ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 11-сс/821/174/24 Справа № 711/3897/24Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст.183 КПК України Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря прокурора підозрюваного (відеоконференція) захисника (відеконференція) ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 травня 2024 року про продовження строку тримання під вартою, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Углуватка, Христинівського р-ну, Черкаської області, громадянина України, з базовою вищою освітою, який не є особою з інвалідністю, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, -

в с т а н о в и в :

Старший слідчий ВРЗЗКС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 звернулася до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням, погодженим начальником відділу управління Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000068 від 07.02.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-1, ч. 1 ст. 14, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 204 КК України, про продовження строку тримання під вартою, відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що СУ ГУНП України в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.02.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-1, ч. 1 ст. 14, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 309, ч. 1 ст. 204 КК України.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.03.2024 до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 17.05.2024.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 травня 2024 року клопотання слідчого задоволено та в черговий раз продовжено ОСОБА_7 строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 19 червня 2024 року без визначення розміру застави, з утриманням в Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор».

Ухвала мотивована тим, що прокурором та слідчим доведено належними, достатніми, достовірними наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігти вказаним ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 шляхом застосування відносно останньої іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

На даний час ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжують існувати і не зменшились, а тому з метою запобігання вказаним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного виникла необхідність у продовженні раніше застосованого відносно підозрюваної запобіжного заходу.

Не погоджуючись з такою ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просять її скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному запобіжний захід тримання під вартою з можливістю внесення застави в розмірі 80-ти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує, що під час розгляду клопотання ні слідчий, ні прокурор не довели, що у слідчого судді є право відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України не обирати заставу. Крім вказаних обставин, слідчим суддею не надано належної оцінки характеризуючим даним на особу, а прокурором не спростовано доводи сторони захисту щодо можливості застосування більш м`якої міри запобіжного заходу.

Дослідивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши думку захисника та самого підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, слідчий суддя, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання чи продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За фабулою клопотання, поданого слідчим до Придніпровського районного суду м. Черкаси: «Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 , будучи особою без визначеного роду занять, маючи лідерські якості та зв`язки у злочинному світі, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, на початку березня 2024 року, діючи умисно та цілеспрямовано, маючи намір позбавити життя суддю Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_11 , на початку березня 2024 року залучив ОСОБА_7 в якості майбутнього виконавця злочину.

Після отримання згоди ОСОБА_7 , з метою обговорення деталей майбутнього вбивства, а саме: часу, місця, способу і для надання інструкцій останньому щодо вчинення вказаного злочину та вжиття заходів конспірації, ОСОБА_10 неодноразово зустрічався з ОСОБА_7 в різних місцях м. Умань, зокрема і в автомобілі «Porsche Сayenne», д.н.з. НОМЕР_1 , на якому вони упродовж березня 2024 року здійснювали стеження за ОСОБА_11 , в тому числі, встановили його місце роботи, автомобіль, можливі місця перебування.

З метою доведення запланованого злочину до кінця, ОСОБА_10 у невстановлених досудовим розслідуванням місці та час, але до 19.03.2024, придбав корпус ручної протипіхотної оборонної гранати (РГО) та запал до неї - ударно-дистанційний запал (УДЗ), корпус ручної гранати Ф-1 та запал до неї - уніфікований запал ручної гранати модернізований (УЗРГМ), а ОСОБА_7 корпус ручної гранати дистанційної (РГД-5) та запал до неї - уніфікований запал ручної гранати модернізований (УЗРГМ), корпус ручної гранати дистанційної (РГД-5) та запал до неї - уніфікований запал ручної гранати модернізований (УЗРГМ), пістолет виробництва Турецької Республіки, конструкція якого змінена саморобним способом, 16 набоїв до нього калібру 9-мм; глушник, які планували використати для умисного заподіяння смерті ОСОБА_11 в залежності від місця перебування потерпілого.

Окрім того, за вказівкою ОСОБА_10 , ОСОБА_7 придбав новий одяг, взуття, рукавички з метою конспірації та невикриття правоохоронними органами після закінчення підготовлюваного ними злочину.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, під час розмови 17.03.2024 у період часу з 21.03 до 22.23 в автомобілі «Porsche Сayenne», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 ще раз підтвердили серйозність своїх спільних злочинних намірів щодо вчинення умисного вбивства та вирішили закінчити запланований злочин в найближчий час, обговоривши шляхи уникнення негативних наслідків для себе.

Однак, після виконання ОСОБА_10 та ОСОБА_7 усіх дій, які вони вважали необхідними для доведення злочину до кінця, а саме умисного вбивства, злочин не було скоєно з причин, які не залежали від їх волі, оскільки 19.03.2024 останні затримані в порядку ст. 208 КПК України працівниками поліції.

Крім того, ОСОБА_7 , діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи протиправність своїх дій, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин придбав корпус ручної гранати дистанційної (РГД-5) та запал до неї - уніфікований запал ручної гранати модернізований (УЗРГМ), корпус ручної гранати Ф-1 та запал до неї - уніфікований запал ручної гранати модернізований (УЗРГМ), пістолет виробництва Турецької Республіки, конструкція якого змінена саморобним способом, які в подальшому незаконно зберігав за місцем проживання: АДРЕСА_2 .

19.03.2024, в період часу з 20 години 21 хвилини по 23 годину 36 хвилину, у ході обшуку в домоволодінні за місцем проживання ОСОБА_7 , в кімнаті будинку працівниками поліції виявлені та вилучені чотири металеві предмети - корпус ручної гранати дистанційної (РГД-5) та запал до неї - уніфікований запал ручної гранати модернізований (УЗРГМ), корпус ручної гранати Ф-1 та запал до неї - уніфікований запал ручної гранати модернізований (УЗРГМ), які відносяться до категорії обмежено вибухонебезпечних та вибухонебезпечних, а також в гардеробі будинку пістолет виробництва Турецької Республіки, конструкція якого змінена саморобним способом.

19.03.2024 ОСОБА_7 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

20.03.2024 ОСОБА_7 повідомлений про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 14, п. 12, ч. 2, ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.03.2024 до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 17.05.2024

Причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому злочинів підтверджується зібраними під час проведення досудового розслідування доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження: розсекреченими протоколами негласних слідчих (розшукових) дій, а саме: № 1538/55/122/01-2024 від 18.03.2024, 1539/55/122/01-2024 від 18.03.2024, № 1812/55/122/01-2024 від 02.04.2024, 1903/55/122/01-2024 від 08.04.2024, протоколом обшуку від 19.03.2024 автомобіля «Porsche cayenne», д.н.з. НОМЕР_1 ; протоколом обшуку від 19.03.2024 за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом обшуку від 19.03.2024 за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколом обшуку від 19.03.2024 за адресою: АДРЕСА_4 (СТО); протоколом обшуку від 19.03.2024 за адресою: АДРЕСА_4 (автомагазин); довідками про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів № 83,84,85,86,87,88,89,90 від 19.03.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 , протоколом допиту свідка ОСОБА_12 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000068 продовжений до трьох місяців, тобто до 19.06.2024 у зв`язку з необхідністю виконати низку слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні.

Колегія суддів враховує, що у п. 42 рішення ЄСПЛ від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» від 13.01.2011 зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Зі змісту клопотання вбачається, що завершити досудове розслідування в установлений строк не виявляється за можливе, оскільки на момент звернення до слідчого судді з вказаним клопотанням в кримінальному провадженні не виконано вимоги ст. ст. 290, 291 КПК України.

На даний час є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_7 з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинені ним кримінальні правопорушення, усвідомлюючи протиправність своїх дій та тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого та експертів, які проводять експертне дослідження у даному провадженні, іншого підозрюваного у даному провадженні який притягується до кримінальної відповідальності, та тим самим перешкоджати кримінальному провадженню, продовжити кримінальне правопорушення, таким чином, органом досудового розслідування, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність обґрунтованих ризиків передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 14, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, які є особливо тяжким та тяжким. Тому, враховуючи тяжкість покарання в разі доведення його винуватості, його вік та стан здоров`я, існує обґрунтований ризик того, що він, з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування, що вказує на ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Приймаючи до уваги наявність у кримінальному провадженні іншого підозрюваного, а також осіб, причетність яких до вчинення злочинів на цей час перевіряється, існує ризик того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі та у зв`язку з цим, маючи реальну можливість спілкування з такими особами, матиме змогу перешкоджати кримінальному провадженню шляхом знищення, приховування речей, які можуть мати значення, або розслідуванню іншим чином, що вказує на ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На даний час у кримінальному провадженні допитано ряд свідків, а також потерпілого. У свою чергу, підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі та проживаючи разом зі свідками і потерпілим в одному місті, матиме змогу особисто або через третіх осіб, або ж використовуючи засоби телефонного чи Інтернет зв`язку, впливати на таких учасників кримінального провадження.

Також у кримінальному провадженні на даний час триває виконання ряду судових експертиз, в контексті чого існує ризик незаконного впливу підозрюваним на експертів, які проводять експертизи.

Окрім того, залишається високим ризик доведення підозрюваним свого злочинного умислу, спрямованого на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, до кінця, а, враховуючи розмови між підозрюваними про готовність це зробити в публічних місцях з використанням зброї та вибухових пристроїв, існує ризик вчинення підозрюваним інших злочинів, що свідчить про ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчого судді при розгляді питання доцільності продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , вищезазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано та враховано всі обставини, за яких таке продовження можливе.

Слідчий суддя, при розгляді справи, належним чином дослідив всі доводи, які мають значення при вирішенні даного питання, врахував, конкретні обставини кримінального провадження, вагомість наданих стороною обвинувачення доказів.

Зокрема, колегія суддів зважає на дані про особу ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні злочину, направленого на можливе протиправне позбавлення життя іншої особи за змовою групи осіб.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що слідчим суддею не надано належної оцінки характеризуючим даним на особу, колегія суддів вважає необґрунтованими, адже, слідчим суддею було враховано, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, наявність міцних соціальних зв`язків: дружину ОСОБА_13 та дитину ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Але, в даному випадку, цей факт не зможе бути тим фактором, який зможе запобігти указаним вище ризикам.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою. Прокурором доведено продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання підозрюваної жодним чином не зменшились і в сукупності з даними про його особу підтверджують, на даному етапі провадження, потребу в подальшому триманні останнього під вартою.

Колегія суддів не погоджується з посиланням захисника, що слідчий суддя мав би застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 заставу, оскільки вимоги ст. 183 ч. 3 КПК України є імперативними та обов`язковими для судді. Останньому, серед іншого, повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 14, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, який був направлений на позбавлення життя іншої людини, яке відповідно до ст. 3 Конституції України, визнається найвищою соціальною цінністю.

Враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, вказаних у підозрі, а саме здійснення готування до особливо тяжкого злочину з застосуванням насильства, що мало б непоправні тяжкі наслідки, мотиви його вчинення, є вірним висновок, що на даний час наявні побоювання щодо доведення злочину до завершення та інші ризики, вказані в клопотанні.

У цій частині колегія суддів також погоджується зі слідчим суддею.

Підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, як і визначення розміру застави, апеляційний суд не вбачає.

Всі доводи апеляційної скарги захисника були предметом дослідження слідчого судді, а рішення слідчого судді ухвалено на основі всебічно з`ясованих обставинах, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З врахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами.

Тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 травня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді