Справа № 643/6949/24
Провадження № 1-кс/643/766/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2024 м.Харків

Слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням у якому з метою збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правоорушення, просить накласти арешт на майно, із позбавленням права відчуження, розпорядження та користування майном, а саме на: мобільний телефон торгової марки Redmi 9A IMEI : НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , в корпусі синього кольору, в якому перебуває сім картка з номером мобільного телефону НОМЕР_3 , телефон в технічно справному стані, без пошкоджень, зі слідами використання, який було добровільно наданий слідчому 27.06.2024 підозрюваною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судове засідання прокурор не з`явився, подав заяву у якій просив клопотання задовольнити та розглянути без його участі

Власник майна відповідно до клопотання ОСОБА_4 , та її захисник адвокат ОСОБА_5 у судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду клопотання повідомлялась належним чином, заяв чи клопотань з приводу клопотання на адресу суду від них не надходило.

Підстав для визнання явки учасників провадження обов`язковою, слідчий суддя не вбачає, відповідно до ч.1 ст.172 КПК України їх не прибуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

З поданого клопотання та доданих до нього документів вбачається, що слідчим відділом Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.01.2024 за №0000061, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій 28.06.2024 повідомлено про підозру.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.01.2024, близько 13:15 години, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період дії в Україні воєнного стану, який було введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 та у подальшому неодноразово продовжено, виник умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 діючи повторно, прийшла до раніше не знайомої ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де представилась соціальним працівником під вигаданим приводом можливості отримання грошової допомоги у розмірі 2 000 грн.

Далі, ОСОБА_4 з корисливого мотиву, з метою наживи запропонувала ОСОБА_6 допомогу в заміні грошей Української валюти на іноземну валюту США. Введена в оману ОСОБА_6 віддала їй грошові кошти в сумі 14.000 грн., після цього ОСОБА_4 в її присутності дістала грошові кошти в іноземній валюті 500 доларів США , які були сувенірними та передала ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_4 , шляхом обману, незаконно заволоділа грошовими коштами у розмірі 14 000 грн., які належать потерпілій ОСОБА_6 та з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись у подальшому грошовими коштами на власний розсуд.

27.06.2024 підозрювана ОСОБА_4 , добровільно, під заяву, видала слідчому належний їй мобільний телефон торгової марки Redmi 9A IMEI : НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , в корпусі синього кольору, в якому перебуває сім картка з номером мобільного телефону НОМЕР_3 , телефон в технічно справному стані, без пошкоджень, зі слідами використання.

Постановою слідчого від 27.06.2024 вказаний мобільний телефон визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000061 від 23.01.2024.

Прокурор вказує, що вилучене майно може бути використано з метою відшкодування заподіяної майнової шкоди потерпілій, яке також буде використане у якості речового доказу.

Відповідно п.7. ч.2 ст.131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати зокрема: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні ; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вивчаючи правову підставу для арешту майна слідчий суддя зауважує, що згідно вимог п.1, 2 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, а також відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У даному випадку стороною обвинувачення доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.6 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

З огляду на те, що стороною обвинувачення не надано цивільного позову у даному кримінальному провадженні, суд не вбачає підстав для застосування арешту з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Згідно із ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Оцінивши наведені стороною обвинувачення докази, слідчий суддя приходить до переконання у необхідності накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки стороною обвинувачення доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, є достатні підстави вважати, що майно відповідає ознакам речових доказів, а саме містить у собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з цим, для спростування або підтвердження доводів сторони обвинувачення, необхідним є проведення досудового розслідування, зокрема огляду майна, проведення відповідних судових експертиз, тощо.

Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки є ризик втрати цих речових доказів, що унеможливить встановленню істини по справі. Арешт майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, негативних наслідків арешту майна судом не встановлено.

Що стосується клопотання прокурора про визначення місця зберігання майна, слід зазначити, що вирішення цього питання знаходиться у виключній компетенції сторони обвинувачення. Більше того, розгляд даного питання не передбачений ч.5 ст.173 КПК України при задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити частково.

З метою збереження доказів накласти арешт на майно, із позбавленням права відчуження, розпорядження та користування майном, а саме на: мобільний телефон торгової марки Redmi 9A IMEI : НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , в корпусі синього кольору, в якому перебуває сім картка з номером мобільного телефону НОМЕР_3 , телефон в технічно справному стані, без пошкоджень, зі слідами використання, який було добровільно наданий слідчому 27.06.2024 підозрюваною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні клопотання у частині визначення місця зберігання арештованого майна відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1