У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 червня 2024 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва Миколаївської області, громадянина України, з повною вищою освітою, одруженого, який має на утримані малолітню дитину 2015 року народження, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України,

відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_8 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_6 , ОСОБА_9

підозрюваний ОСОБА_7

захисники ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП ОСОБА_8 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити. Продовжити підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04.08.2024 року.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_8 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюпідозрюваному ОСОБА_7 .

Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.

Вважає, ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та винесеною з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею не в повній мірі враховано наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_7 інкримінованих злочинів, наявність ризиків передбачених п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим та те, що обрання менш суворого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Крім того, слідчим суддею не надано належної оцінки тому, що ОСОБА_7 після вчинення кримінального правопорушення з місця скоєння злочину зник.

В доповненнях до апеляційної скарги прокурор зазначає, що ОСОБА_7 своїми діями спровокував конфлікт та активно продовжував конфлікт, хоча небезпеки на той момент не існувало, а тому його дії не становлять необхідної оборони та набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про продовження відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу, слідчим суддею встановлені наступні обставини.

За версією органу досудового розслідування,03.05.2024 приблизно о 22:30 годин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 та двома іншими, невстановленими в ході досудового слідства, особами перебували біля супермаркету «Міда», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де на лавці розпивали алкогольні напої.

Цього ж дня, приблизно о 23:02 годин, до вищевказаного супермаркету на належному йому автомобілі VOLKSWAGEN PASSAT реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 приїхав ОСОБА_14 , який залишив свій автомобіль на стоянці перед вказаним супермаркетом та направився до середини магазину. При проході ОСОБА_14 біля групи вищевказаних осіб, ОСОБА_12 висловив образливе висловлювання на адресу останнього. Після чого, ОСОБА_14 зайшовши до приміщення вказаного супермаркету, зателефонував своєму знайомому ОСОБА_7 та повідомив про виниклий конфлікт та попрохав про допомогу у його врегулюванні. Цього ж дня, ОСОБА_7 приблизно о 23:11 годин, разом з іншою невстановленою в ході досудового слідства особою, прибули до вищевказаного супермаркету, де ОСОБА_7 перетелефонував ОСОБА_14 та повідомив про своє прибуття. В цей час, ОСОБА_14 , дочекавшись прибуття ОСОБА_7 , вийшов з супермаркету з придбаним ним спиртним, та разом з ОСОБА_7 та іншою невстановленою в ході досудового слідства особою, підійшли до вказаної групи осіб та почали робити зауваження з приводу розпивання алкогольних напоїв та перебування їх в стані алкогольного сп`яніння, в результаті чого, між ОСОБА_7 та ОСОБА_14 з однієї сторони, ОСОБА_13 та ОСОБА_12 з іншої, виникли особисті неприязні відносини один до одного.

В цей час, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел спрямований за умисне заподіяння тілесних ушкоджень вказаним особам. Після чого, ОСОБА_7 дістав заздалегідь приготовлений ним балончик з перцевмісним слизогінним газом «Терен», який почав розпилювати в обличчя вказаної групи осіб, у тому числі ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . Але, усвідомлюючи, що застосований ним слизогінний газ не привів до очікуваного ним ефекту та розлютившись від нанесеного йому ОСОБА_13 , удару по шиї, у останнього на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , виник злочинний умисел направлений на умисне вбивство ОСОБА_13 , тобто на протиправне заподіяння його смерті. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння смерті останнього, ОСОБА_7 дістав з кишені розкладний ніж, який він порахував достатнім знаряддям реалізації його злочинного умислу та таким, що володіє достатніми властивостями для заподіяння смерті ОСОБА_13 . Так, ОСОБА_7 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, маючи можливість безперешкодно покинути місце події, 03.05.2024 близько 23:15, перебуваючи поблизу головного входу до супермаркету «Міда» за адресою: АДРЕСА_2 , спровокував бійку з ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , в ході якої умисно наніс ОСОБА_13 приготовленим ножем один прицільний акцентований удар в область грудної клітини зліва, спричинивши останньому одиночне проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва з ушкодженням серця, внаслідок якого настала в короткий проміжок часу на місці події смерть ОСОБА_13 . Впевнившись в настанні смерті ОСОБА_13 , тобто досягненні очікуваної ним мети, ОСОБА_7 залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

Крім цього, 03.05.2024 приблизно о 23:16 годин ОСОБА_7 після вчинення ним умисного вбивства ОСОБА_13 біля супермаркету «Міда», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , намагався залишити місце вчиненого ним кримінального правопорушення. В цей час, ОСОБА_12 та інші невстановлені в ході досудового слідства особи, почали його переслідувати з метою затримання та передачі правоохоронним органам. Під час переслідування його ОСОБА_12 , у ОСОБА_7 , на ґрунті особистих неприязних відносин, виник злочинний умисел на умисне протиправне заподіяння йому смерті, у тому числі з метою уникнення затримання. Після чого, ОСОБА_7 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, тримаючи у руках той самий ніж, який він вважав достатнім знаряддям для вчинення запланованого ним правопорушення, використовуючи його як знаряддя вбивства, знаходячись у внутриквартальному проїзді між супермаркетом «Міда» розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та багатоквартирним житловим будинком по АДРЕСА_2 , дочекавшись приближення до нього на відстань достатню для нанесення удару ОСОБА_12 , утримуючи в руці заздалегідь приготовлений ним як знаряддя вчинення вбивства розкладний ніж, умисно наніс ним останньому один акцентований удар в область черевної порожнини спричинивши тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини зліва з пошкодженням брижі насхідної ободової кишки, з пересіченням лівого поперекового м`язу, заочеревинну гематому, внутрішньочеревинну кровотечу, від отримання яких останній впав на асфальтове покриття. ОСОБА_7 усвідомлюючи що досяг своє злочинної мети, виконавши всі заплановані ним дії спрямовані на умисне заподіяння смерті останнього, не бажаючи бути затриманим на місці за вчиненні ним кримінальні правопорушення, сів до невстановленого в ході досудового слідства легкового автомобілю, який перебував у його керуванні, зник з місця вчинення злочину. Але незважаючи на те, що ОСОБА_7 , виконав всі заплановані ним дії, які він вважав необхідними для доведення свого умислу до кінця, вказане кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_12 був відразу виявлений перехожими громадянами які проходили повз вказане місце кримінального правопорушення та доставлений каретою швидкої медичної допомоги до Миколаївської міської лікарні швидкої медичної допомоги, де йому було надано необхідну медичну допомогу та врятовано життя.

До Єдиного реєстру досудового розслідування внесено кримінальне провадження №0000570 від 04.05.2024 за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

04.05.2024 ОСОБА_7 було затримано.

04.05.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст. 115 КК України.

07.05.2024 ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

06.05.2024 року ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк до 02.07.2024 року.

24.06.2024 постановою прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, до 04.08.2024.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , в обґрунтування клопотання зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих злочинів, та те що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені при обранні запобіжного заходу відносно підозрюваного не зменшились та продовжують існувати та їм неможливо запобігти шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу. Разом з тим, закінчити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали не виявляється можливим через особливу складність кримінального провадження та необхідність проведення ряду слідчих та процесуальних дій.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що висновок органу досудового розслідування щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчинені умисного вбивства та замаху на таке за ознаками ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, є недоведеним в контексті п.1 ч.1 ст.194 КПК України щодо обґрунтованості підозри. Слідчий, за погодженням з прокурором, при зверненні до суду не виконав вимоги, передбачені ст.ст. 132, 176, 177, 178, 183, 194 КПК України, а прокурор не довів обґрунтованість клопотання при його безпосередньому розгляді, а тому слід відмовити в задоволенні клопотання.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 197 КПК України.

Згідно з положеннями ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні поданому до суду в порядку ст. 199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято без дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Так, за версією органу досудового розслідування, 03.05.2024 приблизно о 22:30 годин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 та двома іншими, невстановленими в ході досудового слідства, особами перебували біля супермаркету «Міда», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де на лавці розпивали алкогольні напої.

Цього ж дня, приблизно о 23:02 годин, до вищевказаного супермаркету на належному йому автомобілі VOLKSWAGEN PASSAT реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 приїхав ОСОБА_14 , який залишив свій автомобіль на стоянці перед вказаним супермаркетом та направився до середини магазину. При проході ОСОБА_14 біля групи вищевказаних осіб, ОСОБА_12 висловив образливе висловлювання на адресу останнього. Після чого, ОСОБА_14 зайшовши до приміщення вказаного супермаркету, зателефонував своєму знайомому ОСОБА_7 та повідомив про виниклий конфлікт та попрохав про допомогу у його врегулюванні. Цього ж дня, ОСОБА_7 приблизно о 23:11 годин, разом з іншою невстановленою в ході досудового слідства особою, прибули до вищевказаного супермаркету, де ОСОБА_7 перетелефонував ОСОБА_14 та повідомив про своє прибуття. В цей час, ОСОБА_14 , дочекавшись прибуття ОСОБА_7 , вийшов з супермаркету з придбаним ним спиртним, та разом з ОСОБА_7 та іншою невстановленою в ході досудового слідства особою, підійшли до вказаної групи осіб та почали робити зауваження з приводу розпивання алкогольних напоїв та перебування їх в стані алкогольного сп`яніння, в результаті чого, між ОСОБА_7 та ОСОБА_14 з однієї сторони, ОСОБА_13 та ОСОБА_12 з іншої, виникли особисті неприязні відносини один до одного.

В цей час, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел спрямований за умисне заподіяння тілесних ушкоджень вказаним особам. Після чого, ОСОБА_7 дістав заздалегідь приготовлений ним балончик з перцевмісним слизогінним газом «Терен», який почав розпилювати в обличчя вказаної групи осіб, у тому числі ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . Але, усвідомлюючи, що застосований ним слизогінний газ не привів до очікуваного ним ефекту та розлютившись від нанесеного йому ОСОБА_13 , удару по шиї, у останнього на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , виник злочинний умисел направлений на умисне вбивство ОСОБА_13 , тобто на протиправне заподіяння його смерті. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння смерті останнього, ОСОБА_7 дістав з кишені розкладний ніж, який він порахував достатнім знаряддям реалізації його злочинного умислу та таким, що володіє достатніми властивостями для заподіяння смерті ОСОБА_13 . Так, ОСОБА_7 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, маючи можливість безперешкодно покинути місце події, 03.05.2024 близько 23:15, перебуваючи поблизу головного входу до супермаркету «Міда» за адресою: АДРЕСА_2 , спровокував бійку з ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , в ході якої умисно наніс ОСОБА_13 приготовленим ножем один прицільний акцентований удар в область грудної клітини зліва, спричинивши останньому одиночне проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва з ушкодженням серця, внаслідок якого настала в короткий проміжок часу на місці події смерть ОСОБА_13 . Впевнившись в настанні смерті ОСОБА_13 , тобто досягненні очікуваної ним мети, ОСОБА_7 залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

Крім цього, 03.05.2024 приблизно о 23:16 годин ОСОБА_7 після вчинення ним умисного вбивства ОСОБА_13 біля супермаркету «Міда», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , намагався залишити місце вчиненого ним кримінального правопорушення. В цей час, ОСОБА_12 та інші невстановлені в ході досудового слідства особи, почали його переслідувати з метою затримання та передачі правоохоронним органам. Під час переслідування його ОСОБА_12 , у ОСОБА_7 , на ґрунті особистих неприязних відносин, виник злочинний умисел на умисне протиправне заподіяння йому смерті, у тому числі з метою уникнення затримання. Після чого, ОСОБА_7 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, тримаючи у руках той самий ніж, який він вважав достатнім знаряддям для вчинення запланованого ним правопорушення, використовуючи його як знаряддя вбивства, знаходячись у внутриквартальному проїзді між супермаркетом «Міда» розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та багатоквартирним житловим будинком по АДРЕСА_2 , дочекавшись приближення до нього на відстань достатню для нанесення удару ОСОБА_12 , утримуючи в руці заздалегідь приготовлений ним як знаряддя вчинення вбивства розкладний ніж, умисно наніс ним останньому один акцентований удар в область черевної порожнини спричинивши тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини зліва з пошкодженням брижі насхідної ободової кишки, з пересіченням лівого поперекового м`язу, заочеревинну гематому, внутрішньочеревинну кровотечу, від отримання яких останній впав на асфальтове покриття. ОСОБА_7 усвідомлюючи що досяг своє злочинної мети, виконавши всі заплановані ним дії спрямовані на умисне заподіяння смерті останнього, не бажаючи бути затриманим на місці за вчиненні ним кримінальні правопорушення, сів до невстановленого в ході досудового слідства легкового автомобілю, який перебував у його керуванні, зник з місця вчинення злочину. Але незважаючи на те, що ОСОБА_7 , виконав всі заплановані ним дії, які він вважав необхідними для доведення свого умислу до кінця, вказане кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_12 був відразу виявлений перехожими громадянами які проходили повз вказане місце кримінального правопорушення та доставлений каретою швидкої медичної допомоги до Миколаївської міської лікарні швидкої медичної допомоги, де йому було надано необхідну медичну допомогу та врятовано життя.

04.05.2024 ОСОБА_7 було затримано.

04.05.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст. 115 КК України.

07.05.2024 ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

06.05.2024 року ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк до 02.07.2024 року.

24.06.2024 постановою прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, до 04.08.2024.

Звертаючись до суду, з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих злочинів, та те що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені при обранні запобіжного заходу відносно підозрюваного не зменшились та продовжують існувати та їм неможливо запобігти шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу. Разом з тим, закінчити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали не виявляється можливим через особливу складність кримінального провадження та необхідність проведення ряду слідчих та процесуальних дій.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що висновок органу досудового розслідування щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчинені умисного вбивства та замаху на таке за ознаками ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, є недоведеним в контексті п.1 ч.1 ст.194 КПК України щодо обґрунтованості підозри.

На думку слідчого судді, у підозрюваного ОСОБА_7 з ОСОБА_15 , потерпілими ОСОБА_13 та ОСОБА_12 розпочався конфлікт, в подальшому підозрюваний захищався від їх агресивних дій, застосовував газовий балончик для припинення дій потерпілих, намагався покинути місце події, отримав поранення захищаючись від дій групи осіб, які були з ножами, а в подальшому переслідуємий потерпілим ОСОБА_12 з погрозами життю та здоров`ю, перебуваючи біля машини, в якій знаходилася дружина та дитина, намагався зупинити ОСОБА_12 , в результаті чого поранив останнього.

Разом з тим, такий висновок слідчого судді суперечить як фактичним обставинам справи так і наявним в матеріалах провадження доказам.

Так, нормами чинного КПК України не визначене поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, п. 34).

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Таким чином, слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення є оціночними поняттями.

Тобто у даному випадку роблячи висновок щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та кваліфікації його дій, слідчий суддя вийшов за межі свої повноважень, та фактично переклав на себе повноваження суду першої інстанції під час розгляду справи по суті.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обґрунтованою є підозра за наявності таких принципових обставин: 1) врученого письмового повідомлення про підозру з обов`язковим посиланням на докази вчинення особою кримінального правопорушення; 2) наявності в матеріалах кримінального провадження доказів, що підтверджують вчинення особою кримінального правопорушення; 3) доведення перед судом вагомості й достатності наявних доказів про вчинення особою кримінального правопорушення; 4) оцінювання судом доказів вчинення особою кримінального правопорушення.

Отже, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, та які не повинні бути переконливими в тій мірі, щоб звинуватити особу у його вчиненні, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.

Слід відмітити, що вимога достатності доказів до моменту притягнення особи до кримінальної відповідальності означає, що в розпорядженні слідчого повинна бути така сукупність доказів, яка, будучи неповною, приводить тим не менше до обґрунтованого висновку про причетність особи, котра притягується до кримінальної відповідальності, до інкримінованого їй злочину, і виключає в цей момент розслідування протилежного висновку.

Надані суду матеріали кримінального провадження, в тому числі і наданий стороною захисту відеозапис обставин події, свідчать, що саме ОСОБА_7 своїми діями спровокував конфлікт, активно продовжував його, саме його діями було спричинено смерть ОСОБА_13 , та виконано всі дії спрямовані на умисне заподіяння смерті ОСОБА_12 , тобто існують факти, які переконливо свідчать, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення, та відповідають тому мінімальному рівню стандарту «достатніх підстав (доказів)», який закріплений в п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України. Наведені докази є фактичними даними, отриманими органом досудового розслідування шляхом проведення слідчих дій, й ці дані можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_7 міг вчинити інкриміновані йому правопорушення, а значить підтверджують наявність обґрунтованої підозри. Відповідно, зміст підозри та визначена органом досудового розслідування правова кваліфікація кримінального правопорушення не є очевидно необґрунтованою.

Тобто, надані матеріали кримінального провадження, дають підстави вважати підозру пред`явлену ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінальних правопорушень обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду.

Надані суду матеріали кримінального провадження містять відомості, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність достатніх підстав про існування ризиків передбачених п. 1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, та те, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Також, слідчим вмотивовано доведено, що на теперішній час не можливо закінчити досудове розслідування вказаного кримінального провадження, через особливу складність кримінального провадження та необхідність проведення ряду слідчих та процесуальних дій.

Вказані обставини, виправдовують подальше тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , а жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам.

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя не перевірив та не надав оцінки тим обставинам з якими закон пов`язує порядок продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а лише послався на те, що висновок органу досудового розслідування щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчинені умисного вбивства та замаху на таке за ознаками ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, є недоведеним в контексті п.1 ч.1 ст.194 КПК України щодо обґрунтованості підозри.

Проте, такий висновок слідчого судді є необґрунтованим та передчасним.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є незаконним і необґрунтованим, оскільки постановлене в порушення вимог КПК України та ухвалене на підставі необ`єктивно з`ясованих обставин, які не підтверджені належними та достатніми доказами, а тому підлягає безумовному скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали, якою слід задовольнити клопотання старшого слідчого СУ МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 про продовження дії запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 .

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 червня 2024 року, щодо ОСОБА_7 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 про продовження дії запобіжного заходу задовольнити, продовжити підозрюваному ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування до 04.08.2024 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді