Провадження 1-в/193/42/24
У Х В А Л А

іменем України

25 квітня 2024 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

представника виправної колонії ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невібутого покарання більш м`яким,

В С Т А Н О В И В:

15 лютого 2024 року на адресу Софіївського районного суду надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_5 , який наразі відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45)» (надалі Софіївська ВК-45), згідно якого останній просив замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням, зокрема у вигляді обмеження волі.

Засуджений ОСОБА_5 під час судового розгляду справи своє клопотання підтримав та просив його задовольнити. Зазначив, що працює 6 днів на тиждень на виробництві установи, де плете дріт на потреби ЗСУ. Вважає, що досяг мети виправлення і заслуговує на пом`якшення покарання.

Представник виправної колонії ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомив, що засуджений характеризується позитивно, справді офіційно працює на виробництві установи, де у цеху за замовленням представників ЗСУ плете дріт для потреб армії. Працює сумлінно, жодних зауважень до його роботи не має. Стягнень не має. Заперечував проти задоволення клопотання засудженого лише через те, що в інтересах самого засудженого краще через кілька місяців звернутися до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення, оскільки останній має для цього непогані перспективи і перебувати на волі, ані ж змінювати покарання на обмеження волі, що однаково пов`язане з ізоляцією від суспільства.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність для цього підстав.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та особову справу засудженого ОСОБА_5 , суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Згідно ч. 3 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Пунктом 3 частини 4 статті 82 КК України передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Судом встановлено, що теперішнє покарання ОСОБА_5 відбуває згідно вироку Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.05.2022 згідно з яким його засуджено за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років і 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання: 05.10.2021, кінець такого строку: 05.04.2026.

Станом на 25.04.2024 засуджений відбув, визначених п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України 1/2 призначеного судом строку покарання (2 роки і 3 місяці). Невідбута частина покарання складає 01 рік, 11 місяців і 10 днів позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 07.10.2021. Під відбуття покарання у ДУ «Криворізька установа виконання покарань (№3)», характеризувався посередньо. Режим утримання не порушував, але і заохочень там не мав.

З 02.11.2020 відбуває покарання у ДУ «Софіївська виправна колонія (№45)», де характеризується позитивно, дисциплінарних правопорушень не вчиняв, при цьому за добру поведінку та сумлінне ставлення до праці, як встановлено на день розгляду цього клопотання, він двічі заохочувався правами начальника установи.

Як вбачається з характеристики засудженого, останній у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, завжди має охайний зовнішній вигляд.

Працездатний. Виконує роботи з благоустрою у відділенні та прилеглої території з розумною ініціативою без оплати праці. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів якими користується. Також виконує згідно графіка роботи із самообслуговування та благоустрою установи, проявляє належну соціально корисну активність. Дотримується вимог пожежної безпеки та безпеки праці.

Також згідно характеристики вбачається, що засуджений відвідує регулярно заходи виховного характеру, реагує на них позитивно, подає позитивний приклад поведінки іншим засудженим відділення.

Вину у скоєному злочині визнає повністю, цивільний позов за вироком відсутній, виконавчі листи про стягнення з засудженого коштів до установи не надходили.

За даними характеристики заходи індивідуальної програми відносно засудженого виконані повністю. Не виявлено потреби у плануванні нових завдань впливу на криміногенну потребу та у доповненні/плануванні інших заходів. Засудженому рекомендовано і надалі підтримувати рівень навичок, які він набув у процесі реалізації індивідуальної програми.

Варто відмітити, що за увесь час відбуття покарання засуджений жодного разу не порушував режиму утримання, при цьому на протязі менше року ОСОБА_5 отримував лише одні заохочення, зокрема 11.07.2023 та нещодавно, 10.04.2024.

Раніше засуджений 29.01.2014, тобто 10 років тому, був звільнений умовно-достроково під час одного з попередніх його ув`язнень, проте заміна покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України до нього ще ніколи не застосувалася.

У матеріалах справи також міститься висновок щодо ступеня виправлення засудженого, складеного 02.02.2024 комісією Софіївської ВК-45, за яким визначено, що засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення і не може бути представлений для заміни йому покарання більш м`яким.

Відповідно до п. 3 розд. І Методики визначення ступеня виправлення засудженого, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України

від 19 січня 2023 року № 294/5, основною метою вищевказаного висновку є забезпечення суду інформацією, що є необхідною для визначення можливості заміни покарання або можливості застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення. Тобто цей висновок має для суду рекомендаційних характер, до того ж є неактуальний, оскільки після його складання засуджений був працевлаштований офіційно до виробничого цеху установи, де працює сумлінно, а також нещодавно отримав ще одне заохочення. Крім того цей висновок не узгоджується з згадано вище характеристикою на засудженого, що була затверджена 06.02.2024 начальником Софіївської ВК-45, згідно з якої зазначається, що засуджений за місцем відбуття покарання у цій установі характеризується позитивно.

Відтак, позитивна характеристика засудженого, наявність у нього двох заохочень та відсутність стягнень за увесь час відбування покарання, на переконання суду вказують на виправлення останнього.

Крім того, суд приймає до уваги доводи представника адміністрації Софіївської ВК-45, начальника відділення соціально-психологічної служби установи ОСОБА_4 , який у судовому засіданні пояснив, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання на ввіреному йому відділенні. Будь-яких претензій до умов та режиму відбуття покарання цього засудженого, його роботи на виробництві він не має. Заперечував проти заміни йому покарання лише через те, що засудженому доцільно ще почекати з тим, щоб через кілька місяців, коли відкриється у нього «пільга на УДЗ», звернутися до суду саме з цим клопотанням, що більш сприятливе для засудженого.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що поведінка засудженого ОСОБА_5 під час відбування покарання у Софіївській ВК-45 у достатній мірі відповідає критеріям зразкової поведінки, а тому згідно до положень ст. 82 КК України, маються достатні підстави для заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі.

Керуючись ст. 82 КК України, ч. 2 ст. 376, ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 , - задовольнити.

Засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , замінити невідбуту частину призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, що складає 1 (один) рік, 11 (одинадцять) місяців і 10 (десять) днів, на більш м`яке у вигляді обмеження волі на той же строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 КВК України направити засудженого до місця відбування покарання у виді обмеження волі в порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі, звільнивши його з-під варти при прибутті до місця відбування покарання.

У строк відбуття покарання у вигляді обмеження волі зарахувати час перебування під вартою з 25 квітня 2024 року по день звільнення із розрахунку один день знаходження під вартою до двох днів обмеження волі.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Софіївський районний суд Дніпропетровської області на протязі семи днів з дня її оголошення.

Оскарження прокурором ухвали суду щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, зупиняє її виконання.

У зв`язку з неявкою усіх учасників судового провадження, фіксація оголошення повного тексту цієї ухвали 29.04.2024 звукозаписувальними технічними пристроями не здійснювалася.

Суддя ОСОБА_1