Справа № 147/293/24
Провадження № 1-кп/147/53/24
ВИРОК

іменем України

29 квітня 2024 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000001 від 02.01.2024 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Москва російської федерації, росіянина, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина російської федерації, з повною загальною освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого,

за ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 317 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 в липні 2023 року неподалік від місцевого сміттєзвалища за межами населеного пункту АДРЕСА_1 на землі знайшов предмет ззовні схожий на ручну гранату, який маючи умисел на придбання та зберігання без передбаченого законом дозволу бойових припасів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, забрав собі, таким чином, придбав предмет, ззовні схожий на ручну гранату, який згідно з висновком експерта є оборонною осколковою ручною гранатою Ф-1 промислового виготовлення військового призначення та відноситься до бойового припасу, який незаконно зберігав, без передбаченого законом дозволу у отворі на стелі веранди житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 до 09.01.2024.

Крім того, ОСОБА_4 у жовтні 2023 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на сміттєзвалищі, що знаходиться за межами населеного пункту АДРЕСА_1 , на землі знайшов полімерний прозорий пакет із вмістом стебла дикорослої рослини коноплі та розуміючи, що в подальшому зазначену рослину можна використати для власних потреб, а саме вжити шляхом куріння, застосовуючи пристрій для куріння, забрав її собі та відніс до місця проживання, а саме до будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , де в подальшому незаконно, без мети збуту, виготовив наркотичний засіб - канабіс масою 19,687 г, подрібнивши руками вказану рослину для доведення до стану, придатного для вживання шляхом куріння, який незаконно зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 для власного вживання без мети збуту до часу його вилучення працівниками Відділення поліції №2 Гайсинського районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області.

ОСОБА_4 09 січня 2024 року близько 19.00 год., маючи умисел, направлений на надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів, запросив до місця свого мешкання, що за адресою: АДРЕСА_1 , свого знайомого ОСОБА_6 для вживання шляхом куріння, наркотичного засобу - канабісу. Після чого, ОСОБА_6 у будинку за місцем проживання ОСОБА_4 незаконно вживав шляхом куріння наркотичний засіб - канабіс через саморобний пристрій із пластикової пляшки, який виготовив ОСОБА_4 , на стінках якої наявні нашарування речовини, яка згідно з висновком експерта є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, - екстрактом канабісу, масою 0,06 г.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю за обставин, викладених в обвинувальному акті, та розповів про мотиви та обставини вчинення кримінального правопорушення. При цьому пояснив, що влітку 2023 року пас корів в с. Демидівка та побачив предмет схожий на гранату взяв його з собою. Зберігав в стелі веранди будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 поки не прийшли працівники поліції. В жовтні 2023 року на сміттєзвалищі за с. Демидівка знайшов пакетик з канабісом, який вподальшому зберігав за місцем свого проживання на АДРЕСА_1 . Зберігав для себе, щоб покурити замість табака. В січні 2024 року до нього прийшов сусід ОСОБА_7 і він ( ОСОБА_4 ) пригостив за місцем свого проживання канабісом через пристрій для куріння, який він виготовив сам.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначив, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у повному обсязі, надав показання про обставини вчинених ним кримінальних правопорушень, які узгоджуються з відомостями, викладеними в обвинувальному акті, щиро покаявся у вчиненому. При дослідженні характеризуючих на особу ОСОБА_4 матеріалів установлено, що він посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, визнав свою винуватість у вчиненому та щиро покаявся. Враховуючи ступінь небезпеки злочинів вчинених ОСОБА_4 , особу обвинуваченого, просить визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та призначити покарання: за ч.1 ст. 309 КК України у виді 1 року обмеження волі, за ч.1 ст. 263 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч.1 ст. 317 КК України у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. З врахування посередньої характеристики за місцем проживання, визнання вини, відсутність обставин, які обтяжують покарання, вважає за доцільне на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання строком на 2 роки та покладенням обов`язків визначених п.1, п.2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України. Початок іспитового строку рахувати з моменту оголошення вироку. Стягнути на користь держави витрати на проведення судових експертиз з обвинуваченого ОСОБА_4 в сумі 15902,88 грн. Скасувати арешт, який накладено ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 12.01.2024. Щодо речових доказів просить: наркотичний засіб - канабіс загальною масою 19,58 г, пристрій для куріння, що складається із двох полімерних пляшок, та у якому виявлено наркотичний засіб - екстракт канабісу масою 0,06 г та фольговані згортки із наркотичним засобом - канабіс масою 0,107 г - знищити; підривач «уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ», підривач «уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2», корпус гранати Ф-1 - передати на ЗСУ. До вступу вироку в законну силу запобіжний захід не обирати.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 вказав, що свою вину ОСОБА_4 визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому. Просить при визначенні міри покарання за ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 317 КК України з врахуванням вимог ч.1 ст. 70 КК України призначити мінімально можливу міру реального покарання та застосувати ст. 75 КК України визначивши мінімальний іспитовий строк.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст. 394 КПК України.

З урахуванням думки всіх учасників процесу, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що стосуються його особи.

Оскільки обвинувачений визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчинених ним діянь, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, які надані на підтвердження винуватості обвинуваченого, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю і кваліфікує його дії за ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 317 КК України.

Таким чином суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 : незаконного придбання та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу; незаконного придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту; надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, та обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком (ч.1 ст. 309 КК України), нетяжким злочином (ч.1 ст. 317 КК України) та тяжким злочином (ч.1 ст. 263 КК України), суспільну небезпеку вчинених ним кримінальних правопорушень, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, спосіб вчинення злочинів і їх мотиви, форму вини, обстановку вчинення злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не одружений, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, за наркологічною допомогою до КНП «Тростянецька лікарня» не звертався, під наглядом в психіатричному кабінеті КНП «Тростянецької лікарня» не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Відсутність обставин, які обтяжують покарання.

З урахуванням наведеного суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкцій за ч.1 ст. 263 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч.1 ст. 309 КК України у виді 1 року обмеження волі, за ч.1 ст. 317 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Суд вважає за необхідне застосувати положення ч.1 ст. 70 КК України та остаточно призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 317 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, особу винного, спосіб їх вчинення, мету та мотив вказаних діянь, а також те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, щиро розкаявся у вчиненому, досудову доповідь, суд переконаний, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та його перевиховання можливе без відбування покарання, а відтак останнього слід звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 слід стягнути на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 15902,88 грн.

Згідно з ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених:

ч.1 ст. 263 КК України та признати йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі;

ч.1 ст. 309 КК України та признати йому покарання у виді одного року обмеження волі;

ч.1 ст. 317 КК України та признати йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком два роки.

На підставі ч.1, п.2, п.4 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Початок перебігу іспитового строку ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в сумі 15902,88 грн (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот дві гривні 88 коп.).

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 12 січня 2024 року на тимчасово вилучені в ході проведення обшуку 09.01.2024 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , речі, а саме: речовину рослинного походження зовні схожу на канабіс, предмет схожий на пристрій для куріння, предмет схожий на корпус до ручної гранати та два предмети схожі на запали до ручної гранати.

Речові докази:

наркотичний засіб - канабіс загальною масою 19,58 г, який упаковано до спеціального пакету «Національна поліція України слідче Управління PSP 1108855», пристрій для куріння, що складається із двох полімерних пляшок та у якому виявлено наркотичний засіб - екстракт канабісу масою 0,06 г та фольговані згортки із наркотичним засобом - канабіс масою 0,107 г, які упаковано до спеціального пакету «Національна поліція України PSP 3324615»- знищити;

підривач «уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ» та підривач «уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2», який упаковано до спеціального пакету «Національна поліція України Вибухотехнічна служба № АВ 1162652», корпус гранати Ф-1, який упаковано до спеціального пакету «Національна поліція України Вибухотехнічна служба № АВ 1162651» - передати на потреби Збройних Сил України.

Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Тростянецький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії вироку.

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1