У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділення СВ УСБУ в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця смт. Вилок, Берегівського району, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні №0000030, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.02.2023 року,-

про продовження строку дії обраного запобіжного заходу,-

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий в ОВС 1 відділення СВ УСБУ в Закарпатській області ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, строку дії обраного запобіжного заходу.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 01 вересня 2023 року, точний час не встановлено, у групи осіб, серед яких досудовим розслідуванням встановлені ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , виник злочинний умисел на вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, а саме на вирощування конопель та виготовлення з них особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу з метою його подальшої реалізації.

До вказаної протиправної діяльності учасники вказаної групи також залучили ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у обов`язки якого входило зберігання та виготовлення із зрізаних частин рослин конопель, за місцем його проживання АДРЕСА_2 , особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, шляхом їх висушування та подрібнення, з метою подальшої реалізації.

Зокрема, як вбачається з матеріалів провадження, не пізніше 01 вересня 2023 року вищевказана група осіб, переслідуючи злочинну мету виготовлення та реалізації особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс, на земельній ділянці, що розміщена на території Берегівського району поблизу с. Карачин, за межами населеного пункту, зокрема на земельній ділянці з кадастровим номером :05:001:0084, висадила 52 рослини конопель.

Надалі, протягом вересня та 01-08 жовтня 2023 року ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 вчиняли дії, спрямовані на вирощування висаджених рослин конопель.

Одночасно з цим, в ході досудового розслідування, за результатами проведеної слідчої дії, 05.10.2023 з кожної із вказаних 52 рослин коноплі відібрано зразки, які направлено для проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів. Відповідно до отриманого висновку експерта № СЕ-19/107-23/9816-НЗПРАП від 09.10.2023, надані на експертизу 52 фрагменти рослини зеленого кольору є частинами рослини роду конопель і віднесені до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини. Зокрема в наданих на експертизу 52 фрагментах рослини зеленого кольору виявлено психоактивний компонент тетрагідроканабінол та інші канабіноїди (канабінол, канабідіол).

В подальшому, у період з 05.10.2023 по 09.10.2023, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись раніше виниклим корисливим мотивом, повністю обробили (обрізали листя) 27 рослин, висаджених на вказаній земельній ділянці.

Більшу частину з вказаних рослин, які вони обробили, учасники групи у вказаний період, з використанням автомобілю марки "Nissan Patrol GR", р.н. НОМЕР_1 , відвезли до помешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , який здійснював подальше зберігання та висушування даних рослин як у себе вдома з використанням побутових обігрівачів, так і у вантажному відсіку мікроавтобусу марки/моделі "Mercedes-Benz Sprinter 318 CDI", р.н. НОМЕР_2 , обладнаного саморобним вентилятором, який знаходився так само у дворі за місцем проживання ОСОБА_4

09.10.2023, в ході проведення обшуків за місцем проживання ОСОБА_4 за вищевказаною адресою, а також у автомобілі марки/моделі "Mercedes-Benz Sprinter 318 CDI", р.н. НОМЕР_2 , виявлено повністю та частково висушені частини рослин коноплі, в тому числі і в подрібненому вигляді, які попередньо були завезені учасниками групи з вищеописаного місця їх вирощування. Частина з висушених рослин, виявлених в ході обшуку, також була упакована ОСОБА_4 , з метою подальшої реалізації, у три прозорі зіп-пакетики.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/107-23/9895-НЗПРАП, надані на експертизу подрібнені речовини рослинного походження зеленого кольору, вилучені 09.10.2023 в ході проведення обшуків за місцем проживання ОСОБА_4 , є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений, загальною масою 5263,70 г.

Слідчий зазначає , що причетність підозрюваного ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих йому злочинів обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом про виявлений злочин УСБУ в Закарпатській області від 09.02.2023; протоколами затримань ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_4 та ОСОБА_14 від 09.10.2023 на місці вчинення злочинів; протоколом огляду місця події від 09.10.2023; протоколами обшуків будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_2 : речовими доказами вилученими з місця події 38 рослинами коноплі; речовими доказами канабісом, вилученим як з місця події, так і з будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_2 , а також з транспортних засобів марки/моделі "Mersedes-Benz Sprinter 318 CDI", кузов № НОМЕР_3 , р.н. НОМЕР_2 , "Toyota Land Cruiser 200", кузов № НОМЕР_4 , р.н. НОМЕР_5 ; висновками експертів за результатами проведення експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, відповідно до яких вилучені з місця події 38 рослин є рослинами роду коноплі та відносяться до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей та містять у своєму складі психоактивні компоненти тетрагідроканабінол та інші канабіноїди (канабінол, канабідіол); висновками експертів за результатами проведення експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, відповідно до яких речовина рослинного походження зеленого кольору, вилучена як з місця події, так і з будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_2 , а також з транспортних засобів марки/моделі "Mersedes-Benz Sprinter 318 CDI", кузов № НОМЕР_3 , р.н. НОМЕР_2 , "Toyota Land Cruiser 200", кузов № НОМЕР_4 , р.н. НОМЕР_5 , є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом; протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, якими зафіксовано участь фігурантів провадження у вчиненні інкримінованих їм злочинів;

09.10.2023 о 14 год. 35 хв. ОСОБА_4 затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України на місці вчинення кримінального правопорушення.

10.10.2023 підозрюваному ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

17.10.2023 підозрюваному ОСОБА_4 повідомлено змінену підозру за ч. 3 ст. 307 КК України.

12.10.2023 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області стосовно підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначенням застави у розмірі 2300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, терміном дії до 05.12.2023.

29.11.2023 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області підозрюваному ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою, терміном до 10.01.2024.

21.12.2023 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду винесено ухвалу про продовження строків досудового розслідування кримінального провадження № 0000030 до шести місяців, тобто до 10.04.2024.

Крім того, 03.01.2024 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області підозрюваному ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою терміном до 01.03.2024.

Клопотання мотивоване тим, що досудове розслідування закінчити у зазначений строк не представляється за можливе, оскільки, у кримінальному провадженні необхідно виконати наступне: отримати висновки призначених портретних експертизи; розсекретити ухвали слідчого судді, які стали підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій у даному кримінальному провадженні; з урахуванням отриманих висновків експертів вирішити питання про зміну раніше повідомлених підозр.

Зазначає, що провести вказані слідчі та процесуальні дії у вказаний строк не представилось можливим, у зв`язку із проведенням значної кількості слідчих (розшукових) дій для встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень та інших процесуальних дій. Крім того, об`єктивною причиною, яка перешкоджала більш швидкому проведенню судових експертиз є значна завантаженість експертів, а також велика кількість експертиз.

Слідчий в клопотанні вказує, що громадянину України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч 3 ст. 307 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 9 до 12 років з конфіскацією майна, що саме по собі спонукає людину до вчинення дій, спрямованих на перешкоджання об`єктивному досудовому розслідуванню шляхом незаконного впливу на свідків, приховування, знищення речей, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, а також переховування від органу досудового розслідування та суду, в тому числі шляхом виїзду за межі України з метою уникнення покарання.

На підставі наведеного просить продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10 квітня 2024 року.

Прокурор у судовому засіданні підтримав внесене клопотання про продовження строку тримання під вартою, зауважив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, у зв`язку з якими відносно підозрюваного ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, не зменшилися та продовжують існувати.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого заперечив щодо продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив змінити останньому запобіжний захід посилаючись на те, що ризики не обґрунтовані, слідчий обмежився формальним переліком, необхідність мотивував продовженням строків досудового розслідування через проведення експертиз, що не обґрунтовує необхідність тримання особи під вартою. ОСОБА_4 має постійне місце проживання. Посилання на те, що може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити сховати або спотворити будь-яку річ чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на потерпілого свідків, інших підозрюваних, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, нічим не підтверджено. Вказує, що слідчим не доведено під час розгляду клопотання необхідності продовження строку тримання, а також не спростовано можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу. У зв`язку з цим захисник просив змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний підозрюваному ОСОБА_4 на більш м`який, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства.

Заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Частиною 2 цієї ж статті визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язані оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом УСБУ в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000030, відомості про яке 14.02.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 305, ч. 2 с. 307, ч. 2 ст. 310 КК України.

У рамках даного кримінального провадження 10.10.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

17.10.2023 ОСОБА_4 повідомлено про змінену підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2023 року обрано відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , обов`язків, передбачених КПК України, 2300 (дві тисячі триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 6173200 (шість мільйонів сто сімдесят три тисячі двісті) гривень.

03 січня 2024 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, в межах строку досудового розслідування, а саме - до 01.03.2024 року, залишивши без змін раніше визначений слідчим суддею розмір застави.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 грудня 2023 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000030, відомості про яке 14.02.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за підозрою ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України, до шести місяців, тобто до 10 квітня 2024 року.

Згідно з вказаною ухвалою, необхідність продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000030 від 14.02.2023 року обумовлена необхідністю проведення процесуальних дій, які є обов`язковими під час досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя зазначає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, зокрема те, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.

З огляду на викладене, слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 його соціальний статус, наявність у нього міцних соціальних та сімейних зв`язків, а також його майновий стан.

Разом з тим, ст. 29 Конституції України регламентовано, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються в порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Слідчий суддя зауважує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Плешо проти Угорщини» від 02.10.2012 року), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення.

З наведеного випливає, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Медведєв та інші проти Франції» від 29.03.2010 року зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.

Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. У той же час, Європейський суд з прав людини зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи. Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» від 08.04.2004 року наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків непроцесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш мякого запобіжного заходу.

Відповідно до п. 54 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Зенцов та інші проти росії» від 23.10.2012 року до визнання винним обвинувачений повинен вважатися невинним, і мета даного положення, по суті, вимагає попереднього звільнення, якщо тривале утримання під вартою більш не являється обґрунтованим.

Згідно з п. 88 рішення Європейського суду з прав людини від 05.02.2013 року у справі «Мхітарян проти російської федерації» на національній владі лежить обов`язок встановити існування конкретних фактів, які можуть стати підставою для продовження строку тримання під вартою. Перекладання на затриману особу тягаря доведення цих аргументів рівносильне скасуванню правила статті 5 Конвенції, яка оголошує взяття під варту винятком з права на свободу, яке допустимо тільки в суворо визначених обставинах.

Національні судові органи повинні розглядати всі факти, які свідчать за і проти наявності суспільного інтересу, що виправдовує, з належним урахуванням принципу презумпції невинуватості, відступ від принципу поваги свободи особистості, і викладати їх в своїх рішеннях про відмову в задоволенні клопотань про звільнення осіб з під варти.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року).

Підвищені вимоги до судового розгляду кримінальних справ у порядку КПК України ґрунтуються на існуючій практиці Європейського суду з прав людини та мають враховуватися судами з огляду на положення ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», оскільки одним із найбільш частих порушень прав людини, визнаних Європейським судом з прав людини у справах проти України, є необґрунтоване ухвалення судами рішень про продовження строку тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Прецедентне право Конвенції сформулювало чотири базових причини для відмови у звільненні: а) ризик того, що підсудний не з`явиться в судове засідання; б) ризик того, що підсудний вживатиме заходів для запобігання відправленню правосуддя; в) скоїть інші правопорушення; г) стане причиною порушення громадського порядку (справи «Смирнова проти росії» «Пірузян проти Вірменії», «Тирон проти Румунії»).

Ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що такий ризик маловірогідний і необхідність в утриманні особи під вартою відсутня (рішення Європейського суду з прав людини «Панченко проти росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення Європейського суду з прав людини «Бекчиєв проти Молдови»). Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання (рішення Європейського суду з прав людини «Сулаоя проти Естонії»). При цьому, ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного особою під вартою (п. 64 рішення Європейського суду з прав людини «Ноймайстер проти Австрії»).

У той час як серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти, тяжкість обвинувачення не може сама по собі служити виправданням тривалого попереднього увязнення особи (рішення Європейського суду з прав людини «Ідалов проти росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

При вирішенні клопотань про зміну обраного відносно підозрюваного запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно зі змістом вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення або зменшення ризику переховування від правосуддя останнього чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

З огляду на викладене, слідчий суддя звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Єлоєв проти України» від 06.11.2008 року, відповідно до якого зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

У даному судовому засіданні щодо підозрюваного стороною обвинувачення не було надано достатнього обґрунтування ризиків незаконного впливу на інших підозрюваних та свідків або перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, чи вчинення іншого кримінального правопорушення, з посиланням на конкретні докази реального існування таких ризиків.

При цьому, з урахуванням особи підозрюваного його соціального статусу, особистих зв`язків, слідчий суддя дійшов до переконання про існування достатньої ймовірності ризику намагань з боку підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, який цілком може бути усунутий, шляхом застосування до останнього менш суворого, у порівнянні з триманням під вартою, запобіжного заходу.

Вирішуючи клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчий суддя враховує тяжкість покарання за ч. 3 ст.307 КК України, дані про його особу, який є молодим за віком, наявність у нього постійного місця проживання, має досить міцні соціальні зв`язки, не одружений, вважається в порядку ст. 89 КК України не судимий.

Таким чином, зважаючи на правову позицію, викладену в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, відповідно до якої при розгляді клопотання про обрання або ж продовження строку тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, а також на те, що підозрюваний два місяці перерубає під вартою, раніше не судимий, має постійне місце проживання, слідчий суддя вважає, що стороною захисту обґрунтовані підстави для зміни запобіжного заходу, оскільки суттєво зменшилися ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що існували раніше.

При цьому, суд бере до уваги, що сама тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 підозрюється, з урахуванням вищенаведеного, не є достатньою підставою для тримання останнього під вартою надалі. Прокурором та слідчим в судовому засіданні не доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти наявним ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

З огляду на викладене слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання сторони захисту про зміну обраного запобіжного заходу ОСОБА_4 у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, а саме, на домашній арешт із забороною залишати житло цілодобово та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які, на переконання слідчого судді, у повному обсязі забезпечать виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

За приписами п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинувачений, який був затриманий, негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Відтак, підозрюваного ОСОБА_4 слід негайно доставити до місця проживання і звільнити з-під варти.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184, 186, 193-194, 196, 197, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 - відмовити.

Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 . - задовольнити.

Змінити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без застосування електронного засобу контролю.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , такі обов`язки:

1.прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2.цілодобово не залишати місце проживання АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

3. утримуватися від спілкування із іншими учасниками у даному кримінальному провадженні, у тому числі за допомогою засобів мобільного зв`язку, мережі Інтернет, а також через соціальні мережі;

4. здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного до відділення поліції №1 Берегівського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Підозрюваного ОСОБА_4 , негайно доставити до місця проживання і звільнити з-під варти.

Строк дії ухвали про тримання під домашнім арештом до 10 квітня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1