , будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце судового засідання, заяв чи клопотання про особисту участь в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції не надав, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проводився за відсутності останнього.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду захисник підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив вирок суду залишити без змін.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, доводи захисника, думку прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Фактичні обставини кримінального правопорушення і кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.3 ст.286-1 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження злочинів.

За змістом ч.1 ст.69 КК України суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, лише за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Як убачається із матеріалів провадження, пом`якшуючою покарання обставиною судом була визнана лише одна щире каяття.

Посилаючись в апеляційній скарзі на те, що обвинувачений не полишив потерпілого після ДТП, визнав свою вину, має родину, останній не зазначив, яким чином ці обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.

Що стосується посилань обвинуваченого на те, що він погодився на розгляд кримінального провадження у порядку, передбаченому ст.349 КПК України, то на думку колегії суддів, це свідчить лише про бажання останнього пом`якшити покарання.

За таких обставин підстави для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст.69 КК України - відсутні.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітнього сина, має постійне місце проживання, за яким мешкає з родиною, у зв`язку із чим дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання у мінімальному розмірі, який колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що призначене покарання, за своїм розміром, є справедливим і підстав для його пом`якшення не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Харківського районного суду Харківської області від 03 січня 2024 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: