В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" червня 2024 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі судді ОСОБА_1 одноособово, розглянувши у порядку спрощеного провадження відповідно до ст.ст. 381, 382 КПК України кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000599 від 11.04.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 18.12.2023 року за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадській робіт на строк 100 годин;

-вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 22.04.2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, з урахуванням вимог ст. 72 КК України, до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 1 день;

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000599 від 11.04.2024 року, відповідно до обвинувального акта встановлено наступні обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

10.04.2024 року, приблизно о 20:30, ОСОБА_2 перебував за адресою: АДРЕСА_3 . У цей час там також перебував ОСОБА_3 .

У цей час, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розпочався словесний конфлікт, в результаті якого, у ОСОБА_2 виник протиправний умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_3 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, ОСОБА_2 підійшов до ОСОБА_3 та завдав декілька цілеспрямованих ударів кулаком в область обличчя та передпліччя останньому.

У результаті своїх протиправних дій ОСОБА_2 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_3 .

Згідно висновку експерта № 042-767-2024 від 10.06.2024 року, при проведенні судово-медичної експертизи, у потерпілого ОСОБА_3 були виявлені тілесні ушкодження:

а) крововилив на слизовій верхньої губи в центрі та зліва;

б) садна на тильно-зовнішній поверхні лівого передпліччя в нижній третині.

Відповідно п. п. 4.6. та 2.3.5. «Правил», вказані тілесні ушкодження, за ступенем тяжкості, відносяться до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження, так як відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб (за критерієм тривалими розладу здоров`я).

Виявлені ушкодження не мають ознак небезпеки для життя.

Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворились внаслідок не менше 2-3 травматичних дій тупих предметів, характерні властивості яких в ушкодженнях не відобразились. Під час досудового розслідування було встановлено, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодний з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у зв`язку з чим прокурором у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 302 КПК України, був направлений до суду обвинувальний акт разом із клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта додана письмова заява ОСОБА_2 , складена в присутності захисника ОСОБА_4 , щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Захисник ОСОБА_4 підтвердив добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_2 , його згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Крім того, до обвинувального акта додані матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченого своєї винуватості.

Також до обвинувального акта додана письмова заява потерпілого ОСОБА_3 , відповідно до якої останній не заперечує проти розгляду обвинувального акту відносно обвинуваченого ОСОБА_2 у спрощеному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодний з розглядом обвинувального акту за його відсутності.

У зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згідний з розглядом обвинувального акта за його відсутності, прокурором був надісланий до суду обвинувальний акт з клопотанням про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає можливим розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження і ухвалити вирок.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні ним кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто в нанесенні умисних легких тілесних ушкодженнь.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого у вчиненому, яке виявилося у визнанні ним вини у вчиненому кримінальному проступку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, свою вину в скоєнні кримінального проступку визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працює, має постійне місце проживання в м. Києві, раніше судимий, тому суд вважає за необхідне призначити покарання у межах інкримінованої санкції статті у виді громадських робіт.

Крім того, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_2 не має офіційного місця роботи, не має постійного заробітку, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав призначення ОСОБА_2 покарання у вигляді штрафу та виправних робіт.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно з матеріалами справи ОСОБА_2 вчинив вказаний у вироку проступок до постановлення відносно нього останнього по часу вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 22.04.2024 року, яким було враховано попередній вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 18.12.2023 року та остаточно визначено покарання із застосуванням вимог ст. 71 КК України, тому в даному кримінальному провадженні до нього слід застосувати лише вимоги ч. 4 ст. 70 КК України та за сукупністю кримінальних правопорушень остаточно визначити покарання за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

На думку суду, остаточно визначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_2 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Приймаючи таке рішення, суд враховує усталену практику ККС Верховного Суду з цього питання, яка висвітлена в постановах від 18.02.2020 року (справа № 280/901/17), від 30.11.2021 року (справа № 695/1628/18), від 23.02.2021 року (справа № 401/1705/19).

Так, у постанові від 18.02.2020 року (справа № 280/901/17) ККС ВС зазначив, що суд першої інстанції у справі, що розглядається, неправильно застосував ст. 71 КК і до призначеного покарання, безпідставно приєднав невідбуту частину покарання призначеного за вироком Бородянського районного суду Київської області від 10 листопада 2011року, оскільки, покарання за цим вироком раніше вже було приєднано до покарання, призначеного за вироком Деснянського районного суду від 17 квітня 2018 року. Таким чином, повторне приєднання невідбутої частини покарання є неприпустим та суперечить принципам та загальним засадам призначення покарання. Верховний Суд вважає, що в даному випадку, засудженому необхідно призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів, на підставі ч.4 ст. 70 КК, оскільки особа вчинив злочин у цьому кримінальному провадженні 06 липня 2017 року, тобто до постановлення вироку Деснянського районного суду від 17 квітня 2018 року.

Запобіжний захід ОСОБА_2 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 381, 382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням положень ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 22.04.2024 року, остаточно визначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 1 (один) день. Початок строку відбування покарання ОСОБА_2 рахувати з дня його фактичного затримання в порядку виконання цього вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_2 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_2 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1998 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто вісім) грн 00 коп. за проведення експертизи № 042-767-2024.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: - CD-R, на якому міститься відеозапис по факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 - залишити в матеріалах провадження.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі, якщо вирок було постановлено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1