УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року Слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області

ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000491 від 15.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ

16 травня 2024 року слідчий ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним клопотанням, яке обґрунтовує тим, що 14 травня 2024 року, близько 10 години, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «Nissan Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою Р-15 сполученням «Ковель-Жовква» між населеними пунктами с. Суходоли та с. Новосілки, у напрямку м. Володимира, на заокругленій ділянці автодороги, не справився з керуванням, виїхав на праве по ходу руху узбіччя, та допустив перекидання вищевказаного автомобіля, в результаті чого ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження з якими був доставлений до КП «Володимирське ТМО».

15 травня 2024 року відомості про вказаний факт СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування №0000491, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

14.05.2024, в ході огляду місця події, а саме на автодорозі Р-15 сполученням «Ковель-Жовква» між населеними пунктами с. Суходоли та с. Новосілки, було виявлено та вилучено автомобіль марки «Nissan Qashqai» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який поміщено на майданчик зберігання транспортних засобів, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 автомобіль марки «Nissan Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_5 , яка проживає: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України, даний автомобіль вважається тимчасово вилученим майном.

Слідчий вважає, що вилучений 14.05.2024 автомобіль марки «Nissan Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_3 , має значення речового доказу у кримінальному провадженні № 0000491 від 15.05.2024, оскільки він може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому є достатні підстави вважати, що він відповідає критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України.

Крім того, на даний час у кримінальному провадженні необхідно провести ряд необхідних судових експертиз та слідчих дій за участю вищезазначеного автомобіля.

Таким чином вилучений автомобіль марки «Nissan Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_3 , підлягає арешту із забороною відчуження, розпорядження та користуванням, оскільки має значення речового доказу і на даний час у провадженні є необхідність у проведенні за його участю ряду судових експертиз та слідчих дій, що дозволить об`єктивно встановити обставини, які мають значення для кримінального провадження. В іншому ж випадку, вказаний автомобіль, який є речовим доказом у кримінальному провадженні, підлягатиме поверненню з подальшою неможливістю проведення необхідних експертиз, оскільки сліди злочину на ньому можуть бути знищені.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій підтримав клопотання та просив розгляд клопотання провести за його відсутності.

Володілець майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, оскільки перебуває в медичному закладі.

Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття вказаних осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Враховуючи те, що учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явилися, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів, у відповідності з ч.4 ст. 107 ЦПК України, не здійснювалося.

Вивчивши клопотання та дослідивши долучені до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Встановлено, що Володимирським РВП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000491 від 15.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами).

Згідно витягу з ЄРДР 14 травня 2024 року, близько 10 години, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «Nissan Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою Р-15 сполученням «Ковель-Жовква» між населеними пунктами с. Суходоли та с. Новосілки, у напрямку м. Володимира, на заокругленій ділянці автодороги, не справився з керуванням, виїхав на праве по ходу руху узбіччя, та допустив перекидання вищевказаного автомобіля, в результаті чого ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження з якими був доставлений до КП «Володимирське ТМО».

14.05.2024, в ході огляду місця події, а саме на автодорозі Р-15 сполученням «Ковель-Жовква» між населеними пунктами с. Суходоли та с. Новосілки, було виявлено та вилучено автомобіль марки «Nissan Qashqai» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який поміщено на майданчик зберігання транспортних засобів, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою слідчого від 15.05.2024 вказаний автомобіль визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (ч.2 ст.131, ч.1 ст.170 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні правові підстави для накладення арешту на зазначений у клопотанні слідчого транспортний засіб, з метою його збереження та проведення необхідних експертиз, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що цей автомобіль є доказом кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення або втрати майна, чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На думку слідчого судді, накладення арешту в даному випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження. У цьому контексті слідчий суддя враховує, серед іншого, суспільну небезпеку ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, його специфіку і тяжкість, а також можливість виявлення на відповідному майні відомостей, що мають істотне значення для розслідування відповідних злочинів. За таких обставин, слідчий суддя вважає, що пов`язані із накладенням арешту обмеження не є невиправдано обтяжливими для власника або володільця такого майна.

При цьому, у ході розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено негативних наслідків арешту майна для третіх осіб.

З урахуванням зазначеного, слідчий суддя переконаний, що накладення арешту на даному етапі досудового розслідування у цьому випадку є пропорційним та співрозмірним завданням кримінального провадження і переслідує легітимну мету.

Слідчий суддя відзначає, що накладення арешту на відповідний транспортний засіб не є припиненням права власності на нього або невідворотнім позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, однак такий захід є тимчасовим.

Керуючись ст.ст.170-174 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000491 від 15.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене 14.05.2024 в ході огляду місця події, а саме, на автомобіль марки автомобіль марки «Nissan Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 , та яким керував ОСОБА_4 , шляхом заборони розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Автомобіль зберігати на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Володимирського РВП ГУНП у Волинській області, що розташований за адресою: Волинська область, м. Володимир, вул.Соборна, 6.

Арешт майна є тимчасовим, до скасування у встановленому КПК України порядку заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення направити слідчому, володільцю та власнику майна.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом пяти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1