Провадження № 11-кп/4808/141/24
Категорія ст. 537 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2023 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про звільнення його від подальшого відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, у зв`язку з хворобою.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу. Просить суд забезпечити його конституційне право на захист відповідно до Стандартів якості надання безоплатної вторинної правової допомоги. Вказує, що призначений йому захисник ОСОБА_10 не прибув на конфіденційне побачення з ним для погодження правової позиції та належним чином не виконував свої професійні обов`язки в суді першої інстанції.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 21 березня 2024 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну йому захисника.

Відповідно до доручення №001-090000450 від 26 березня 2024 року, виданого Західним регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги, захисником засудженого ОСОБА_8 призначено адвоката ОСОБА_9 .

До початку апеляційного розгляду адвокат ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_8 подав письмові доповнення до апеляційної скарги, в яких просить задовольнити апеляційну скаргу з доповненнями. Зокрема, вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною через істотні порушення судом норм процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Посилається на те, що 29.03.2024 року під час конфіденційної зустрічі у ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12» засуджений ОСОБА_8 повідомив йому, що з літа 2023 року він почав часто відчувати гостру головну біль, втрачати свідомість та повідомив про проблеми із судинами. При цьому, стверджує, що його не направляли на медичне обстеження, зокрема, обстеження УЗД судин, МРТ головного мозку, що свідчить про те, що лікуючі лікарі неналежно виконують покладені на них обов`язки. ОСОБА_8 наголошує на тому, що судом не надано оцінки його психологічній характеристиці, де він характеризується товариськістю, врівноважений у своїх почуттях та діях, йому властива гнучкість поведінки, висока соціальна адаптивність, він має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, тощо. На підтвердження цього, ОСОБА_8 зазначає, що у нього є у власності житло у м. Луцьку та заяви близьких людей, які готові здійснювати його догляд. Одночасно зазначає, що за 9 з половиною років безпідставного ув`язнення він не вчинив жодного кримінального правопорушення та не підтримує злочинних традицій, вважає, що він не був та не є небезпечним для суспільства.

Захисник звертає увагу на те, що у відповіді на адвокатський запит від 08.04.2024 року №505-ЧН-24 Філія ЦОЗ ДКСВ України у Чернівецькій, Івано-Франківській та Тернопільській областях повідомила, що для проведення додаткових методів обстеження та стаціонарного лікування сформовано запит на госпіталізацію засудженого ОСОБА_8 до профільного лікувального закладу ДКСВ України.

Вважає, що наявні медичні дані свідчать про ускладнення у засудженого ОСОБА_8 за час відбування покарання, а подальше перебування в місцях позбавлення волі призведе до прогресування ускладнень і становитиме загрозу життю ОСОБА_8 .

Під час апеляційного розгляду:

- засуджений ОСОБА_8 та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого з доповненнями його захисника, просив залишити ухвалу суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників процесу з приводу поданої апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 16.07.2023 року подав до Івано-Франківського міського суду клопотання про звільнення від відбування призначеного судом покарання у зв`язку з хворобою (а.п. 2).

Оскаржуваною ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 . Своє рішення суд мотивував тим, що на час розгляду клопотання судом не встановлено підстав для задоволення клопотання засудженого та звільнення його від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, у зв`язку із хворобою.

З матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_8 засуджений вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.05.2015 року за п.п.4,9,13 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 02.11.2015 року. На даний час відбуває покарання в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» Станом на 02.08.2023 року відбута частина - 8 років 10 місяців 3 дня. (а.п. 20).

Згідно з копією Медичного висновку Івано-Франківської медичної частини №12 від 26.07.2023 року за №1563/ЧН-23-вих засудженому ОСОБА_8 , у зв`язку з пред`явленими ним скаргами на головні болі, періодичні запаморочення, що посилюються при зміні положення тіла та фізичних навантаженнях, рекомендовано стаціонарне лікування в умовах спеціалізованого лікувального закладу (а.п. 65-66).

Відповідно до вимоги Івано-Франківської міської медичної частини №12 встановлено засудженому ОСОБА_8 діагноз: Вертеброгенна цефалгія на фоні остеохондрозу шийного відділу хребта в сегменті Сз-С6 ІІ ст. Емоційно-нестійкий розлад особистості. Проведене лікування не дало значного покращення стану здоров`я. Засуджений ОСОБА_8 продовжує наполягати на дообстеженні та лікуванні в стаціонарних умовах.

На виконання вимоги Івано-Франківської міської медичної частини №12, відповідно до наряду Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 31.07.2023 року за №3/1-13827/гр дозволено направити хворого засудженого ОСОБА_8 з ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» до ДУ «Шепетівська виправна колонія (№98)» для проходження планового лікування у Шепетівській багатопрофільній лікарні №98 (а.п. 62).

Згідно з копією Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого МСЧ №12 від 04.10.2023 року щодо засудженого ОСОБА_8 , період перебування його у стаціонарі вказаний з 12.09.2023 року по 04.10.2023 року та встановлено діагноз: остеохондроз грудного та поперекового відділу хребта, алергічний дерматит (а.п.72-73).

Крім того, під час апеляційного розгляду захисником долучено до матеріалів провадження відповідь Філії ЦОЗ ДКВС України в Чернівецькій, Івано-Франківській, Закарпатській та Тернопільській областях від 08.04.2024 року на адвокатський запит, за змістом якої ОСОБА_8 неодноразово оглядався медичним персоналом Івано-Франківської міської медичної частини №12 філії та лікарями-психіатрами КНП «ПОКЦПЗ ІФОР». Також, двічі на рік проходить профілактичний медичний огляд лікарями спеціалістами Медичної частини. В результаті проведеного обстеження в даний час ознак амнестичного синдрому органічного генезу не виявлено. Впродовж останніх 6-7 тижнів ОСОБА_8 скаржиться на втрату пам`яті, але при об`єктивному обстеженні когнітивних порушень не спостерігається. Діагноз: Емоційно-нестійкий розлад особистості. Вертеброгенна цефалгія на фоні остеохондрозу шийного відділу хребта в сегменті С3-С6 ІІ ст.

Крім того, з вказаної відповіді вбачається, що для проведення додаткових методів обстеження та стаціонарного лікування сформовано запит на госпіталізацію засудженого ОСОБА_8 до профільного лікувального закладу ДКВС України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 84 КК України, особа, яка після вчинення кримінального правопорушення або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

В ч. 5 ст. 154 КВК України зазначено, що подання про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби подається до суду начальником органу або установи виконання покарань. Одночасно з поданням до суду надсилаються висновок лікарської комісії й особова справа засудженого. У поданні вказуються дані, які характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання,- у разі необхідності вирішення, зокрема, питання, передбаченого пунктом 6 частини першої статті 537 КПК України (звільнення засудженого від відбування покарання за хворобою).

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28.09.1973 № 8 факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання. Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань.

Згідно п. 3 вказаної Постанови, вирішуючи питання про звільнення від дальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, крім осіб, які захворіли на хронічну душевну хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.

Порядок підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання за хворобою регламентується виключно Наказом МОЗ від 15.08.2014 № 1348/5/572 «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», а саме розділом VІ цього Порядку.

Пунктом 1 розділу VI Порядку передбачено, що медичному обстеженню з метою підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання підлягають засуджені, які захворіли в УВП, а також особи, які захворіли до засудження, але їх хвороби внаслідок прогресування набули характеру, зазначеного в переліку хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, згідно з додатком 13 до цього Порядку (далі - Перелік хвороб).

Пунктом 2 розділу VI Порядку визначено, що Медичний огляд засуджених осіб проводиться лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я ДКВС, у разі неможливості перенаправлення хворого засудженого до закладу охорони здоров`я ДКВС медичний огляд засуджених осіб проводиться лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я державної або комунальної форм власності після обов`язкового лікування і обстеження хворого в стаціонарних умовах закладів охорони здоров`я ДКВС або закладів охорони здоров`я державної або комунальної форм власності з урахуванням результатів його медичного обстеження, проведеного лікування та заключного діагнозу.

Відповідно до п.6 розділу VI Порядку, за наявності у засудженого ознак хвороби, визначеної Переліком хвороб, лікуючий лікар невідкладно складає медичний висновок, який погоджує завідувач відповідного закладу охорони здоров`я ДКВС.

Таким чином, вирішення питання щодо медичного обстеження засудженого у лікарсько-консультативної комісії вирішується лікуючим лікарем, який має відповідну кваліфікацію та має визначити, що за своїм станом здоров`я засуджений може страждати на тяжку хворобу, яка унеможливлює подальше відбування покарання.

Завідувач закладу охорони здоров`я спільно з лікуючим лікарем забезпечують направлення хворого засудженого, а також необхідної медичної документації на найближче засідання лікарсько-консультативної комісії.

З урахуванням результатів особистого медичного огляду хворого засудженого, вивчення даних медичної облікової документації щодо обстеження, лікування, надання рекомендацій тощо лікарсько-консультативна комісія негайно складає висновок лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, за формою, наведеною в додатку 14 до цього Порядку (далі - висновок щодо наявності захворювання, визначеного Переліком хвороб).

Пунктом 11 Порядку передбачено, що на підставі висновку щодо наявності захворювання, визначеного Переліком хвороб, адміністрація УВП, у якій обліковується засуджений, протягом доби після отримання зазначеного висновку готує подання до суду про вирішення питання для звільнення засудженого від відбування покарання за хворобою.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Тобто, враховуючи сферу дії принципу диспозитивності, процесуальний закон чітко зазначає у який спосіб суд, слідчий суддя вирішують питання.

З аналізу вказаних норм чинного законодавства слідує, що правовою підставою для звільнення засудженого, який захворів на тяжку хворобу, є наявність даних, які доводять, що засуджений під час відбування покарання у виді позбавлення волі, дійсно захворів на тяжку хворобу, наявність якої перешкоджає подальшому відбуванню цього покарання.

При вирішанні вищевказаного питання, суд повинен враховувати, що наявність у засудженого тяжкої хвороби, повинна підтверджуватись належними медичними документами, які можуть бути отримані у встановленому законом порядку. При цьому, вищевказана тяжка хвороба повинна бути зазначена у додатку 13 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі.

Зокрема, хвороби про які наявні дані у медичних документах стосовно засудженого ОСОБА_8 не відносяться до переліку хвороб, які зазначені у додатку 13 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, що свідчить про те, що відсутні правові підстави вважати, що за станом здоров`я засуджений не має можливості продовжувати відбувати покарання у виді позбавлення волі.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зі змісту доводів засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , останні повністю погоджуються з тим, що на даний час в матеріалах провадження відсутні достатні дані, які свідчать про те, що засуджений внаслідок тяжкої хвороби повинен бути звільнений від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі та вважають, що такі дані можуть бути отримані в результаті подальшого більш ретельного медичного огляду засудженого. Зокрема, захисник адвокат ОСОБА_9 звертав увагу на те, що зі змісту наданої йому відповіді на адвокатський запит, вбачаться, що на даний час, для проведення додаткових методів обстеження та стаціонарного лікування сформовано запит на госпіталізацію засудженого до профільного лікувального закладу ДКВС України, а тому вважав за необхідне відкласти розгляд провадження до завершення проведення такого обстеження засудженого.

Колегія суддів вважає, що призначення медичного обстеження та порядок його проведення виходить за межі компетенції апеляційного суду, оскільки відповідно до національного законодавства надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі та їх медичне обстеження здійснюється відповідно до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, який затверджений Наказом МОЗ від 15.08.2014 № 1348/5/572.

Зокрема, питання про надання засудженому відповідної медичної допомоги покладається на адміністрації установи, дії або бездіяльність якої можуть бути оскаржені у встановленому законом порядку.

Крім того, зі змісту матеріалів провадження вбачається, що наряд на направлення засудженого на госпіталізацію до лікарняного закладу було сформовано начальником Департаменту 31.07.2023 року №3/1-13827/гр і вирішення питання щодо виконання вказаного наряду знаходитися поза межами компетенції суду апеляційної інстанції.

Таким чином, вирішуючи питання про звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання у зв`язку з хворобою, суд правильно констатував відсутність правових передумов для звільнення засудженого від відбування покарання на підставі ст. 84 КК України.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, істотних порушень кримінального процесуального закону, які можуть бути підставами для скасування чи зміни ухвали, судом апеляційної інстанції не встановлено

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про звільнення його від подальшого відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5