УХВАЛА

про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту

Справа № 621/2399/24

Провадження № 1-кс/621/391/24

27 червня 2024 року м. Зміїв Харківської області

Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого відділу поліції №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту до

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця смт Комсомольське Зміївського району Харківської області, із середньою освітою, неодруженого, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст..89 КК України не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 статті 185 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу поліції №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_6 , в провадженні якого знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000298 від 02.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 статті 185 Кримінального кодексу України, звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що в 28.04.2024, близько 11:00 години, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , переконавшись в тому, що його дії ніким помічені не будуть, діючи таємно, з корисливих мотивів, з метою наживи, в умовах дії в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в подальшому неодноразово продовженого, усвідомлюючи протиправність своїх дій, шляхом вільного доступу викрав металевий розбірний мангал, бувший у вжитку, вартістю, відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №2349/24 від 07.05.2024 року, 596,05 грн, що належить потерпілій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_4 покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

16.05.2024 ОСОБА_4 вручене повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину, суворість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим, наявність ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання цілодобово, строком на 2 (два) місяці.

Прокурор в судовому засіданні просила задовольнити клопотання частково та застосувати до підозрюваного нічний домашній арешт, вказуючи на наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме ризик вчинення нового кримінального правопорушення, з огляду на наявність декількох судимостей за вчинення кориливих злочинів, та ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, з огляду на відсутність міцних соціальних зв`язків.

Підозрюваний не заперечував проти задоволення клопотання. Вказав, що зобов`язується не порушувати умови встановленого запобіжного заходу.

Доводи клопотання підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:

- Витягом з ЄРДР № 0000298 від 02.05.2024 за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КК України (а.с.1);

- рапортом чергового ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області від 02.05.2024, протоколом прийняття заяви про вчинений злочин; протоколами огляду місця події, доручення слідчого на проведення слідчих (розшукових) дій, протоколом допиту потерпілого, протоколами допиту свідків, протоколами огляду місця події, в ході якого вилучено викрадене майно, протоколом огляду речей, висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи, документами, що посвідчують та характеризують особу підозрюваного, копією пред`явленої підозри, протоколом допиту підозрюваного (а.с. 2-20).

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя зазначає наступне:

Відповідно до ч.1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 статті 177 Кримінального процесуального України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до положень статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Виходячи з усталеної практики Європейського Суду з прав людини, «домашній арешт, з огляду на його ступінь і інтенсивність, вважається позбавленням волі у значенні статті 5 Конвенції, а тому цей вид позбавлення волі вимагає відповідних і достатніх підстав, як і досудове ув`язнення» (п.57 рішення ЄСПЛ від 09.04.2019 року «Навальний проти Росії (№ 2)»

Зокрема, під час обрання такого запобіжного заходу, судом мають бути проаналізовані «ступінь обмеження» та «інтенсивність обмеження» свободи пересування особи, та інші критерії застосовності статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Згідно частин 1, 3, 5 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті. Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

Під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке, у разі визнання його винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Однак, слідчий суддя вважає, що не зважаючи на ризики, наведені слідчим та прокурором у клопотанні, а саме: ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи можливість перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, не є достатньою підставою для застосування цілодобового обмеження підозрюваного у пересуванні для забезпечення своїх щоденних життєвих потреб.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання слідчого частково та обрати підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною покидати місце свого проживання у нічний час доби та з покладенням на нього обов`язків, визначених ч. 5 статті 194 КПК України.

Згідно з вимогами ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду, за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 197-198, 372, Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділу поліції №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, відбування якого визначити за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 20:00 години до 07:00 години наступного ранку.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- З`являтися до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та засобів зв`язку.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту встановити 2 (два) місяці, тобто до 27.08.2024, але в межах строку досудового розслідування, передбаченого ст. 219 КПК України.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту направити до відділу поліції №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області до виконання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, що здійснює процесуальне керівництво в даному кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а особами, які не були присутні під час її проголошення з дня отримання копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складено і проголошено 27.06.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1