Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/348/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2024 року. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника колонії ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку у м. Кропивницькому матеріали клопотання засудженого ОСОБА_8 за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 березня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотанні засудженого:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

про застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання.

ВСТАНОВИЛА:

До Ленінського районного суду м. Кіровограда надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 , в якому просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Клопотання мотивовано тим, що до нього необхідно застосувати положення ст.81 КК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 березня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання.

Рішення суду мотивовано тим, що засуджений немає друзів, соціальних контактів, у тому числі і з іншими засудженими. Отже, протягом тривалого проміжку строку відбування сукупність характеристик вказує на те, що поведінка та ставлення до праці засудженого не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказувала на те, що засуджений став на шлях виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просив скасувати оскаржувану ухвалу та задовольнити його клопотання мотивуючи тим, що суд першої інстанції безпідставно та в порушення вимог закону відмовив у задоволенні клопотання про застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання. Крім того, зазначив, що хоче працювати в УВП та має обмежену працездатність.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_8 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, представника колонії ОСОБА_7 та прокурора, які просили відмовити в задоволені апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Частиною другою цієї норми закріплено, що умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

Основними засобами виправлення та ресоціалізації засуджених є: встановлений порядок виконання та відбування покарання; суспільно-корисна праця; соціально-виховна робота; загальноосвітнє і професійно-технічне навчання; громадський вплив.

Встановлений порядок виконання та відбування покарання - це не що інше, як режим виконання та відбування покарання, відповідно до визначення, наведеного у ст. 102 КВК України. Режим, являючись одним із засобів виправлення засуджених, по суті створює основу для застосування всіх інших засобів впливу на них.

Частиною 1 ст.6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» (далі - Постанови №2) при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з матеріалів клопотання, вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 26.12.2018 ОСОБА_8 засуджено за ч.1 ст.263-1, ч.1 ст.263, ч.2 ст.125, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Початок строку покарання 05.12.2017, кінець строку 05.12.2025. На даний час засуджений відбув більше 3/4 частини покарання.

Згідно наданих ДУ «Кропивницька ВК (№6)» характеризуючих матеріалів відносно засудженого ОСОБА_8 , останній бажає змінити своє життя, однак це бажання є поодиноким та не має системний характер. Засуджений усвідомлює, що саме потребує змін, але при цьому нічого не робить. Має позитивні плани на майбутнє, але не розуміє яким чином їх втілити в життя.

Згідно витягу з протоколу від 28.12.2023 засідання адміністративної комісії Кропивницької ВК (№6) з питання умовно дострокового звільнення засудженого ОСОБА_8 вбачається, що останньому відмовлено в застосуванні умовно дострокового звільнення, як такому, що не довів свого виправлення (а.о.с.70, т.2).

Засуджений не усвідомлює наслідки вчиненого правопорушення для потерпілої особи, заперечує серйозність вчиненого. Вважає, що деякі типи антисоціальної поведінки прийнятні. Засуджений шкодує, що був викритий правоохоронними органами. Засуджений має 2 заохочення та 5 стягнень у виді догани, суворої догани, поміщення в дисциплінарний ізолятор. ОСОБА_8 стверджує, що має бажання працювати в УВП, але за поведінкою особи свідчить, що це не відповідає дійсності. Згідно довідки медичної частини №6 Філії «ЦОЗ ДКВС України» в Черкаській та Кіровоградській областях від 03.03.2024 ОСОБА_8 є працездатним з обмеженням.

Крім того, як вбачається з матеріалів клопотання, визначення ступеню виправлення засудженого здійснюється відповідно до Методики визначення ступеня виправлення засудженого, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 19.01.2023 за № 294/5 (далі Методика).

Зокрема, Методика визначає єдині підходи до визначення ступеня виправлення засуджених, щодо яких може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким (далі - заміна покарання) відповідно до статей 81, 82 КК, та в інших випадках, передбачених кримінально-виконавчим законодавством, для визначення ступеня виправлення засудженого.

Пунктом 2 Розділу І Методики регламентовано, що ступінь виправлення засудженого визначається з урахуванням оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, проведеної згідно з методичними рекомендаціями, визначеними Міністерством юстиції України та з використанням підсистеми «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту, а також стану реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи із засудженим (далі - Індивідуальна програма засудженого), яка є складовою Щоденника індивідуальної роботи із засудженим, Щоденника соціально-виховної роботи із засудженим неповнолітнім, визначених Положенням про відділення соціально-психологічної служби, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 04 листопада 2013 року № 2300/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 04 листопада 2013 року за № 1863/24395 (далі - Щоденник), та відображається у висновку щодо ступеня виправлення засудженого (далі - Висновок), форма якого наведена в додатку до цієї Методики.

Пунктом 1 Розділу ІІ Методики визначено, що під час складання проекту висновку враховуються: інформація, отримана з матеріалів особової справи; дані з Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту; оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, визначена за допомогою підсистеми «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту; стан реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи із засудженим; дані Щоденника.

Відповідно до пункту 9 Розділу ІІ Методики складений проект висновку подається для подальшого обговорення та розгляду комісією, визначеною розділом VI Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 червня 2012 року № 847/5, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 14 червня 2012 року за № 957/21269 (далі - комісія).

Методикою визначено, що у структурі висновку передбачаються шість розділів: І «Загальна інформація», II «Критерії оцінки виправлення засудженого», III «Оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення», IV «Стан реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи», V «Характеристика під час відбування покарання», VI «Психологічна характеристика засудженого».

Згідно з пунктом 10 Розділу ІІ Методики після обговорення результатів інформації, наведеної у проекті висновку, комісією підсумовується загальний бал розділів ІІ-VІ та визначається відповідний ступінь виправлення засудженого, а саме: якщо бал дорівнює або менше «64», то засуджений не став на шлях виправлення (не довів своє виправлення) та не може бути представлений до заміни покарання на підставі статей 81, 82 КК; якщо бал становить «65» та вище, то засуджений став на шлях виправлення (довів своє виправлення) та має бути представлений до заміни покарання на підставі статей 81, 82 КК.

Так, з наданого висновку щодо ступеню виправлення засудженого ОСОБА_8 вбачається, що він був складений відповідно до зазначених вище приписів.

Таким чином, у висновку ОСОБА_8 , комісією підсумовано загальну кількість балів розділів ІІ-VІ висновку, яка становить 60 балів, що свідчить про те, що засуджений не став на шлях виправлення, тобто не довів свого виправлення. Серед іншого, у висновку вказано, що засуджений ОСОБА_8 не усвідомлює, що саме треба змінити в житті, хоч і має позитивні плани на майбутнє.

У відповідності до положень ст.126 КВК України до підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне, під час відбування покарання не здобув ніякого виду освіти (професійно-технічну, вищу, неформальну).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про те, що він став на шлях виправлення та хоче працювати колегія суддів вважає такими, що самі по собі не впливають на ступінь виправлення засудженого, а враховуються у сукупності з іншими обставинами при вирішенні питання про можливість звільнення особи умовно достроково від відбування призначеного покарання, тому не є підставою для застосування до засудженого положень ст. 81 КК України.

На переконання колегії суддів, засуджений ОСОБА_8 під час всього часу відбування покарання, своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення та потребує подальшого контролю з боку адміністрації установи виконання покарань.

Враховуючи поведінку засудженого, який не усвідомлює наслідки вчиненого правопорушення для потерпілої особи, заперечує серйозність вчиненого. Вважає, що деякі типи антисоціальної поведінки прийнятні. Засуджений шкодує, що був викритий правоохоронними органами. Засуджений має 2 заохочення та 5 стягнень у виді догани, суворої догани, поміщення в дисциплінарний ізолятор. Така поведінка засудженого за більший проміжок відбування покарання не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказувала на те, що засуджений став на шлях виправлення, оскільки умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей у провадженні в сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним, з чим погоджується і колегія суддів.

Крім того, при цьому колегія суддів враховує, що згідно витягу з протоколу від 28.12.2023 засідання адміністративної комісії Кропивницької ВК (№6) з питання умовно дострокового звільнення засудженого ОСОБА_8 вбачається, що останньому відмовлено в застосуванні умовно дострокового звільнення, як такому, що не довів свого виправлення (а.о.с.70, т.2).

Інших переконливих даних, які б могли свідчити про те, що ОСОБА_8 став на шлях виправлення, засуджений не навів в апеляційній скарзі та він не надав при її розгляді у суді апеляційної інстанції.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, мотивованою та обгрунтованою, підстави для її зміни чи скасування відсутні, а тому апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 537, 539, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 березня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування умовно дострокового звільнення від відбування покарання - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та в касаційному порядку не оскаржується.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)