Провадження №1-кп/523/920/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2024 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

у присутності потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000874 від 24.12.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотоп Сумської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого водієм, студент 2 курсу Відокремленого структурного підрозділу «Класичний фаховий коледж Сумського державного університету» за освітнім ступенем «бакалавр» за спеціальністю електроніка, раніше не судимого.

Зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, -

Встановив:

23.12.2022 року приблизно о 21:40 годині, ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автопоїздом у складі вантажного сідлового тягача марки «Renault Magnum DXI 500» реєстраційний номер НОМЕР_1 зі спеціалізованим напівпричепом-контейнеровозом «SCHMITZ SPR 24» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись у темний час доби по сухому дорожньому покриттю по проїзній частині вул. Долинська з боку вул. Балтська дорога в напрямку вул. 7-а Пересипська у м. Одеса, зупинив керований ним транспортний засіб на проїзній частині АДРЕСА_2 , оскільки на даній ділянці утворився автомобільний затор. У цей час до лівої бічної сторони кабіни автопоїзду під керуванням ОСОБА_6 підійшли пішоходи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, стали в агресивній формі нецензурною бранкою висловлювати претензії до водія ОСОБА_6 з приводу зупинення транспортного засобу на перехресті в межах нерегульованого пішохідного переходу, при цьому ОСОБА_7 заліз на ліву бічну підніжку кабіни, намагаючись відчинити ліві двері вантажного автомобілю, гучно стукаючи по ній руками. Уникаючи виниклого конфлікту, ОСОБА_6 , розпочавши рух вперед нерухомо стоячого перед перехрестям з вул. 7-а Пересипська вантажного сідлового тягача марки «Renault Magnum DXI 500» зі спеціалізованим напівпричепом-контейнеровозом «SCHMITZ SPR 24», порушуючи вимоги п.п.2.3 «б», 1.5, 10.1 «Правил дорожнього руху України», а саме діючи з необережності, будучи неуважним, не врахувавши дорожньої обстановки, не переконавшись перед початком руху, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, став виїжджати на вищевказане перехрестя, виконуючи маневр повороту ліворуч в бік вул. 2-а Пересипська, внаслідок чого пішохід ОСОБА_7 впав на проїзну частину, опинившись у горизонтальному або близькому до нього положенні під днищем вказаного автопоїзду, після чого відбулося здавлювання тіла потерпілого між виступаючими деталями частини днища та дорожнім покриттям.

В результаті дорожньо - транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 відповідно висновку судово-медичної експертизи за №4437 від 23.03.2023 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: садна лобової ділянки голови злів, закритої травми грудної клітки: вогнищевого крововиливу в м`яких тканинах задньої-бічної поверхні грудної клітки справа і зліва, переломів 4,5,6,7-го правих ребр поміж навколо хребетною і лопатковою лініями і 6,7-го ребр по лопатковій лінії, переломів 2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12-го лівих ребр поміж навколо хребетною і лопатковою лініями з крововиливами та розривами пристінкової плеври, розриву міжхребцового диску поміж 6 і 7 грудними хребцями з повним поперечним розривом спинного мозку, уламкових переломів остистих відростків 8,9,10-го грудних хребців, багато уламкового перелому лівої лопатки, розриву нижньої частки правої легені, розриву у кореня лівої легені, розриву грудної частини аорти з крововиливом і плевральні порожнини (в правій плевральній порожнині 1100мл рідкої крові, в лівій плевральній порожнини 700мл рідкої крові); садна живота і поперекової ділянки тулуба; садна передньої внутрішньої поверхні правого колінного суглоба та верхньої третини правої гомілки і передньої поверхні лівого колінного суглоба; садна нижнього зовнішнього квадранту лівої сідниці та задньої зовнішньої поверхні лівого стегна у верхній і середній третинах, які заподіяні прижиттєво при контакті із транспортним засобом, зокрема від здавлюючи дії тіла ОСОБА_7 , який знаходився у горизонтальному або близькому до нього положенні між виступаючими деталями днища транспортного засобу, що рухався та дорожнім покриттям, які оцінюються разом та відповідно п.2.1.1 «а», 2.1.3 «о» 2.1.3 «п» «Правил судово - медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Смерть ОСОБА_7 знаходиться у прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у вигляді закритої травми грудної клітки, множинних переломів правих та лівих ребр, травми грудного відділу хребта та розривів легені і грудної частини аорти з крововиливом в плевральні порожнини

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні, викладеному в обвинувальному акті визнав повністю, та пояснив, що у вказаний день та час, 23.12.2022 року у темний час доби, освітлення не було, керуючи технічно справним вантажним автомобілем «Рено» з напівпричепом, доїхав до перехрестя, розташованому по АДРЕСА_3 , де побачив, що утворився затор, у зв`язку з чим вимушений був зупинитися. Знаходячись в кабіні свого автомобілю очікував, коли роз`їдеться транспорт. В цей момент до його вантажівки підійшов постраждалий ОСОБА_7 , який став стукати у двері, в грубій формі пред`являти претензії, чому він тут стоїть, не їде далі, на що він відповів, що «пробка», попросив відійти, так як заважає. Потерпілий, стоячи на підніжці, продовжував агресивно себе вести, стукати в кабіну, нецензурно висловлюватися. Будучи не конфліктною людиною, він вирішив поїхати з місця, спокійно почав рух, коли почув крики людей, одразу зупинився, вийшов з автомобілю, побачив, що потерпілий знаходився під причепом. Як ОСОБА_7 опинився під причепом, пояснити не може, стрибнув він з підніжки чи ні, не бачив. Коли приїхала «швидка», сказали, що постраждалий помер. Після скоєння ДТП його відвезли на експертизу, він був в тверезому стані, взагалі не вживає алкогольні напої, не курить.

Вину визнає повністю, фактично дав покази, які співпадають з пред`явленим обвинуваченням, не заперечуючи того факту, що здійснив наїзд, усвідомлюючи, що перебуваючи за кермом автомобілю, повинен був бути уважнішим, що в результаті його дій відбулася дорожньо-транспортна пригода, висновки авто-технічних експертиз, схему ДТП не оспорює, у добровільному порядку повністю відшкодував потерпілій стороні матеріальний та моральний збиток, претензій будь-якого характеру до нього не має, що знайшло своє підтвердження у ході судового засідання.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що загиблий ОСОБА_7 є її сином, очевидцем події вона не була, по суті нічого показати не може, про обставини їй відомо зі слів свідків, в тому що сталося вважає, що частково є вина її сина, додатково вказуючи, що на тому перехресті із-за вантажівок часто виникали скандали та бійки.

Також у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 підтвердила той факт, що будь-яких претензій до обвинуваченого не має, вказуючи, що з ОСОБА_6 вони дійшли згоди, він дійсно щиро розкаюється, вину визнає, водночас висловлюючи позицію щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаної з позбавленням волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Крім повного визнання своєї вини, винність обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України повністю підтверджується оголошеним та дослідженим у судовому засіданні висновком судово-медичної експертизи за №4437 від 23.03.2023 року , відповідно якому ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: садна лобової ділянки голови злів, закритої травми грудної клітки: вогнищевого крововиливу в м`яких тканинах задньої-бічної поверхні грудної клітки справа і зліва, переломів 4,5,6,7-го правих ребр поміж навколо хребетною і лопатковою лініями і 6,7-го ребр по лопатковій лінії, переломів 2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12-го лівих ребр поміж навколо хребетною і лопатковою лініями з крововиливами та розривами пристінкової плеври, розриву міжхребцового диску поміж 6 і 7 грудними хребцями з повним поперечним розривом спинного мозку, уламкових переломів остистих відростків 8,9,10-го грудних хребців, багато уламкового перелому лівої лопатки, розриву нижньої частки правої легені, розриву у кореня лівої легені, розриву грудної частини аорти з крововиливом і плевральні порожнини (в правій плевральній порожнині 1100мл рідкої крові, в лівій плевральній порожнини 700мл рідкої крові); садна живота і поперекової ділянки тулуба; садна передньої внутрішньої поверхні правого колінного суглоба та верхньої третини правої гомілки і передньої поверхні лівого колінного суглоба; садна нижнього зовнішнього квадранту лівої сідниці та задньої зовнішньої поверхні лівого стегна у верхній і середній третинах, які заподіяні прижиттєво при контакті із транспортним засобом, зокрема від здавлюючи дії тіла ОСОБА_7 , який знаходився у горизонтальному або близькому до нього положенні між виступаючими деталями днища транспортного засобу, що рухався та дорожнім покриттям, які оцінюються разом та відповідно п.2.1.1 «а», 2.1.3 «о» 2.1.3 «п» «Правил судово - медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Смерть ОСОБА_7 знаходиться у прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у вигляді закритої травми грудної клітки, множинних переломів правих та лівих ребр, травми грудного відділу хребта та розривів легені і грудної частини аорти з крововиливом в плевральні порожнини.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, у скоєні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, встановленої під час судового розгляду, обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення та сторона захисту вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження та за відсутністю клопотань щодо доповнення судового розгляду, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит свідків, повне оголошення матеріалів кримінального провадження, авто технічних експертиз не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення, та докази, в тому числі експертизи, які містяться у матеріалах досудового розслідування, після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження та перевірки їх доказами ніким із учасників процесу не оспорюються.

Покази обвинуваченого, дані у ході судового засідання суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_6 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_6 , своїми діями скоїв злочин, передбачений ст.286 ч.2 КК України та його дії правильно кваліфіковані за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та його вина доведена в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з цим суд враховує положення ч.2, ч.3 ст.4 КК України за змістом якої злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Статтею 5 ч.2 КК України регламентовано, що Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, тобто слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу у межах санкції статті Особливої частини цього Кодексу.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину за необережності, дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має стійкі соціальні зв`язки, працює водієм, навчається, позитивно характеризується за місцем навчання, що підтверджується характеристикою, долученою стороною захисту, крім цього є прихожанином Свято-Миколаївської церкви, що свідчить про моральні стандарти особи, особисте ставлення до вчиненого діяння, усвідомлення своєї провини та щире каяття, про що говорить поведінка ОСОБА_6 під час судового провадження, відсутність будь-яких матеріальних та моральних претензій, що знайшло своє підтвердження у ході судового засідання, наявність позитивних планів на майбутнє.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому передбачені ст.66 ч.1 п.п.1, 2 КК України суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування з`ясовано, щодо кримінального провадження під час досудового розслідування долучалися речові докази, а саме вантажний сідловий тягач марки «Renault Magnum DXI 500» реєстраційний номер НОМЕР_1 зі спеціалізованим напівпричепом-контейнеровозом «SCHMITZ SPR 24» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зберігається на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_4 .

Водночас з`ясовано, що слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси 3.01.2023 року було винесено ухвалу про накладення арешту на вищевказаний транспортний засіб.

Положеннями ч.3 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт може бути накладено на майно, яке перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого, або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, заподіяну діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших осіб.

Статтею 174 КПК України передбачено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Дослідивши надані прокурором матеріали, суд дійшов до висновку, що ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Одеси за №947/56/23 (Пр.№1-кс/947/73/23) від 3.01.2023р. про накладення арешту на тимчасове вилучене майно, а саме вантажний сідловий тягач марки «Renault Magnum DXI 500» реєстраційний номер НОМЕР_1 зі спеціалізованим напівпричепом-контейнеровозом «SCHMITZ SPR 24» реєстраційний номер НОМЕР_2 , після набрання вироком чинності підлягають скасуванню, оскільки в подальшому потреба в застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відпадає, так як всі процесуальні дії закінчені, всі необхідні експертні дослідження по справі проведені, ніким із учасників процесу не оспорюються, при ухваленні вироку ОСОБА_6 втрачає статус обвинуваченого, конфіскація майна не передбачена санкцією статті, у зв`язку з чим з метою не порушення Конституційних прав громадян та реалізації права власника розпоряджатися або користуватися своїм майном, суд вважає, що є достатньо законних та обґрунтованих підстав для скасування арешту майна та вважає за необхідне вищезазначений речовий доказ, а саме вантажний сідловий тягач марки «Renault Magnum DXI 500» реєстраційний номер НОМЕР_1 зі спеціалізованим напівпричепом-контейнеровозом «SCHMITZ SPR 24» реєстраційний номер НОМЕР_2 після набрання вироком чинності повернути власнику - ОСОБА_9 , відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_3 , виданого 6.12.2017р. ТСЦ 5942, свідоцтва про реєстрацію напівпричепу серії та номеру НОМЕР_4 , виданого 26.06.2019р. ТСЦ 5942, що передбачено положеннями ст.100 ч.9 п.1 КПК України.

Також вивченням наданих до суду матеріалів з`ясовано, що до кримінального провадження під час досудового розслідування долучалися речові докази, а саме стерильні марлеві тампони зі змивами брудно-пилової речовини під час огляду транспортного засобу, які запаковані до сейф пакету та зберігається в матеріалах кримінального провадження досудового розслідування за №0000874 від 24.12.2022 року, а також куртка чорного кольору, кофта з капюшоном сірого кольору, джемпер чорного кольору, спортивні штани, труси, шкарпетки, черевики чорного кольору, які належали ОСОБА_7 , які запаковані в поліетиленовий пакет та передані до камери зберігання речових доказів відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській області, після набрання вироком чинності підлягають знищенню.

Також вивченням обвинувального акту встановлено, що у ході досудового розслідування здійснювалось залучення експертів для проведення трьох авто-технічних та транспортно - трасологічної експертиз, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, загальна сума яких складає 12665,94 гривень (2389,80 грв., 1672,86грв., 955,92грв., 2867,76 грв., 2389,80 грв., 2389,80грв.).

Матеріали кримінального провадження за №0000874 від 24.12.2022 року до обвинувального акту не долучалися, суду лише були надані матеріали щодо речових доказів, судових витрат та характеризуючи дані відносно ОСОБА_6 .

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд, при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , з урахуванням санкції ч.2 ст.286 КК України, яке відповідно положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, приймаючи до уваги дії потерпілого, який будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, некоректно себе поводив, був ініціатором конфлікту, оцінюючи у сукупності обставини, спосіб вчиненого злочину, характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку скоєного діяння за необережності, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, у судовому засіданні вину визнав в повному обсязі, особисте ставлення до вчиненого, активне сприяння розкриттю злочину, ту обставину, що він має постійне місце мешкання, міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем навчання, працює, відсутність матеріальних та моральних претензій зі сторони потерпілої, що знайшло своє підтвердження у ході судового засідання, враховуючи молодий вік обвинуваченого, його поведінку під час судового провадження, з якої вбачається, що він в повній мірі усвідомив свою вину, дійсно щиро розкаюється та не є суспільно-небезпечною особою, приймаючи до уваги позицію потерпілої, думку прокурора щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаної з позбавлення волі, на переконання суду виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням до нього ст.ст.75, 76 КК України, що на думку суду є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

Також за вищевказаними підставами, зважаючи на те, що робота та трудові зобов`язання ОСОБА_6 пов`язані з керуванням транспортного засобу, є єдиним джерелом доходів для існування, основним прибутком від якого залежить його матеріальний стан та має суттєве значення для продовження робочої діяльності у період оголошеного воєнного стану, що знайшло своє підтвердження під час судового розгляду, враховуючи позицію сторони захисту, потерпілої, думку прокурора з цього приводу, суд вважає за можливе не призначати ОСОБА_6 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Разом з цим суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування та судового провадження щодо ОСОБА_6 запобіжний захід не обирався. Оцінюючи у сукупності вищевикладені доводи, враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаного з позбавленням волі, суд не вбачає необхідності в вирішенні питання щодо запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 100, 174, 349, 369-371, 373-374, 394-395 КПК України,-

Ухвалив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, призначивши йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк три роки.

Відповідно до положень ст.76 ч.1 п.п.1, 2 КК України зобов`язати ОСОБА_6 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно ст.165 ч.1 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Виконання вироку в даній частині покласти на районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області за місцем фактичного проживання засудженого, направив копію вироку після набрання законної сили до органу, якому доручено виконання.

Міри запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 під час судового провадження не застосовувалися, тому після набрання вироком законної сили скасуванню не підлягають.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси за №947/56/23 (Пр. №1-кс/947/73/23) від 3.01.2023 року, якою був накладений арешт на транспортний засіб скасувати.

Скасувати арешт з майна, а саме вантажного сідлового тягача марки «Renault Magnum DXI 500» реєстраційний номер НОМЕР_1 зі спеціалізованим напівпричепом-контейнеровозом «SCHMITZ SPR 24» реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Речовий доказ вантажний сідловий тягач марки «Renault Magnum DXI 500» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_3 , виданого 6.12.2017р. ТСЦ 5942 належить ОСОБА_9 ;

- спеціалізований напівпричіп-контейнеровоз «SCHMITZ SPR 24» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію напівпричепу серії та номеру НОМЕР_4 , виданого 26.06.2019р. ТСЦ 5942 належить ОСОБА_9 , які зберігаються на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_4 , після набрання вироком законної сили передати власнику - ОСОБА_9 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_5 .

Речові докази - стерильні марлеві тампони зі змивами брудно-пилової речовини під час огляду транспортного засобу, долучених до матеріалів кримінального провадження досудового розслідування за №0000874 від 24.12.2022 року зберігати в матеріалах досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження.

Речові докази - куртку чорного кольору, кофту з капюшоном сірого кольору, джемпер чорного кольору, спортивні штани, труси, шкарпетки, черевики чорного кольору, які належали ОСОБА_7 , які запаковані в поліетиленовий пакет та передані до камери зберігання речових доказів відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській області, після набрання вироком чинності - знищити.

Виконання вироку в даній частині покласти на СУ ГУНП в Одеській області, який безпосередньо займався розкриттям злочину.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати у загальній сумі 12665,94 гривень (2389,80 грв., 1672,86грв., 955,92грв., 2867,76 грв., 2389,80 грв., 2389,80грв.), пов`язаних із залученням експертів для проведення авто-технічних та транспортно трасологічної експертиз під час досудового розслідування.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Суворовський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя: ОСОБА_1