Справа №127/5536/24
Провадження №1-кс/127/2457/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області майора юстиції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000065 від 13.02.2024 за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області майора юстиції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000065 від 13.02.2024 за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянин України, обґрунтовано підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, інформаційній безпеці України: надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинена в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до Конституції України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією (далі рф) 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент рф володимир путін, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів зс рф на територію України.

Відповідно до статей 132-134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі АР Крим) є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

З метою зміни меж території та державного кордону України під безпосереднім керівництвом та контролем невстановлених на цей час представників влади та зс рф, 7 квітня 2014 року на території Донецької області України створено терористичну організацію «донецька народна республіка» (далі «днр»), а 27 квітня 2014 року на території Луганської області України терористичну організацію «луганська народна республіка» (далі «лнр»), у складі яких утворені незаконні збройні формування.

Контроль та координація діяльності цих терористичних організацій, як і їх фінансове та матеріальне забезпечення, у тому числі зброєю, боєприпасами, військовою технікою, здійснюється представниками влади та зс рф.

Основними завданнями учасників указаних терористичних організацій є насильницьке повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, зміна меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом застосування зброї, вчинення терористичних актів здійснення вибухів, підпалів та інших дій, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людини, загрозу заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків.

Ураховуючи викладене, «днр» і «лнр» є стійкими об`єднаннями невизначеної кількості осіб (більше трьох), створені з метою здійснення терористичної діяльності, у межах яких здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, а тому у відповідності до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» є терористичними організаціями.

Визнання Верховною Радою України «днр» і «лнр» терористичними організаціями, як і численні злочини вчинені їх представниками, знайшли своє відображення у Заяві Верховної Ради України «Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України», схваленій постановою Верховної Ради України від 22 липня 2014 року № 1596-VII, Заяві Верховної Ради України «Щодо протидії поширенню підтримуваного російською федерацією міжнародного тероризму», схваленій постановою Верховної Ради України від 22 липня 2014 року № 1597-VII, Зверненні Верховної Ради України до Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, національних парламентів держав членів ЄС, США, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженому постановою Верховної Ради України від 14 січня 2015 року № 106-VIII, Заяві Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», схваленій постановою Верховної Ради України від 21 квітня 2015 року № 337-VIII.

Отже, Верховною Радою України, як єдиним законодавчим органом державної влади, констатовано віднесення «днр» і «лнр» до терористичних організацій, а відповідних осіб, які забезпечують їх функціонування, як учасників терористичної організації.

Керівники терористичних організацій «днр» і «лнр» за сприяння та координації представників влади рф провели фіктивні референдуми про відокремлення Донецької і Луганської областей від України та проголошення їх незалежними «державами».

У подальшому, з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами України, що проживають на тимчасово окупованих територіях Донецької області, громадянами рф та світовою спільнотою, 19 лютого 2022 року керівником терористичної організації «днр» оголошено загальну мобілізацію на окупованій території Донецької області, а 21 лютого 2022 року рф визнано «днр» та «лнр» незалежними державами.

22 лютого 2022 року президент рф направив до ради федерації звернення про використання збройних сил рф за межами рф, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року приблизно о 5 годині президент рф оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

У подальшому зс рф, які діяли за наказом керівництва рф і зс рф, вторглись на територію Україну шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно увійшли на територію Україну через державні кордони України в Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків. Аналогічні дії були вчинені підрозділами терористичної організації «днр», які увійшли у склад збройних сил рф.

24 лютого 2022 року указом Президента України Володимира Зеленського № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, дію якого неодноразово та безперервно продовжено подальшими Указами Президента України, які затверджено Верховною Радою України, та який діє на даний час.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_6 у період з 2014 по 2022 роки публічно підтримував збройну агресію рф проти України, у тому числі як учасник терористичної організації «донецька народна республіка». У зв`язку з проведенням антиукраїнської злочинної діяльності з 2014 року по теперішній час ОСОБА_6 на території підконтрольній державній владі України не перебуває.

Так, ОСОБА_6 достовірно знаючи про викладені вище обставини, маючи проросійські та українофобні ідеологічні мотиви, умисно, усвідомлюючи явно злочинний характер своїх дій, їх суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, розуміючи неприпустимість вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, в умовах воєнного стану, протистояння Збройних Сил України та всього українського народу державі-агресору, порушуючи ст. 17 та ст. 65 Конституції України, зрадив Україні та Українському народові за наступних обставин.

Після початку повномасштабного вторгнення зс рф до України 24 лютого 2022 року та до серпня 2022 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами вступили у змову щодо здійснення підривної діяльності на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, інформаційній безпеці України.

Здійснення такої діяльності реалізовано шляхом цілеспрямованого збору інформації розвідувального характеру, зокрема, щодо переміщення, руху та точного розташування підрозділів Збройних сил України та інших підрозділів Сил оборони України, які беруть безпосередню участь у відсічі збройної агресії рф проти України, з можливістю ідентифікувати їх на місцевості, із залученням невстановлених осіб, у тому числі невстановлених жителів України, як агентів-інформаторів, а також оперативного передавання вказаної інформації представникам рф для коригування та наведення артилерійського вогню, ракетних ударів та іншого вогневого ураження таких підрозділів.

У подальшому, 30 серпня 2022 року о 13 год. 35 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи на території рф, реалізуючи вказаний злочинний умисел, на виконання попередньо досягнутих домовленостей передав ОСОБА_7 відомості про розташування підрозділу Збройних сил України поблизу АДРЕСА_2 із зазначенням точних географічних координат вказаного місця.

Також 04 вересня 2022 року в період з 18 год. 11 хв. до 18 год. 19 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи на території рф, продовжуючи реалізацію вказаного злочинного умислу та домовленостей, передав ОСОБА_7 відомості про шість місць розташування підрозділів Збройних сил України у Зміївському та Чугуївському районах Харківської області із зазначенням точних географічних координат вказаних місць, та додатково пояснив, що вказані ділянки місцевості з 29 серпня 2022 року є місцями концентрації особового складу та військової техніки Збройних сил України, зокрема танків та артилерії.

Після цього, 06 вересня 2022 року о 21 год. 42 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи на території рф, продовжуючи реалізацію вказаного злочинного умислу та домовленостей, передав ОСОБА_7 уточнені відомості про актуальність переданої 04 вересня 2022 року інформації та про рух підрозділів Сил оборони України в районі м. Балаклія Ізюмського району Харківської області, надавши відомості про три місця тимчасового розміщення підрозділів Сил оборони України та про їх маршрут руху, наголосивши на необхідності швидкого реагування з боку зс рф на вказані переміщення шляхом залученням резервів.

Крім того, 08 вересня 2022 року о 22 год. 18 хв., перебуваючи на території рф ОСОБА_7 , достовірно знаючи про зв`язки ОСОБА_8 з невстановленими представниками органів державної влади країни-агресора, представниками окупаційної адміністрації та збройними силами рф, продовжуючи реалізацію власного злочинного умислу, діючи на виконання попередньо досягнутих домовленостей із ОСОБА_8 , доповів останньому отримані від ОСОБА_6 30 серпня 2022 року відомості, повідомивши, що саме за допомогою переданої інформації до 03 вересня 2022 року було знищено пункт управління Збройних сил України поблизу АДРЕСА_2 , про що публічно заявили представники міністерства оборони рф.

Також 08 вересня 2022 року о 22 год. 19 хв. ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію вказаного злочинного умислу та домовленостей, передав особі, досудове розслідування стосовно якої здійснюється в іншому кримінальному провадженні, отримані від ОСОБА_6 04 та 06 вересня 2022 року вказані вище відомості про розташування та переміщення підрозділів Сил оборони України для подальшого передавання вказаних відомостей невстановленим представникам органів державної влади рф.

У зв`язку із наявністю достатніх доказів для підозри особи у вчиненні злочину, 02.08.2023, у порядку передбаченому ч. 3 ст. 111, ч. 8 ст. 135, п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкцією ч. 2 ст. 111 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 доводиться зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 15.03.2023 з додатками; протокол огляду від 26.06.2023; протокол огляду від 28.06.2023; протокол огляду від 29.06.2023; протокол огляду від 28.09.2023; відповіддю на запит начальника штабу заступника командувача оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » № 311/ОУВ від 14.08.2023, а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Повістки про виклик ОСОБА_6 на 07, 08 та 09 серпня 2023 року для допиту його як підозрюваного, проведення інших слідчих та процесуальних дій опубліковано в газеті загальнодержавної сфери розповсюдження «Урядовий кур`єр» та розміщено на офіційному веб-сайті сайті Офісу Генерального прокурора, тому підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Підозрюваний ОСОБА_6 на виклики слідчого не з`являється, про причини неявки не повідомляє, а його перебування на території держави-агресора унеможливлює проведення необхідних досудовому розслідуванню процесуальних дій. У зв`язку із цим 12.09.2023 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у державний, міждержавний та міжнародний розшук. Надалі, постановою про зупинення досудового розслідування від 29.09.2023 досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000038 від 30.01.2023 зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України. При цьому, 13.02.2024 досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000038 від 30.01.2023 відновлено слідчим з підстав, передбачених ч. 1 ст. 282 КПК України. Після цього, постановою прокурора про виділення матеріалів досудового розслідування від 13.02.2024 виділено з матеріалів досудового розслідування за № 0000038 від 30.01.2023 матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України, в окреме провадження, якому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань присвоєно № 0000065 від 13.02.2024.

Підставою застосування зазначеного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подальшого його продовження, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наразі існують наступні обґрунтовані ризики:

-у ОСОБА_6 наявні можливості переховуватись від органу досудового розслідування та суду на території держави-агресора російської федерації, на території якої він проживає та має соціальні зв`язки, а також останній здійснює виїзди на тимчасово окуповану територію України. Крім того сторона обвинувачення вважає такі дії цілком вірогідними, беручи до уваги те, яке загрожує підозрюваному покарання у разі визнання його винуватим в інкримінованому йому злочині (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України);

-ОСОБА_6 наразі переховується від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що свідчить про можливість незаконно впливати іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України);

-ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи обставини вчинення ним інкримінованого злочину, в якому він підозрюється, що вказують на схильність до вчинення дій, спрямованих на допомогу державі-агресору, окупаційній адміністрації держави-агресора, надання їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України. Ідеологічні мотиви, тобто свідомо обрана антиукраїнська позиція під час окупації, може стати підґрунтям для вчинення інших злочинів проти основ національної безпеки України, у тому числі у співпраці з представниками держави-агресора під час дії воєнного стану в Україні (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, шляхом створення інших умов та обставин з метою уникнення кримінальної відповідальності (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

З огляду на викладене, наявні реальні підстави вважати, що ОСОБА_6 можуть бути вчиненні дії, визначені п.п. 1, 3, 4, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, що у свою чергу дає підстави для обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_6 постійно перебуває на території рф, а також здійснював виїзди на тимчасово окуповану територію України.

Запобігти зазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування стосовно обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Окрім цього, у даному випадку, відповідно до положень ч. 6 ст. 176 КПК України, враховуючи кваліфікацію злочину, застосовується тримання під вартою, а не більш м`які запобіжні заходи.

Таке обмеження права підозрюваного на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують реальні ознаки суспільного інтересу в умовах воєнного стану, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, для запобігання ризикам, які зазначені в клопотанні, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки обвинуваченої.

Беручи до уваги тяжкість злочину, значну суспільну небезпеку діяння, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України, та дію воєнного стану на всій території України, визначення застави будь-якого розміру не забезпечить належного виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язків та не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3,4, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, тому слідчий просив клопотання задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримали та просили задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні по суті клопотання заперечував.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного висновку.

Слідчим відділом УСБУ у Вінницькій області за процесуального керівництва Вінницької окружної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000065 від 13.02.2024 за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України.

02.08.2023, у порядку передбаченому ч. 3 ст. 111, ч. 8 ст. 135, п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повістки про виклик ОСОБА_6 на 07, 08 та 09 серпня 2023 року для допиту його як підозрюваного, проведення інших слідчих та процесуальних дій опубліковано в газеті загальнодержавної сфери розповсюдження «Урядовий кур`єр» та розміщено на офіційному веб-сайті сайті Офісу Генерального прокурора, тому підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Підозрюваний ОСОБА_6 на виклики слідчого не з`являється, про причини неявки не повідомляє, а його перебування на території держави-агресора унеможливлює проведення необхідних досудовому розслідуванню процесуальних дій.

12.09.2023 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у державний, міждержавний та міжнародний розшук.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Зокрема, при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, на час розгляду клопотання, підозра щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України обґрунтована, про що свідчать докази, які зібрані в кримінальному провадженні та доведені прокурором при розгляді даного клопотання. Причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення достатньою мірою, для даної стадії кримінального провадження, доводиться доказами, які долучені слідчим до матеріалів клопотання.

Дослідивши надані докази, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

На даний час, підозрюваний переховується від органів досудового розслідування і суду, та перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, крім того, у підозрюваного можуть зберігатися об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Зазначене свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається в тому, що підозрюваний перебуваючи на волі має можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи обставини вчинення ним інкримінованого злочину, в якому він підозрюється, що вказують на схильність до вчинення дій, спрямованих на допомогу державі-агресору, окупаційній адміністрації держави-агресора, надання їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України. Ідеологічні мотиви, тобто свідомо обрана антиукраїнська позиція під час окупації, може стати підґрунтям для вчинення інших злочинів проти основ національної безпеки України, у тому числі у співпраці з представниками держави-агресора під час дії воєнного стану в Україні (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкцією ч. 2 ст. 111 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, оголошений у державний, міждержавний розшук та наявні ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, тому слідчий суддя приходить до переконання, про наявність достатніх підстав для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області майора юстиції ОСОБА_4 задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Харків, громадянину України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя