Справа № 333/4190/23
Провадження № 1-кп/333/293/24
В И Р О К

Іменем України

06 червня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів Комунарського районного суду м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференцзв`язку, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, у порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченої «in absentia» кримінальне провадження № 00000612 від 07 квітня 2023 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Мелітополь, Запорізької області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

24.02.2022 року о 05-00 годині Президент Російської Федерації (далі РФ) оголосив своє рішення про початок спеціальної військової операції в Україні та військовослужбовці збройних сил РФ, національної гвардії РФ, співробітники силових відомств та спецслужб РФ, інших збройних формувань і об`єднань, шляхом збройної агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, після чого здійснили військову окупацію частини території України, в тому числі АДРЕСА_1 .

24.02.2022 року Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово було продовжено відповідними Указами Президента України затверджених Верховною Радою України. Воєнний стан діє і на цей час.

Відповідно до положень ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року (в редакції від 07.05.2022 року, далі за текстом Закон №1207-VII), тимчасово окупована РФ територія України (далі тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасова окупація РФ територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості є незаконною і не створює для РФ жодних територіальних прав.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону №1207-VII тимчасово окупованою територією є частини території України, в межах яких збройні формування РФ та окупаційна адміністрація РФ встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування РФ встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації РФ.

Після остаточної військової окупації значної частини території Запорізької області (у т.ч. м. Мелітополь, Запорізької області), представниками збройних формувань РФ фактично було узурповано всі владні повноваження на тимчасово окупованій території громади шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, встановлення інституту військових комендатур, запровадження тотального контролю та жорсткого управління у всіх сферах життєдіяльності громади, фактичної ліквідації приватної власності, свободи слова, пересування та волевиявлення, а також шляхом повсякденного залякування населення, застосування фізичного і психологічного впливу до окремих категорій суспільства та верств населення, в тому числі шляхом незаконного позбавлення волі діючих представників органів державної влади України та місцевого самоврядування.

Так, у невстановлений під час судового розгляду дату, але не пізніше 28.05.2022 року представниками збройних формувань Російської Федерації всупереч законного порядку, установленого Конституцією України, з метою подальшого утримання адміністративно-політичного контролю на захопленій військовим шляхом території України у м. Мелітополі було створено не передбачений законами України орган « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з його структурним підрозділом - « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Відповідно до наказу від 13.12.2019 року № 940 Міністерства внутрішніх справ РФ (Положення про головне управління з питань міграції Міністерства внутрішніх справ РФ) Головне управління з питань міграції Міністерства внутрішніх справ РФ являється самостійним структурним підрозділом центрального апарату Міністерства внутрішніх справ РФ забезпечуючи та здійснюючим в рамках своєї компетенції функцій міністерства по розробці та реалізації державної політики, а також нормативно-правовому регулюванню міграції.

Вказаний орган виконує функції головного підрозділу міністерства у сфері забезпечення: веде реєстраційний облік громадян РФ по місцю перебування та по місцю проживання в межах РФ; контролює виконання громадянами РФ, орендарями житлових приміщень, посадовими особами та особами, відповідальними за приймання та передачу в органи реєстраційного контролю документів для реєстрації і зняття с реєстраційного обліку громадян РФ по місцю перебування та місцю проживання в межах РФ, правил реєстрації і зняття громадян РФ з реєстраційного обліку по місцю перебування та по місцю проживання в межах РФ; виконує міграційний облік іноземних громадян та громадян без громадянства РФ; оформляє та видає іноземним громадянам та особам без громадянства документів для в`їзд в РФ, проживання і тимчасово перебування в РФ; виконує федеральний державний контроль у сфері міграції; виконує координаційну діяльність федеральних органів виконавчої влади та органів виконавчої влади суб`єктів РФ; приймає участь в реалізації державної програми по наданні сприянні добровільному переселенню в РФ співвітчизників, проживаючих за кордоном, а також контролю за її реалізацією разом з міжвідомчою комісією по реалізації державної програми.

В період часу з 28 травня 2022 року по 01 червня 2022 року, більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, ОСОБА_8 , будучи громадянкою України та державним службовцем, яка 06.12.2013 року прийняла присягу державного службовця, де присягла вірно служити народові України, суворо дотримуватись Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи та законні інтереси громадяни, згідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов`язки, перебуваючи на посаді провідного спеціаліста Мелітопольського міського відділу Управління ДМС у Запорізькій області відповідно до наказу №100-к від 18 квітня 2016 року, усвідомлюючи здійснення військової агресії Російської Федерації, яка розпочалася приблизно о 04 годині ранку 24.02.2022 року повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, переслідуючи свої корисливі інтереси на зайняття посади у незаконному органі - так званому «управления по вопросам миграции ІНФОРМАЦІЯ_4 », яка входить до структури «главного управления по вопросам миграции министерства внутренних дел российской федерации» Запорізької області, яка на даний час перебуває під окупацією російських військ.

Відповідно до наказу від 13.12.2019 року №940 міністерства внутрішніх справ Російської Федерації (положення про головне управління з питань міграції міністерства внутрішніх справ Російської Федерації) головне управління з питань міграції міністерства внутрішніх справ Російської Федерації являється самостійним структурним підрозділом центрального апарату міністерства внутрішніх справ Російської Федерації забезпечуючи та здійснюючим в рамках своєї компетенції функцій міністерства по розробці та реалізації державної політики, а також нормативно-правовому регулюванню міграції.

Вказаний орган виконує функції головного підрозділу міністерства у сфері забезпечення. Веде реєстраційний облік громадян Російської Федерації по місцю перебування та по місцю проживання в межах Російської Федерації, контролює виконання громадянами Російської Федерації, орендарями житлових приміщень, посадовими особами та особами, відповідальними за приймання та передачу в органи реєстраційного контролю документів для реєстрації і зняття с реєстраційного обліку громадян Російської Федерації по місцю перебування та місцю проживання в межах Російської Федерації, правил реєстрації і зняття громадян РФ з реєстраційного обліку по місцю перебування та по місцю проживання в межах РФ. Виконує міграційний облік іноземних громадян та громадян без громадянства РФ. Оформлює та видає іноземним громадянам та особам без громадянства документи для в`їзду в Російську Федерацію, проживання і тимчасове перебування в Російській Федерації. Виконує федеральний державний контроль у сфері міграції. Виконує координаційну діяльність федеральних органів виконавчої влади та органів виконавчої влади суб`єктів Російської Федерації, участь в реалізації державної програми по наданні сприянні добровільному переселенню в Російську Федерацію співвітчизників, проживаючих за кордоном, а також контролю за її реалізацією разом з міжвідомчою комісією по реалізації державної програми.

У період з 28 травня 2022 року по 01 червня 2022 року, більш точний час встановити під час судового розгляду з об`єктивних причин не виявилось можливим, ОСОБА_8 , перебуваючи у м. Мелітополі, будучи громадянкою України та державним службовцем, яка 06.12.2013 року прийняла присягу державного службовця та присягла вірно служити народові України, суворо дотримуватись Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи та законні інтереси громадяни, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов`язки, перебуваючи на посаді провідного спеціаліста Мелітопольського міського відділу Управління ДМС у Запорізькій області, відповідно до наказу № №100-к від 18.04.2016 року, усвідомлюючи здійснення військової агресії РФ, метою якої є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, діючи з прямим умислом, в інтересах РФ, добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, будучи достовірно обізнаною про введення на території України воєнного стану, переслідуючи свої корисливі мотиви, маючи тривалий стаж державної служби, а тому знаючи та розуміючи незаконність дій РФ, усвідомлюючи, що так зване «Главное управление внутренних дел РФ по Запорожской области» та всі його структурні підрозділи є незаконно створеними органами, вступила у злочинну змову з невстановленими під час судового розгляду представниками окупаційної влади та добровільно зайняла посаду в окупаційному органі - так званому «Управлении по вопросам миграции главного управления внутренних дел Росийской Федерации по Запорожской области», що діє на території частини Запорізької області, яка на даний час перебуває під окупацією російських військ.

Таким чином, за вказаних обставин, ОСОБА_8 порушила присягу державного службовця та перейшла на бік ворога в умовах воєнного стану.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 111 КК України державна зрада, тобто діяння, умисно скоєне громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України: перехід на бік ворога умовах воєнного стану.

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченої ОСОБА_9 (in absentia), яка показань суду не надавала та будь-яких заяв і клопотань від останньої на адресу суду також не надходило.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч.3 ст.323 КПК України), суд зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого, як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст.2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, а отже поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Відповідно до ч.5 ст.374 КПК України у разі ухвалення вироку за наслідками кримінального провадження, у якому здійснювалося спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження (in absentia), суд окремо обґрунтовує, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Згідно із ч.2 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Приймаючи рішення щодо проведення спеціального досудового розслідування та проведення судового розгляду за процедурою in absentia, слідчий суддя і суд виходили з того, що інкримінований обвинуваченій злочин та її поведінка підпадали під вимоги, зазначені у ч.2 ст.297-1 КПК України. Положення закону щодо здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження не визнані неконституційними і є такими, що узгоджуються зі стандартами, визначеними у Резолюції (75) 11 Комітету Міністрів Ради Європи щодо критеріїв, які регламентують провадження, що здійснюється за відсутності обвинуваченого.

Так, відповідно до рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи важливою умовою застосування спеціального досудового розслідування та спеціального судового розгляду є те, щоб під час спеціального досудового розслідування або спеціального судового провадження було забезпечено процесуальні права та гарантії осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, зокрема, право обвинуваченого бути поінформованим належним чином про дату слухання справи та про своє право на законне чи інше представництво в суді.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (із змінами відповідно Наказу №164 від 31 травня 2023 року) затверджено перелік територій тимчасово окупованих РФ, до яких відноситься і м. Мелітополь, Запорізької області (з 25.02.2022 року).

За повідомленням Генерального директора Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» ОСОБА_10 вказане підприємство зупинило роботу своїх відділень на непідконтрольних Україні територіях з 01.08.2022 року. Зазначена інформація є загальновідомою і викладена на офіційному сайті зазначеного державного підприємства.

Повістки про виклик ОСОБА_8 , повідомлення їй про підозру, повідомлення про початок здійснення спеціального досудового розслідування та завершення досудового розслідування, про можливість ознайомлення з матеріалами кримінального провадження надсилались та публікувались відповідно до вимог КПК України, а саме: шляхом публікації на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, а також у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - у газеті «Урядовий кур`єр» у розділі «Оголошення», а копії процесуальних документів, що підлягали врученню ОСОБА_8 , на виконання вимог ч.2 ст.297-5 КПК України направлялись захиснику.

Дорученням Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у місті Києві адвоката ОСОБА_7 уповноважено у межах процесуальних прав і обов`язків, визначених ст.т.46, 47 КПК України, забезпечити безоплатну вторинну правову допомогу ОСОБА_8 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.05.2023 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 .

Після постановлення вказаної ухвали, відповідно до вимог ч.4 ст.46, ст.42, п.8 ч.2 ст.51 та ч.2 ст.297-5 КПК України реалізацію прав підозрюваної (обвинуваченої) здійснював її захисник, який отримував необхідні процесуальні документи, у повному обсязі ознайомився з матеріалами кримінального провадження.

За таких обставин, суд вважає, що орган досудового розслідування вжив усіх можливих та передбачених КПК України заходів для виклику ОСОБА_8 з метою забезпечення останній можливості безпосередньо та через обраного захисника реалізовувати права підозрюваної на стадії досудового розслідування.

Згідно з ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2023 року відносно обвинуваченої ОСОБА_8 здійснювалось спеціальне судове провадження.

Судом також вживалися заходи про виклик обвинуваченої для забезпечення доступу до правосуддя, у зв`язку із чим, на кожне судове засідання остання викликалася у порядку ст.323 КПК України. Повістки про виклик були опубліковані у газеті «Урядовий кур`єр», а також на офіційному веб-сайті Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

В судових засіданнях приймала участь захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , який зазначив, що не має можливості зв`язатися з обвинуваченою і з`ясувати у неї правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення. Водночас, захисник належним чином приймала участь у реалізації права на захист обвинуваченої ОСОБА_8 під час судового розгляду: приймав активну участь у допиті свідків, заявляв певні клопотання та у судових дебатах висловив свою позицію щодо недоведеності вини останньої у даному кримінальному провадженню.

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про фактичну відмову ОСОБА_8 , належним чином повідомленої про проведення відносно неї досудового розслідування та здійснення судового розгляду, від користування своїм правом предстати перед судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчить про її наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.

В той же час, ухилення обвинуваченої ОСОБА_8 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останньою її невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Всі наведені вжиті заходи вказують на те, що обвинувачена була поінформована належним чином про місце, дати та час розгляду кримінального провадження, а також дотримані її права на належне представництво у суді.

Судом встановлено, що дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення та судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченої, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

Дослідивши під час спеціального судового провадження в судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується даними встановленими з:

- показань свідка ОСОБА_11 , яка повідомила, що з 2012 року працювала у Мелітопольському міському відділі Управління ДМС у Запорізькій області разом з нею працювала ОСОБА_8 , на скільки їй відомо остання працювала в зазначеній установі з 1996-1998 року. 09 квітня 2022 року вона виїхала з м. Мелітополь. Після того, під час спілкування в телефонному режимі зі свідком ОСОБА_12 їй стало відомо, що наприкінці травня 2022 р. до місця її роботи приходили представники федеральної міграційної служби рф та запропонували перейти на службу до них, дали подумати декілька днів, а тим хто згодний запропонували приходити з документами. На скільки їй відомо ОСОБА_8 перейшла на роботу до новоствореного окупаційною владою органу міграційної служби.

- показань свідка ОСОБА_13 , який повідомив, що він працює начальником відділу кадрового забезпечення Управління Державної міграційної служби у Запорізькій області. Від начальника управління ОСОБА_14 він дізнався, що 8 співробітників Мелітопольського міського відділу Управління ДМС у Запорізькій області погодились на співпрацю з окупаційною владою. У зв`язку з цим дисциплінарна комісія проводила службове розслідування та прийняла рішення про звільнення ОСОБА_8

- показаннями свідка ОСОБА_15 , який повідомив, що на час повномасштабного вторгнення рф на територію України, він виконував обов`язки начальника Мелітопольського міського відділу Управління ДМС у Запорізькій області, а ОСОБА_8 була провідним спеціалістом цього відділу. За наказом керівництва Державної міграційної служби з 24.02.2022 року було оголошено простій. Через декілька днів керівництво ДМС в Запорізькій області видало розпорядження про вихід на роботу в порядку чергування декількох спеціалістів відділу для виконання певної роботи: видачі готових паспортів, вклеювання фотографій, продовження дії закордонних паспортів, внесення відомостей про дітей до паспортів батьків. ОСОБА_8 за цей період виходила на роботу декілька разів, зі свого кабінету забрала свої особисті речі та квіти, щодо її подальшої роботи та бажання виконувати обов`язки в створених окупаційною владою органах йому не відомо. 11.04.2022 року йому була надана щорічна відпустка та 15 травня 2022 року він виїхав на підконтрольну Україні територію. Після того, в кінці травня 2022 року він спілкувався зі своїм заступником ОСОБА_16 телефоном, який повідомив, що до них приходили представники окупаційної влади та пропонували приступити до роботи в новоствореній міграційній службі в м. Мелітополь. Співробітникам дали час на роздуми. Зі слів ОСОБА_16 йому відомо, що ОСОБА_8 погодилась та до теперішнього часу працює в новоствореній окупаційною владою міграційній службі. За час перебування в м. Мелітополі йому також пропонували посаду в такому ж органі, але він відмовився. Йому відомо, що декілька співробітників не пішли на співпрацю з ворогом та залишились проживати в місті Мелітополь.

- показань свідка ОСОБА_12 , яка суду повідомила, що працювала разом з ОСОБА_8 в Мелітопольському міському відділі Управління ДМС у Запорізькій області. В травні 2022 року у відділ прийшли співробітники міграційної служби рф та запропонували перейти до них на роботу. Вони приходили напередодні, оглядали приміщення, їм все сподобалось, вони сказали, що хотіли б тут влаштувати свою службу міграції. В понеділок 29 чи 30 травня вона прийшла на роботу, а там вже були військові рф та також запропонували перейти до них на роботу. Ніяких погроз з їх боку не було. Зазначила, що ОСОБА_8 та деякі інші колишні співробітники погодилась на співпрацю з окупаційною владою. Наступного дня свідок прийшла за речами, а співробітники, які вирішили перейти на роботу до окупаційної влади, серед них була ОСОБА_8 , вже перебували на робочих місцях з документами та залишились там.

- показань свідка ОСОБА_14 , який суду повідомив, що він працює начальником Управління ДМС у Запорізькій області, 02.06.2022 від начальника Мелітопольського міського відділу Управління ДМС у Запорізькій області ОСОБА_15 він дізнався, що 8 працівників цього відділу виїжджали для перепідготовки до м. Ростов-на-Дону та в подальшому перейшли на роботу до міграційної служби окупаційної влади, серед них була ОСОБА_8 . Це повідомлення він передав голові Державної міграційної служби, той в свою чергу сповістив про це СБУ.

- протоколу пред`явлення для впізнання по фотознімках від 05.12.2022 з якого судом встановлено, що свідок ОСОБА_12 впізнала за фотознімками ОСОБА_8 як колишню колегу, яка перейшла працювати в незаконно утворений окупаційною владою орган;

- протоколу пред`явлення для впізнання по фотознімках від 15.12.2022 з якого судом встановлено, що свідок ОСОБА_11 впізнала за фотознімками ОСОБА_8 як колишню колегу, яка перейшла працювати в незаконно утворений окупаційною владою орган;

- особової справи ОСОБА_8 . з яких вбачається, що ОСОБА_8 займала посаду провідного спеціаліста Мелітопольського міського відділу Управління ДМС у Запорізькій області з 06.12.2013 р.;

- наказу Управління ДМС у Запорізькій області №3-к від 05.01.2016 «Про зарахування на стажування ОСОБА_8 », заяви ОСОБА_8 від 04.01.2016 р., індивідуальним планом стажування, звітом про результати стажування ОСОБА_8 відповідно до якого з 05 до 21 січня 2016 року ОСОБА_8 була зарахована на стажування на посаду провідного спеціаліста Мелітопольського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області;

- заяви ОСОБА_8 про переведення з посади головного спеціаліста запорізького районного сектору УДМС України в Запорізькій області на посаду провідного спеціаліста Мелітопольського міського відділу УДМС України в Запорізькій області;

- наказу Управління ДМС у Запорізькій області №100-к від 18.04.2016 р. «Про призначення на посаду ОСОБА_8 » ОСОБА_8 була переведена на посаду провідного спеціаліста Мелітопольського міського відділу Управління ДМС у Запорізькій області;

- присяги державного службовця, з якої судом встановлено, що ОСОБА_8 06.12.2013 р. прийняла присягу; про що зроблено запис в трудовій книжці 06.12.2013 р.;

- копії трудової книжки ОСОБА_8 , з якої судом встановлено, що ОСОБА_8 06.12.2013 року була призначена на посаду провідного спеціаліста Мелітопольського міського відділу Управління тимчасово, на період відпустки основного працівника по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, як така, що пройшла конкурсний відбір та перебувала у кадровому резерві на цю посаду, 06.12.2013 р. прийняла присягу державного службовця;

- матеріалів дисциплінарної справи №88 відносно ОСОБА_8 від 27.01.2023 р., з якої судом встановлено, що начальник Мелітопольського міського відділу Управління ДМС у Запорізькій області ОСОБА_15 звернувся до начальника УДМС України із доповідною запискою, в якій повідомив про те, що провідний спеціаліст Мелітопольського відділу УДМС у Запорізькій області ОСОБА_8 проходить стажування у незаконному підрозділі створеному окупаційною владою на території міста Мелітополь на який покладено функції оформлення і видачі паспортів громадян російської федерації, що йому стало відомо з телефонної розмови з заступником начальника Мелітопольського міського відділу Управління ДМС у Запорізькій області ОСОБА_16 , таку ж інформацію йому підтвердив головний спеціаліст ОСОБА_11 та головний спеціаліст ОСОБА_12 . За поданням дисциплінарної комісії УДМС у Запорізькій області від 27.01.2023 р. до ОСОБА_8 було застосовано дисциплінарне стягнення до у вигляді звільнення з посади державної служби (наказ №11-с від 07.02.2023 р.). З протоколу ознайомлення ОСОБА_8 з наказом №11-с від 07.02.2023 р. встановлено, що 07.02.2023 о 10-10 год. була спроба зв`язатися з ОСОБА_8 за номером телефону: НОМЕР_1 , в результаті прозвучали голосові повідомлення оператора мобільного зв`язку «зараз абонент знаходиться поза зоною досяжності». Наказом №26-к від 07.02.2023 р. ОСОБА_8 було звільнено з посади провідного спеціаліста Мелітопольського міського відділу Управління ДМС у Запорізькій області відповідно до п.4 ч.1 ст. 87 ЗУ «Про державну службу»;

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначений КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

У ряді складів кримінальних правопорушень, у тому числі, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України важливе значення має добровільність.

Наведеними вище доказами у їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, показаннями свідків, підтверджується відсутність будь-якого примусу щодо ОСОБА_8 , а відтак, і цілковитої добровільності її дій.

Окрім того, окупація території Мелітопольського району та встановлення на цій території окупаційних органів влади, мала відкритий характер, а тому займаючи посаду державного службовця тривалий час, ОСОБА_8 очевидно усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання, тобто діяла з прямим умислом.

Суд, дослідивши за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, розглянувши наявні докази, з огляду на належне повідомлення обвинуваченого про судовий розгляд, характер обвинувачення та забезпечення його права на захист захисником, вважає за можливе прийняття обвинувального вироку у справі.

Сукупність показань свідків у співставленні з наявними у справі письмовими доказами, які узгоджуються між собою, є цілком змістовними та дозволяють скласти об`єктивну картину реконструйованої ними події. Підстав для піддання сумніву достовірності показань допитаних у судовому засіданні осіб, судом не встановлено.

Будь-яких порушень процесуального закону під час здійснення досудового розслідування, які були б підставою для визнання доказів неналежними чи не допустимими, судом не виявлено.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Веренцов проти України» - п.86).

В даному випадку, досліджені у судовому засіданні докази відповідають саме такому критерію, є належними, допустимими, достовірними та такими, що у своїй сукупності доводять державну зраду ОСОБА_8 , тобто діяння, умисно скоєне громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України: перехід на бік ворога в умовах воєнного стану, а відтак колегія судів дійшла до висновку, що вина останньої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України доведена повністю

Крім того, під час судового розгляду було досліджено характеризуючи обвинувачену ОСОБА_8 відомості, а також досліджені такі документи:

- повідомлення про підозру по кримінальному провадженню №0000612 від 07.04.2023 року ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 111 КК України.

- повідомлення про виклик та про підозру ОСОБА_8 , про завершення досудового розслідування у газетах «Урядовий кур`єр» та на сайті Офісу Генерального прокурора України;

- постанова про доручення на призначення захисника для участі у кримінальному провадженні від 30.03.2023 року;

- постанова слідчого ОВС ГСУ НП України ОСОБА_17 від 06.04.2023 року про оголошення ОСОБА_8 у розшук;

- ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.05.2023 р. про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 ;

- повідомлення про початок здійснення спеціального досудового розслідування щодо ОСОБА_8 , про завершення досудового розслідування у газетах «Урядовий кур`єр» та на сайті Офісу Генерального прокурора України;

- постанова про зміну групи прокурорів, які мають повноваження у кримінальному провадженні №0000612 від 07.04.2023 року, до групи прокурорів призначено прокурора Шевченківської окружної прокуратури ОСОБА_6 ;

Відомості, встановлені у зазначених документах, не є доказами винуватості обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Водночас, ці дані свідчать про дотримання норм чинного кримінального процесуального законодавства під час здійснення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.

Під час судових дебатів, захисник зазначив, що доказів добровільної співпраці ОСОБА_8 з окупаційною владою прокурором фактично надано не було. Взагалі під час судового розгляду не надано стороною обвинувачення доказів на підтвердження тих дій обвинуваченого, зазначених в обвинувальному акті.

Суд критично ставиться до таких тверджень захисника, виходячи з аналізу показань свідків та досліджених письмових доказах. Так, свідок ОСОБА_12 зазначила, що представники окупаційної влади, які запропонували перейти до них на роботу, попередили, щоб співробітники добре подумали про це, бо у разі співпраці - в Україні вони стануть колаборантами. Жодних погроз з їх боку(представників окупаційної влади) не було, вказана співпраця буде добровільною, ніхто примушувати їх працювати на рф не буде. Свідок ОСОБА_15 зазначив, що однією з умов представників окупаційної влади було, що у разі відмови від продовження роботи у новоствореному органі необхідно покинути м. Мелітополь, хоча йому відомо, що двоє співробітників, які не пішли на співпрацю з ворогом залишились проживати в вказаному місті і до них жодних примусових заходів не застосовувалося.

Сукупність досліджених під час судового розгляду доказів свідчить про відсутність будь-якого примусу відносно ОСОБА_18 щодо її праці у новоствореному окупаційною владою органі.

Крім того, окупація території Мелітопольського району та встановлення на цій території окупаційних органів влади, мала відкритий характер, а тому займаючи посаду державного службовця ОСОБА_8 достовірно усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання, тобто діяла з прямим умислом.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення.

Судом обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_8 , не встановлено.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_8 суд виходить із положень ст. КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому, враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є особливо тяжким, суспільну небезпечність та характер скоєного злочину, особу обвинуваченої: раніше не судима, працює на державу-агресора, має постійне місце мешкання, її вік та здоров`я (на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебував).

Враховуючи особистість ОСОБА_8 , конкретні обставини кримінального провадження, факт відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховування обвинуваченої можливо лише в умовах ізоляції її від суспільства в місцях позбавлення волі. Колегія суддів вважає за необхідне ОСОБА_8 призначити покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією усього її майна.

На переконання суду, призначення обвинуваченій такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для її виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самою обвинуваченою, так й іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.04.2023 року відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_8 призначається покарання у виді позбавлення волі, то підстав для скасування запобіжного заходу не має.

Рішень з приводу застосування, продовження, зміни запобіжних заходів відносно обвинуваченої ОСОБА_8 , судом не приймалося.

Процесуальні витрати, речові докази та цивільний позов у даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, та призначити покарання у вигляді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі із конфіскацією усього майна обвинуваченої.

Строк відбуття покарання обвинуваченій ОСОБА_8 рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту фактичного її затримання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та захиснику.Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3