ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/1358/23 Номер провадження 11-кп/814/1217/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0000958 за апеляційною скаргою в.о. керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_9 на вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 14 грудня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Рачки Чуднівського району Житомирської області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, одружений, військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_2 , несудимий,

визнаний винуватим та засуджений:

- за ч.1 ст.263 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі;

- за ст.128 КК України на 1 (один) рік позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно засуджений на 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік з покладенням певних обов`язків, передбачених ст.76 цього Кодексу.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 4302 грн.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він будучи військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_2 , на початку серпня 2023 року у бардачку власного автомобіля Opel, яким повернувся із зони бойових дій, знайшов корпус ручної осколкової гранати із ударно-дистанційним запалом та забрав їх собі, тим самим незаконно придбавши вибуховий пристрій.

В подальшому обвинувачений переніс корпус цієї гранати з ударно-дистанційним запалом до місця свого проживання по АДРЕСА_1 , де зберігав без передбаченого законом дозволу.

03 серпня 2023 року у вечірній час доби ОСОБА_8 , перебуваючи разом з потерпілим ОСОБА_10 біля паркану вказаного домоволодіння, почав демонструвати йому у конструктивному зборі корпус ручної осколкової гранати з ударно-дистанційним запалом, перекладаючи з руки в руку і дістаючи ударно-дистанційний запал з корпусу.

При цьому обвинувачений, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи необережно, дістав ударно-дистанційний запал та впустив корпус гранати на землю, в результаті чого відбувся вибух, внаслідок якого потерпілий ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент спричинення.

Кримінальне провадження розглянуто в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить змінити вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

При цьому зазначає, що положеннями ч.3 ст.75 КК України передбачено можливість звільнення особи від відбування призначеного покарання за умови невчинення нового кримінального правопорушення та виконання покладених обов`язків.

Проте суд, всупереч наведеним положенням Закону, визначив умовою для такого звільнення ОСОБА_8 невчинення ним протягом іспитового строку нового злочину.

Зауважує, що відповідно до ст.12 КК України поняття кримінального правопорушення є ширшим ніж поняття злочину, у зв`язку з чим прохає змінити вирок, визначивши умовою звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України невчинення ним саме кримінального правопорушення, а не злочину.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які не заперечували проти вимог прокурора, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень за наведених у вироку обставин і кваліфікація його дій за ч.1 ст.263 та ст.128 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються.

Визначаючи вид та розмір покарання за кожне з вчинених кримінальних правопорушень, а також за їх сукупністю, суд дотримався вимог ст.65, ст.50 та ч.1 ст.70 КК України, належним чином врахував ступінь їх тяжкості, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які його обтяжують.

Рішення суду про можливість звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням ніким із учасників провадження не оспорюється.

Разом з тим, посилаючись на положення ст.75 КК України, суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, про що слушно наголошує прокурор в апеляційній скарзі.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п.3 ч.1 ст.413 цього Кодексу неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Приписами ч.3 ст.75 КК України встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Тому зазначення судом умови звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання - невчинення лише нового злочину, а не кримінального правопорушення, є неправильним тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Оскільки виправлення допущеної судом помилки при призначенні покарання не має наслідком застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення та необхідності застосування більш суворого покарання, то відсутні підстави для постановлення нового вироку.

Отже, вирок суду необхідно змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, задовольнивши апеляційну скаргу прокурора.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 409, 413, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу виконувача обов`язків керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 14 грудня 2023 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим до покарання, обраного судом першої інстанції, а саме:

- за ч.1 ст.263 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі;

- за ст.128 КК України на 1 (один) рік позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати засудженим ОСОБА_8 на 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом першої інстанції обов`язки, передбачені ст.76 цього Кодексу.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції безпосередньо до суду касаційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4