ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1881/24 Справа № 198/397/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю (в режимі відеоконференції):

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000390,за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на вирок Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у с. Нижньотепле Станично-Луганського району Луганської області, громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення та правову кваліфікацію її дій за ч. 5 ст.111-1 КК, просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного основного покарання через його суворість.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що суд не врахував майже миттеву окупацію Щастинського району в лютому 2022 року і те, чи мала ОСОБА_8 можливість виїхати звідти.

Вважає, що судом безпідставно відкинуті доводи сторони захисту щодо підстав добровільності зайняття ОСОБА_8 вказаної посади, чи мала вона можливість відмовитись від неї, чому не виїхала з окупованої території, чи має на окупованій території батьків та дітей, за які кошти повинна була існувати на окупованій території.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років, з позбавленням права обіймати будь-які посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги, на строк п`ятнадцять років, з конфіскацією в дохід держави всього майна, яке є її приватною власністю.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_8 залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 вирішено рахувати з моменту її затримання у зв`язку з виконанням даного вироку.

Строк відбування додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати будь-які пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги, вирішено рахувати з моменту відбуття основного покарання.

ОСОБА_9 оскражуваним вироком було визнано винуватою у скоєнні кримінального правопорушення за наступних фактичних обставин, які в апеляційному порядку не оспорюються.

Так, згідно зі статтями 1-3, 6 Конституції України - Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. Суверенітет України поширюється на всю її територію. Україна є унітарною державою. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до статей 17, 19, 65, 68 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. На території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом. На території України не допускається розташування іноземних військових баз. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України; кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Частиною 3 статті 4, частиною 2 статті 9 Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що військові адміністрації населених пунктів утворюються в одному чи декількох населених пунктах (селах, селищах, містах), в яких сільські, селищні, міські ради та/або їхні виконавчі органи не здійснюють покладені на них Конституцією та законами України повноваження, у тому числі внаслідок фактичного саморозпуску або самоусунення від виконання своїх повноважень, або їх фактичного невиконання, або припинення їх повноважень згідно із законом. Органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

При цьому, 24.02.2022 Російською Федерацією здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України, розпочато ведення агресивної війни проти України, захоплення її території, яке на даний час триває.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.

У подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжувався Указами Президента України (№ 133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024), із затвердженням відповідними законами України.

Внаслідок ведення агресивної війни з боку Російської Федерації проти України населені пункти на території Щастинського району Луганської області, зокрема, Нижньотеплівської сільської територіальної громади, з 24 лютого 2022 року захоплені збройними силами Російської Федерації спільно з незаконними збройними формуваннями так званої «Луганської Народної Республіки».

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Нижньотеплівська сільська територіальна громада Щастинського району Луганської області з 24.02.2022 і до теперішнього часу перебуває під тимчасовою окупацією та оточенні (блокуванні) з боку РФ та незаконних збройних формувань так званої «ЛНР».

В розумінні п. 6 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території Щастинського району Луганської області державою-агресором створено окупаційну адміністрацію Російської Федерації, тобто сукупність державних органів і структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Таким чином, на тимчасово окупованій території Щастинського району Луганської області, до складу якого входить Нижньотеплівська сільська територіальна громада, представниками так званої «ЛНР», підконтрольними державі-агресору РФ, організовано та розпочато діяльність незаконних органів влади, зокрема, указом так званого голови «ЛНР» від 03.03.2022 УГ-125/22, створено незаконний орган влади - «Адміністрацію Станично-Луганського району ЛНР», структурним підрозділом якої є «Теплівський відділ життєзабезпечення населених пунктів Адміністрації Станично-Луганського району ЛНР».

В грудні 2022 року (більш точний час в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено) громадянка України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась приблизно о 04:00 годині ранку 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, знаходячись на тимчасово окупованій території в АДРЕСА_1 , переслідуючи свої особисті інтереси, маючи умисел на зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, і реалізуючи його, вступила у злочинну змову з представниками окупаційної адміністрації держави-агресора - РФ та представниками так званої «ЛНР», з метою наділення її функціями посадової особи незаконного органу влади, а саме так званого «Теплівського відділу життєзабезпечення населених пунктів Адміністрації Станично-Луганського району ЛНР». Отримавши від останніх пропозицію зайняти посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, ОСОБА_8 , в порушення вимог Конституції та Законів України, добровільно, умисно надала свою згоду на призначення її на посаду начальника так званого «Теплівського відділу життєзабезпечення населених пунктів Адміністрації Станично-Луганського району ЛНР», який є структурним підрозділом так званої «Адміністрації Станично-Луганського району ЛНР».

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, в грудні 2022 року (більш точний час в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено), ОСОБА_8 , перебуваючи на тимчасово окупованій території - в с.Тепле Нижньотеплівської сільської територіальної громади Щастинського району Луганської області, розуміючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, а також переслідуючи свої особисті, корисливі інтереси, погодившись на пропозицію окупаційної адміністрації держави-агресора РФ та представників незаконних збройних формувань так званої «ЛНР», умисно, добровільно зайняла посаду начальника так званого «Теплівського відділу життєзабезпечення населених пунктів Адміністрації Станично-Луганського району ЛНР», який є структурним підрозділом так званої «Адміністрації Станично-Луганського району ЛНР», тобто посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Вказані дії ОСОБА_8 судом кваліфіковано за ч. 5 ст. 111-1 КК України за ознаками колабораційної діяльності, що полягає у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Висновки суду першої інстанції про вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, доведеність її вини та правильність кваліфікації її дій за ч. 5 ст. 111-1 КК України, законність та справедливість за видом та розміром застосованих до обвинуваченої додаткових покарань в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст. ст. 394, 404 КПК України вирок суду у цій частині колегією суддів не переглядається.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, що стосуються суворості призначеного обвинуваченій основного покарання, колегія суддів приходить до наступного.

Так, ч. 1 ст. 65 КК передбачено, що суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що при призначенні судом основного покарання ОСОБА_8 вказані вимоги закону про кримінальну відповідальність було виконано та достатньою мірою враховано обставини, що мають значення, а саме тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, що згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином; дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима; відсутність як обставин, що пом`якшують її покарання, так і обставин, що його обтяжують.

Проаналізувавши наведені обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання ближче до верхньої межі, передбаченої санкцією ч. 5 ст. 111-1 КК України, у виді позбавлення волі строком на 8 років, із чим колегія суддів погоджується та вважає це покарання законним, справедливим, достатнім для виправлення цієї обвинуваченої та попередження нових злочинів, а належних підстав для його пом`якшення за видом або розміром не вбачає.

Наведені захисником в апеляційній скарзі доводи у сукупності не спростовують вищенаведених висновків суду, оскільки вони не містять нових відомостей, які мають значення для призначення покарання, та полягають у висловленні нічим не підтверджених припущень з приводу можливого впливу фактичних обставин, що мали місце на час вчинення інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, на дії останньої, та ймовірних мотивів обвинуваченої, що спонукали її до колабораційної діяльності.

З урахуванням наведеного колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченій основного покарання, у зв`язку із чим у задоволенні апеляційної скарги належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 414, 418, 419 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Вирок Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2024 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4