ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/717/24 Справа № 202/3649/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування №0000275 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Черкаське, Донецької області, громадянина України, маючого середню освіту, вдівець, офіційно працевлаштованого на посаді водія у ФОП « ОСОБА_10 », раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2024 року, було задоволено клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Дніпропетровській області старший ОСОБА_11 , погоджене з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят днів) днів, тобто до 15 травня 2024 року включно.

Встановлено ОСОБА_8 заставу у розмірі 100 (ста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) грн. 00 коп..

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, та за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років.

Слідчий суддя вважав, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_12 може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, оскільки останній підозрюється у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10 років, може незаконно впливати на свідків.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, з урахуванням виключних обставин - тяжкості інкримінованого злочину, негативні наслідки від настання інкримінованого йому злочину у вигляді загибелі людей, що значно підвищує ступінь суспільної небезпеки, та ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які суд вважає обґрунтованими та доведеними, слідчий суддя вважав за доцільне визначити підозрюваному заставу в розмірі більшому ніж передбачено п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме в розмірі 100 (ста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) грн. 00 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисник ОСОБА_9 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Вважає, що ухвала є незаконною та такою що підлягає скасуванню.

До початку судового засідання, підозрюваний ОСОБА_8 подав доповнення до апеляційної скарги захисника, в яких просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В обгрунтування доповнень підозрюваний зазначив, що прокурором не було доведено наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вказує, що слідчим суддею не було враховано стан його здоров`я, який потребує стаціонарного хірургічного лікування.

Під час апеляційного перегляду підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 та доповнення до неї, наполягали на її задоволенні.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення підозрюваного та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги та доповнень до неї, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону в повній мірі дотримано слідчим суддею місцевого суду.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, за приписами ст. 178 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного/обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного/обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного/обвинуваченого; його майновий стан та наявність у нього судимостей тощо.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Як зазначено у п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 є раніше не судимою особою, та санкція ч. 3 ст. 286 КК, за якою йому повідомлено про підозру, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Як зазначено у п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як:

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію ЄСПЛ, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, №182).

Згідно усталеної практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 286 КК України доведена прокурором та встановлена слідчим суддею під час судового розгляду клопотання, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події, протоколами допиту свідків, протоколом проведення слідчого експерименту, а також іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку.

Наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, належним чином мотивовано слідчим суддею у своїй ухвалі. Зокрема, про наявність існування вказаного ризику свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 286 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання до 10 років.

Ризик, незаконно впливати на свідків, підтверджується тим, що по справі не виконані всі необхідні слідчі дії за участю свідків у вказаному кримінальному провадженні, що дає змогу останньому впливати на них, для приховування дійсних обставин пригоди, під час досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності за вказаний злочин.

Разом з тим, слідчий суддя дійшов до переконання, що у судовому засіданні прокурором не доведено наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що підозрюваний може вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, кримінальне правопорушення, яке йому інкримінується не є умисним. Він перебуває в лікарні. Тому доводи слідчого та прокурора ґрунтуються лише на припущеннях та стороною обвинувачення не доведені.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, слідчий суддя, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_8 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у цьому злочині, та відомості про особу підозрюваного ОСОБА_8 в їх сукупності, зокрема, його вік та стан здоров`я, репутацію підозрюваного, майновий стан, вдівець, працевлаштований водієм ФОП ОСОБА_10 , який раніше не судимий, та дійшов правильних висновків, що інші більш м`які запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, на чому наполягає сторону захисту, не забезпечать його належної процесуальної поведінки та не зможе запобігти встановленому ризику.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недоведеність існування підстав для обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність будь-яких обґрунтувань того, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.

Посилання апелянта на те, що підозрюваний раніше не судимий, працевлаштований, позитивно характеризується, його вік, а також стан здоров`я, були враховані слідчим суддею під час розгляду клопотання, однак вказані обставини обґрунтовано визнано такими, що не спростовують висновки суду можливість підозрюваного вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Слідчий суддя, визначаючи розмір застави, взяв до уваги необхідність обрання запобіжного заходу обумовленого підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, його тяжкість та обставини, а також суворість покарання, що загрожує, у разі визнання винним, й наявні відомості про особу підозрюваного, та існуючи ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та інші обставини, які враховуються згідно зі ст. 178 КПК України.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність визначення застави в розмірі, зазначеному в ухвалі, та дійшла висновку, що такий розмір застави є пропорційним щодо конкретної особи, враховуючи всі обставини кримінального правопорушення, в якому ОСОБА_8 підозрюється, а також достатнім для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків, й таким, що забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

Підстав вважати вказаний визначений розмір застави завідомо непомірним або навпаки, занадто малим для підозрюваного, колегія суддів не вбачає, виходячи й з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання перешкоджати встановленню істини у провадженні.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15 травня 2024 року включно, з альтернативою внесення застави, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4