Провадження № 1-кс/522/537/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі захисника ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000664 від 08.10.2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням, у якому просить зняти арешт з транспортного засобу мотоциклу марки «HONDA» моделі «СВ400», державний номерний знак: НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 , та ключі від нього, який було накладено ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 27.10.2023 року по справі № 522/20256/23.

Заявник в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на те, що відповідно до постанови про долучення речових доказів та передачу їх на зберігання від 08.10.2023 року, винесену дізнавачем СД ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження № 0000664 від 08.10.2023 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України, було постановлено визнати речовим доказом транспортний засіб марки «HONDA» моделі «СВ400», державний номерний знак: НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 та зберігати його на штраф-майданчику № 6 (вул. Аеропортівська, 27/1).

Вказаний транспортний засіб марки «HONDA» моделі «СВ400», державний номерний знак: НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 , 2000 року випуску належить ОСОБА_4 , на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 02.09.2008 року.

Слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси було накладено арешт ухвалою від 27.10.2023 року по справі № 522/20256/23 (провадження № 1-кс/522/6554/23) на майно, яке було вилучено 08.10.2023 року в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 27, а саме: мотоцикл марки «HONDA» моделі «СВ400», державний номерний знак: НОМЕР_1 , та ключі від нього, які поміщено до спеціального майданчику транспортних засобів за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 27/1 (Штраф-майданчик № 6). В обґрунтування необхідності застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна слідчий суддя зазначив, що метою накладення арешту згідно п. 1, п. 11 ч. 2 ст. 170 КПК України є збереження речових доказів, які мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, їх арешт потрібен для позбавлення власника можливості відчужувати вказане майно, або псування, втрати, знищення, перетворення, передачі, що в свою чергу в подальшому унеможливить прийняття законного та об`єктивного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

В той же час, відповідно до висновку судового експерта ОСОБА_6 за № CE-19/116-23/21497-КДТЗ від 07.12.2023 року, на досліджуваному мотоциклі марки «HONDA» моделі «СВ400», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі « НОМЕР_4 » не змінювався та змінам не піддавався, первинний (заводський номер) номер двигуна, яким укомплектований досліджуваний мотоцикл «HONDA СВ400» змінено шляхом знищення (видалення) поверхні номерного майданчика з маркуванням номера двигуна не заводських умовах (кустарно); на досліджуваному мотоциклі «HONDA СВ400», номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі « НОМЕР_4 » не змінювався та є первинними (заводськими), первинний (заводський) номер двигуна, яким укомплектований досліджуваний мотоцикл «HONDA СВ400», визначається як «NC23E 1374011».

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи висновки експерта та положення ст. 290 КК України, відповідно до якої передбачена кримінальна відповідальність за знищення, підробку або заміну ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміну без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу, враховуючи, що в діях ОСОБА_4 відсутній склад злочину, передбачений ст. 290 КК України, слід зазначити, що подальший арешт його майна - мотоцикла «HONDA СВ400», номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі « НОМЕР_4 » - за відсутністю передбачених для цього підстав порушує право ОСОБА_4 на вільне використання належного йому майна, що суперечить загальним засадам володіння особою майном, приписам раціонального законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, станом на сьогодні наявні підстави для скасування арешту, оскільки в застосуванні арешту відпала потреба. Також, фактично транспортний засіб повернуто власнику та на даний час знаходиться в його користуванні. Враховуючи вимоги розумності та співрозмірності обмеженого права та наслідки застосованого заходу з фабулою кримінального правопорушення, яке розслідується, слід дійти висновку про необхідність скасування арешту.

Дізнавач в судове засідання не з`явився.

Розглянувши клопотання, вислухавши заявника, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відноситься змагальність сторін.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно Постанови № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Згідно з п.13 інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-558/0/4-13 від 05.04.2013 Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя скасовує ці заходи забезпечення лише у випадках: надходження від підозрюваного/обвинуваченого, його захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо зазначені особи: 1) не були присутні при розгляді питання про арешт майна; 2) доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; 3) доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною 2 ст. 131 КПК України передбачено, що арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення його дієвості.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом першим частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Керуючись ст.ст. 174, 318-380 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000664 від 08.10.2023 року задовольнити.

Зняти арешт з транспортного засобу мотоциклу марки «HONDA» моделі «СВ400», державний номерний знак: НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 , та ключі від нього, який було накладено ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 27.10.2023 року по справі № 522/20256/23.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

20.02.2024