Справа № 559/1373/23
Провадження № 1-кп/559/50/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубно матеріали кримінального провадження №0000068 від 20.03.2023 року по обвинуваченню неповнолітнього ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мирогоща, Дубенського району, Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця,громадянина України, не одруженого, студента Мирогощанського аграрного фахового коледжу, раніше не судимого

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України

за участю сторін кримінального провадження

ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

законного представника ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

представника ювенальної превенції Дубенського РВП ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

Судовим слідством встановлено, що ОСОБА_3 , 19 березня 2023 року, близько 17 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу магазину «Сільмаркет», що в с. Рачин по вул. Василя Стуса, Дубенського району, Рівненської області, в ході суперечки із ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту, з метою завершення суперечки на свою користь, реалізовуючи свій протиправний намір, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень останньому, умисно наніс один удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя ОСОБА_7 , поблизу ока, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, забійної гематоми лівого орбітальної ділянки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку визнав повністю. Протиправне діяння, яке ставиться йому в провину, він не оспорює, в скоєному щиросердно розкаюється. По факту заподіяння легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 дав покази про те, що в березні 2023 року біля 17.00 години він перебував поблизу магазину в с. Рачин, Дубенського р-ну разом з товаришем ОСОБА_9 , де зустріли двох невідомих їм хлопців, з якими у нього виник словесний конфлікт, з приводу того, що вказані хлопці до них не привітались та виразились на їхню адресу у грубій формі. Після чого, він підійшов до ОСОБА_7 і кулаком правої руки вдарив його в обличчя. Про вчинене шкодує, просить вибачення у потерпілого. Пояснив, що зробив для себе висновки після скоєного, більше такого не вчинить. Просив звільнити його від покарання за вчинене кримінальне правопорушення, застосувавши заходи виховного характеру у вигляді застереження.

Окрім визнавальних показів ОСОБА_3 винна обвинуваченого доведена в ході судового слідства встановленими та дослідженими доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні дав покази про те, що вказані події відбувалися у березні 2023 року близько 17.00 години. Того дня він був разом зі своїм знайомим ОСОБА_13 поблизу магазину в с. Рачин, дубенського р-ну. До них підійшло двоє невідомих їм хлопців та один з них вдарив його кулаком в обличчя в ліву частину, потім наніс один удав рукою в голову. В подальшому, невідомий підбіг до ОСОБА_13 та наніс йому кулаком один удар в голову, від чого він впав. На даний час обвинувачений попросив у нього вибачення. Просить притягнути до кримінальної відповідальності за спричиненні тілесні ушкодження та моральні страждання. Має намір позиватися до суду в порядку цивільного процесуального законодавства щодо відшкодування заподіяної матеріальної та моральної немайнової шкоди.

Свідок ОСОБА_15 суду дав покази про те, що в середині березня 2023 року він йшов з роботи додому по АДРЕСА_1 та побачив бійку хлопців, серед яких був його внук, у якого був розбитий ніс та текла кров . Внук йому повідомив, що його побили невідомі хлопці, які втекли з місця події. Про вчинене повідомили дільничого офіцера поліції громади. З приводу отриманих травм внук проходив лікування.

Свідок ОСОБА_16 надала покази про те, що в березні 2023 року вона перебувала на робочому місці у магазині, де працює продавцем. Пам`ятає, що до неї заходили хлопці, ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , які щось купували. На той момент останні були без будь яких наявних тілесних ушкоджень.

Сідок ОСОБА_18 у судовому засіданні дав показання про те, що в березні 2023 року він з компанією друзів перебував в с. Рачин. В ОСОБА_3 виник конфлікт з місцевими хлопцями, який, в подальшому переріс у бійку. Денис наніс удари в обличчя рукою спочатку одному хлопцю, потім іншому, чим спричинив останнім тілесні ушкодження.

Законний представник обвинуваченого - мати ОСОБА_5 суду пояснила, що її син добре навчається, неконфліктна людина, відповідальний, має гарні довірливі стосунки з батьками, які можуть забезпечити його належну та правомірну поведінку.

Окрім того, вина неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими документами, а саме:

-протоколом проведення слідчого експерименту від 06.04.2023 року за участю потерпілого ОСОБА_7 , який вказав на механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_19 (а.с.46)

-протоколом проведення слідчого експерименту від 06.04.2023 року за участю потерпілого ОСОБА_19 , який показав механізм нанесення ударів обвинуваченим ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_7 (а.с.40).

-Копією медичних документів потерпілих ОСОБА_19 та ОСОБА_7 , згідно яких підтверджено наявність тілесних ушкоджень у потерпілих (а.с.49-53)

-Висновком судово-медичної експертизи про встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які отримали потерпілі внаслідок нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_3 ( а.с.55-56).

-Протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_18 , де останній вказав на механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_19 та ОСОБА_7 (а.с.89-90).

Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена i його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого просила про звільнення обвинуваченого від покарання з застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

Відповідно до мотивів наведених у клопотанні захисник посилається на те, що обвинувачений є неповнолітньою особою, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, інших проступків не вчиняв. Зі слів законного представника обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_5 її син повністю змінив свою поведінку після вчиненого. Почав більше уваги приділяти домашнім справам та більше часу проводити вдома, став спокійніший, стриманіший, не вживає алкогольні напої взагалі. Працелюбний, старанний виконує будь-яку роботу, не потребуючи при цьому ніякого контролю за собою. З поведінки обвинуваченого можна зробити висновок, що він змінив своє ставлення до навчання та зробив позитивні висновки після вчиненого.

Вважає, що у даному кримінальному провадженні є підстави для застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення даного клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.3 ст. 497 КПК України якщо суд під час судового розгляду дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього обвинуваченого без застосування кримінального покарання, то може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 1,2 статті 105 КК України передбачено, що неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.

У цьому випадку суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру:

1) застереження;

2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього;

3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання;

4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків;

5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

Таким чином, суд управі звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов: а) неповнолітній вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним; б) неповнолітній щиро розкаявся; в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття; г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.

У разі встановлення трьох попередніх умов на момент постановлення вироку суд управі вважати неповнолітнього таким, що не потребує застосування покарання.

Рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру ухвалюється за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. п. 1, 2 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» визначено, що судам необхідно додержуватись вимог законодавства, що регулює застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітніх, котрі вчинили злочини у віці до 18 років.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Судом достовірно встановлено що з часу вчинення кримінального проступку, а саме 19 березня 2023 року обвинувачений ОСОБА_3 не вчиняв жодних протиправних дій кримінально чи адміністративного характеру, за місцем навчання та проживання характеризується виключно позитивно. За таких обставин суд вважає що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомив протиправність вчинених дій їх негативний наслідок та став на шлях виправлення.

З урахуванням незначного ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, обставин справи, наведених виключно позитивних даних про особу обвинуваченого, який вчинив кримінальний проступок, ставлення обвинуваченого до скоєного, його щире каяття, сприяння у розкритті правопорушення, вік обвинуваченого, позицію прокурора, клопотання сторони захисту, враховуючи положення кримінального кодексу, якими встановлено особливості відповідальності неповнолітніх та покарання неповнолітніх, суд приходить до висновку про можливість виправлення неповнолітнього обвинуваченого без застосування кримінального покарання, та про можливість звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру, передбачених ч.2 ст.105 КК України, а саме застереження .

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Процесуальні витрати згідно матеріалів кримінального провадження відсутні.

Керуючись ст. 105 КК України, ст. 368, 373-376, ч.3 ст.497 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України.

На підставі п.1 ч.2 ст.105 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мирогоща, Дубенського району, Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру у виді застереження .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1