Справа № 471/285/24
Провадження № 1-кп/467/101/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2024 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка кримінальне провадження № 0000273, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 листопада 2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області, громадянина України, маючого неповну середню освіту, одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу по мобілізації на посаді гранатометника 1 відділення 1 взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат»

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України

В С Т А Н О В И В:

07.04.2022 року ОСОБА_4 призвано на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 та того ж дня направлено для проходження військової служби до роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.06.2022 року № 4 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення, та визначено таким, що справи та посаду прийняв, і приступив до виконання службових обов`язків гранатометника 1 відділення 1 взводу 3 стрілецької роти.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного ( НОМЕР_2 .

Відтак, з 07.04.2022 року, тобто з моменту відправлення ОСОБА_4 для проходження військової служби до роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Таким чином, на момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 мав статус військовослужбовця по мобілізації.

Крім цього, ОСОБА_4 , не набувши у встановленому законодавством порядку права керування транспортними засобами, не дотримуючись та не виконуючи вимоги Закону України «Про дорожній рух», а також пункти «Правил дорожнього руху України» (далі - ПДР України), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, порушуючи вимоги п. 2.1 «а» ПДР України, не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами, керував автомобілем марки «ВАЗ 2114 40» з державним номерним знаком НОМЕР_3 .

Так, 03.11.2023 року близько 14 години 30 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 2114 40», реєстраційний номер НОМЕР_3 , з порушенням вимог п.п. 2.1 «а», 2.9 «а» ПДР України, а саме: керуючи транспортним засобом, при цьому не маючи права на керування транспортними засобами, перебуваючи при цьому у стані алкогольного сп`яніння (0,865% проміле), рухався у денний час доби по дорозі АДРЕСА_1 зі сторони будинку №27 по даній вулиці в напрямку ставку.

Разом з ОСОБА_4 у вказаному вищезазначеному транспортному засобі на задньому правому пасажирському сидінні, перебувала дружина останнього - ОСОБА_6 .

Рухаючись по даній дорозі, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2114 40», реєстраційний номер НОМЕР_3 , перебуваючи при цьому у стані алкогольного сп`яніння (0,865% проміле), діючи з необережністю, проявивши кримінально протиправну недбалість, усвідомлюючи, що повинен беззастережно виконувати вимоги ПДР України та маючи можливість їх виконувати, недбало ставлячись до можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, маючи об`єктивну можливість своїми односторонніми діями забезпечити безпеку дорожнього руху шляхом дотримання вимог Правил дорожнього руху України, грубо та умисно порушив вимоги ч. 5 ст. 14 Закону України " Про дорожній рух", а також наступні вимоги Правил дорожнього руху України (далі - Правил дорожнього руху України): п.1.3 - Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими; п.1.5 - Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; підпункту «б» п.2.3 - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.п. 10.1 Правил дорожнього руху України «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», п.п. 12.1 Правил дорожнього руху України «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», п.п. 12.4 Правил дорожнього руху України «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року із відповідними змінами та доповненнями (далі - ПДР України), а саме: керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 2114 40», реєстраційний номер НОМЕР_3 водій ОСОБА_4 , не встеживши за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, а також під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій ОСОБА_4 , не урахувавши дорожню обстановку, і стан транспортного засобу «ВАЗ 2114 40», реєстраційний номер НОМЕР_3 , хоча мав таку технічну можливість, допустив виїзд на ліву частину дороги по напрямку свого руху з подальшим контактуванням передньою частиною кузову транспортного засобу «ВАЗ 2114 40», реєстраційний номер НОМЕР_3 з перешкодою у вигляді господарського приміщення - сараю по АДРЕСА_1 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир транспортного засобу « НОМЕР_4 », реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому верхньої третини правої плечової кістки, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, по ознакам тривалого розладу здоров`я, строком більше 21-го дня та відсутності небезпеки для життя.

Дана дорожньо-транспортна пригода настала внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 2.3 «б», 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Вказані дії обвинуваченого органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

23 квітня 2024 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 за участю захисника укладено угоду про примирення.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_4 та захисник просили затвердити угоду про примирення, обвинувачений підтвердив, що повністю визнає свою вину, щиро каявся.

Прокурор вважав за необхідне затвердити угоду.

Згідно умов угоди про примирення сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.286-1 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений визнав свою вину в інкримінованому діянні. Вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений за вчинене, із застосуванням положень ст.69 КК України, шляхом призначення покарання нижче від найменшої межі, встановленої санкцією ч.1 ст.286-1 КК України, у виді штрафу у розмірі 1800 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 30600 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Вислухавши думки учасників процесу, суд прийшов до наступного.

Згідно положень п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

За положеннями ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, віднесено до категорії нетяжких злочинів, претензії матеріального, морального характеру у потерпілої до обвинуваченого відсутні.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені п.п.1, 4 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом. Суд вважає, що дії обвинуваченого кваліфіковані вірно.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Вказана угода не суперечить вимогам КПК України та КК України, відповідає інтересам суспільства, не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Санкцією ч. 1 ст. 286-1 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, в ході досудового слідства встановлено не було.

З урахуванням особи обвинуваченого, який в ході досудового слідства і у судовому засіданні повністю визнав провину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував потерпілій завдані збитки, після вчинення ДТП місце злочину не залишив, добровільно погодився пройти медичне освідування на стан алкогольного сп`яніння, з моменту вчинення злочину і до теперішнього часу не допускав жодного порушення закону, у своїх діях грубих порушень ПДР не допустив, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, спільно проживає однією сім`єю разом з потерпілою, де виховують разом п`ять неповнолітніх дітей, вперше притягується до кримінальної відповідальності, до адміністративної відповідальності не притягувався, за відсутності обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе призначити покарання обвинуваченому у виді штрафу із застосуванням положень ст.69 КК України шляхом призначення покарання нижче від найменшої межі, встановленої санкцією ч.1 ст.286-1 КК України у розмірі 1800 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, оскільки визначена міра покарання буде сприятиме виправленню поведінки обвинуваченого та попередженню вчиненню ним нових злочинів.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим, з призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно до ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судових експертиз.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Питання про речові докази підлягає вирішенню у відповідності до ст.100 КПК України.

Підлягає скасуванню арешт, накладений ухвалою слідчого судді Братського районного суду Миколаївської області від 07 листопада 2023 року.

Керуючись ст.ст. 367-371, 373-374, 474-475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 23 квітня 2024 року про примирення, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 за участю захисника ОСОБА_7 у кримінальному провадженні за №0000273, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 листопада 2023 року.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України та призначити покарання у виді штрафу із застосуванням положень ст.69 КК України у розмірі 1800 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 30600 (тридцять тисяч шістсот) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судових експертиз у розмірі 9844 (дев`ять тисяч вісімсот сорок чотири) грн. 64 к.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Братського районного суду Миколаївської області від 07 листопада 2023 року на автомобіль ВАЗ 211440 сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Речовий доказ по справі: автомобіль ВАЗ 211440 сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який зберігається на майданчику для зберігання транспортних засобів відділення поліції № 1 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, повернути ОСОБА_4 як законному володільцю.

Роз`яснити сторонам угоди, що у разі невиконання угоди про примирення відповідно до ст.476 КПК України, прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотання про скасування вироку та призначення судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Роз`яснити обвинуваченому, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Вирок на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Арбузинський районний суд Миколаївської області, з особливостями, передбаченими ст.ст.474, 473, 394, 424 КПК України.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені положеннями ч.1 ст.473 КПК України.

Суддя ОСОБА_1