Справа № 359/1377/24
Провадження № 1-в/359/91/2024
У Х В А Л А

18 березня 2024 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , представника БВК № 119 ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання начальника державної установи «Бориспільська виправна колонія (№ 119)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 про заміну засудженому ОСОБА_4 невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням,

в с т а н о в и в :

До суду надійшло клопотання начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 про заміну засудженому ОСОБА_4 невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

У судовому засіданні представник БВК №119 та засуджений підтримали клопотання.

Прокурор в судовому засіданні проти поданого клопотання заперечувала, оскільки останній не став на шлях виправлення і на даний час підстав для заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням не має.

Дослідивши докази, які містяться в матеріалах клопотання, оглянувши особову справу засудженого, суд дійшов до таких висновків.

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.03.2020 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України, до покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

За змістом вищевказаної норми, положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання. Висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен ґрунтуватися не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

З матеріалів особової справи та характеристики вбачається, що засуджений 23.09.2020 року прибув до державної установи «Бориспільська виправна колонія (№119)». За час відбування покарання характеризується позитивно, має 5 заохочень. Стягнень не має. Працевлаштований на виробничій зоні установи, де отримує заохочення. Не робить відповідних висновків за скоєні ним злочини та не змінює лінію поведінки. В залежності від ситуації, коли з ним не погоджуються, ображають, висловлюють протилежну думку, відмовляють у чомусь, може вчиняти насильницькі дії по відношенню до інших осіб. Зі слів засудженого, свою вину визнає частково, перекладає відповідальність на інших. До працівників УПВ ставиться з повагою. Має позитивні плани на майбутнє, але не розуміє, яким чином їх втілити. У найближчих планах стверджує, що має бажання змінити своє життя та має плани на майбутнє. Участь у програмах ДВВ не приймає.

01.02.2024 року розглядався на комісії установи щодо можливості заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, та за рішенням комісії засуджений став на шлях виправлення та заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Разом з цим, оцінюючи у сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, що засудженим ОСОБА_4 не надано конкретних переконливих даних про те, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування обмеження волі. Згідно матеріалів справи вбачається, що з березня 2022 року по вересень 2023 року засуджений не був працевлаштований в установі. В судовому засіданні своє ставлення до вчиненого злочину не зміг пояснити, не вказав і про обставини своєї зразкової поведінки, сумлінне ставлення до виконання обов`язків, які слід суду врахувати. Щодо дотримання порядку та умов відбування покарання суд наголошує на тому, що добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст. 9 КВК України є його обов`язком, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

За таких обставин, в задоволенні клопотання начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 про заміну засудженому ОСОБА_4 невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням слід відмовити.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. 537, ст. 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання начальника державної установи «Бориспільська виправна колонія (№ 119)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 про заміну засудженому ОСОБА_4 невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням - відмовити.

Повний текст ухвали оголошено 18 березня 2024 року о 16.30 год.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1