Справа № 525/599/24
Провадження № 1-кп/525/101/2024

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.07.2024 селище Велика Багачка

Великобагачанський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.10.2023 за №0000756 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні маючого малолітню дитину, працюючого директором ПП «Беркут», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

у с т а н о в и в:

30 жовтня 2023 року близько 05 години 15 хвилин у темний час доби ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «Subaru Legacy» днз НОМЕР_1 , рухався по автодорозі державного значення М03 сполученням Київ-Харків-Довжанський від м. Решетилівка у напрямку м. Києва, проїжджаючи 285 км + 830 м указаної автодороги у с. Поділ Миргородського району Полтавської області, у порушення вимог п. п. 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, змінив напрямок свого руху праворуч, не переконавшись, що це буде безпечним та не створить перешкоди, або небезпеки іншим учасникам руху, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 ПДР України, виїхав на додаткову смугу для руху де допустив зіткнення з задньою частиною автомобіля марки «Man TGM 18.250» днз НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який стояв у попутному напрямку, припаркований на додатковій смузі руху, позначеній дорожнім знаком 5.20.1 ПДР.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля «Subaru Legacy» днз НОМЕР_1 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 190 від 12.12.2023 були спричинені тілесні ушкодження у виді: крововиливів у м`які тканини голови лобної ділянки зліва та у м`яку мозкову оболонку, майже по всій конвекситальній поверхні обох півкуль та по всій поверхні мозочку, перелому нижньої щелепи на рівні 1,1 зубів, перелому 4, 5, 6, 10, 11 ребер зліва, розриву диска 12 грудного - 1 поперекового хребців, відчленування верхньої кінцівки на рівні верхньої третини плечової кістки; ран, що розташовані в ділянці лівого лобного бугра, на верхній губі зліва, із розповсюдженням на щоку та проєкцію нижньої щелепи, на передній поверхні правого колінного суглобу; саден, що розташовані в тім`яно-потиличній ділянці зліва, біля козелка лівої вушної раковини, на кінчику носа, на передній поверхні черевної стінки справа у нижній частині, в паховій ділянці справа, на передній поверхні правого колінного суглобу; синців, що розташовані на верхній повіці правого ока, на тилі лівої кисті, на передньо-внутрішній поверхні правого плечового суглобу, на передній поверхні правого колінного суглобу, на зовнішній поверхні правого гомілко-ступеневого суглобу, які кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до смерті.

Причиною смерті ОСОБА_8 є тупа травма голови, що призвела до крововиливів у м`які тканини голови, м`яку мозкову оболонку, ускладнившись набряком головного мозку.

Причиною дорожньо-транспортної події та наслідків, що настали, згідно висновку судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/117-24/5605-ІТ від 04.04.2024 є порушення вимог п. п. 10.1, 1.1. Розділу 34 ПДР України водієм ОСОБА_6 , а саме: 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; 1.1 Розділу 34 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2+1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15. Порушення вказаних вимог ПДР України водієм ОСОБА_6 з технічної точки зору знаходилися у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події.

ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної події, а саме: уникнути зіткнення, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які б не дозволили йому виконати вимоги вищевказаних норм ПДР України.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, обіцяв, що більше такого не повториться, про вчинене шкодує, просив суворо його не карати. Суду пояснив, що вони з ОСОБА_8 , який є його тестем, у ніч з 29 на 30 жовтня 2023 року близько 1 години ночі, виїхали по справах до м. Києва, він був за кермом автомобіля, а ОСОБА_8 на передньому пасажирському сидінні. Перед виїздом він був тверезий, не втомлений, добре себе почував, автомобіль був у технічно справному стані. Їхали, спілкувалися, обговорювали плани на майбутнє, далі останній повідомив, що не виспався, розклав спинку сидіння, приліг та заснув.Він, щоб не заважало вимкнув радіо та продовжив рух. Він пам`ятає, як їхав по автодорозі Київ-Харків, у лівій смузі дороги зі швидкістю 100 км/год., оскільки виїхавши на трасу встановив режим «круїз», дорога плавно завертала ліворуч, траса була вільна. Далі пам`ятає, що відкрив очі, побачив небо, зірки, відчув, що у нього тече кров, не міг зрозуміти, що трапилося. Потім зрозумів, що заснув та трапилася ДТП. У той час, коли він заснув, на повороті дороги автомобіль поїхав прямо, з`їхав у праву смугу, перетнув її, виїхав на додаткову смугу для руху, де зіткнувся з задньою частиною автомобіля марки «Man TGM 18.250». Він намагався надати тестю допомогу, але не міг рухатися, кликав на допомогу. Сам викликав екстрену медичну допомогу, коли приїхали лікарі та витягли його з автомобіля, просив, щоб забрали тестя до лікарні, а не його. Уже перебуваючи в лікарні дізнався, що тесть помер. Це жахлива втрата для нього, адже він мав дуже добрі відносини з загиблим, останній навчав його, в усьому допомагав,тесть призначив його директором свого підприємства.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні суду пояснила, що вона претензій до обвинуваченого морального чи матеріального характеру не має, просила суд суворо його не карати, призначити покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі та не позбавляти його права керування транспортними засобами. Суду пояснила, що 30.10.2023 її чоловік обвинувачений ОСОБА_6 та її батько ОСОБА_8 поїхали по роботі до м. Києва, вони завжди їздили разом, за кермом автомобіля був її чоловік, він завжди був за кермом, коли вони кудись їхали. Зранку дізналася про дорожньо-транспортну пригоду та про загибель батька, подробиць не знає, ними не цікавилася, оскільки це дуже болюче питання для всієї їхньої родини. У її чоловіка з її батьком були дуже добрі відносини, як у батька з сином, ОСОБА_6 важко переживає загибель ОСОБА_8 . Після смерті батька вони з чоловіком, після того, як його виписали з лікарні, бо він отримав важкі переломи та тривалий час перебував на лікуванні, переїхали жити до її матері, щоб допомагати та підтримувати однин одного, адже це дуже болісна втрата для них усіх. Чоловік очолює приватне підприємство, яке заснував її батько ПП «Беркут» з 2020 року, дохід від нього матеріально забезпечує всю їхню родину: мати за цивільно-правовим договором працює там головним бухгалтером, вона зараз знаходиться у декреті по догляду за дитиною. Робота чоловіка пов`язана з постійними відрядженнями: він має поїхати на об`єкт, замовити матеріали, забрати їх, проконтролювати найманих працівників, провести переговори з замовниками та багато іншого, ніхто крім нього цього зробити не може, якщо його позбавити права керування, то підприємство, яке створив її батько, не зможе існувати, а вся її родина залишиться без засобів для існування.

Оскільки фактичні обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений ОСОБА_6 та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності позицій учасників судового розгляду немає, їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за доцільне не досліджувати усі докази стосовно обставин справи.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Суд, заслухавши покази обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_4 , дослідивши письмові матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до переконання, що ОСОБА_6 своїми діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України і його дії вірно кваліфіковані за даною статтею Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ст. 65 КК України вказує на те, що загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Суд, згідно положень ч. 2 ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 вважає щире каяття, добровільне відшкодування збитків.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, обстановку та обставини вчинення кримінального правопорушення, наслідки вчинення кримінального правопорушення, хоча і з недбалості, але у виді смерті людини, повне визнання винуватості, відсутність даних про його притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, на утриманні має малолітню дитину, має постійне місце роботи, за місцем роботи та місцем проживання характеризується виключно позитивно, наявність пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обтяжуючих покарання обставин.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту» роз`яснено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення кримінального правопорушення, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

При призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення кримінального правопорушення, вину інших причетних до нього осіб.

При цьому, згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень,як самими засудженими, так і іншими особами, рекомендувати судам при постановленні вироку обговорювати питання про застосування поряд з основним покаранням відповідного додаткового.

Прокурор просячи призначити додаткове покарання у виді двох років позбавлення волі посилався лише на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_4 просячи не застосовувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами обвинуваченого ОСОБА_6 зазначала, що це призведе до позбавлення її родини засобів до існування, оскільки наразі єдиний дохід її сім`ї - це заробітки чоловіка, а робота останнього пов`язана безпосередньо з необхідністю керування транспортними засобами.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник адвокат ОСОБА_5 посилалися на те, що позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами негативно вплине не тільки на нього, а й на його дружину та малолітню дитину, тещу, просили не позбавляти його права керування транспортними засобами. Захисник просив урахувати те, що обвинувачений активно сприяв органу досудового розслідування у розкритті даного кримінального правопорушення, виписавшись з лікарні відразу приїхав до слідчого, повідомив про обставини вчинення кримінального правопорушення, брав участь у слідчому експерименті.

Таким чином, оцінюючи встановлені судом обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, з урахуванням його відношення до наслідків вчинення кримінального правопорушення та поведінки під час судового розгляду, які свідчать про наміри виправитися та не становлять суттєвої небезпеки для суспільства, з урахуванням думки потерпілої, яка просила призначити покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі та не застосовувати додаткове покарання, з урахуванням сукупності цих обставин, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, зі звільненням від відбування основного покарання з випробуванням, в порядку ст. 75 КК України, та без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Обрані обвинуваченому вид та міра покарання, за переконанням суду, відповідають не тільки тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованими та будуть відповідати цілям покарання.

Із матеріалів справи встановлено, що відносно обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, який слід залишити без змін до набрання вироком законної сили. Клопотань про його зміну чи скасування на адресу суду не надходило.

По справі маються витрати на залучення експертів в сумі 5338 грн. 56 коп., які відповідно до ч. 2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

На адресу суду надійшло клопотання ПП «Транс Логістик» про скасування арешту накладеного на автомобіль марки «Man TGM 18.250» днз НОМЕР_2 , яке суд вирішує за наслідками розгляду даного кримінального провадження, вирішуючи питання про долю речових доказів.

Суд вирішує питання про речові докази у кримінальному провадженні відповідно до положень ст. 100 КПК України. Одночасно із вирішенням питання про долю речових доказів, суд вирішує питання про скасування арештів накладених під час досудового розслідування, у порядку ч. 4 ст. 174 КПК України.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 31, 100, 176-179, 349, 369-371, 373-376, 394, 395 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

У відповідності ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у виді особистого зобов`язання залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 5338 (п`ять тисяч триста тридцять вісім) гривень 56 копійок.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 02.11.2023 на автомобіль марки «Subaru Legacy» днз НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 18 грудня 2021 року ТСЦ 1244 належить ОСОБА_6 - після набрання вироком законної сили.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 02.11.2023, з урахуванням ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 18.12.2023, на автомобіль марки «Man TGM 18.250» днз НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданого 08 квітня 2017 року належить ПП «Транс логістик» - після набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили:

- автомобіль марки «Subaru Legacy» днз НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 виданого 18 грудня 2021 року ТСЦ 1244 належить ОСОБА_6 та поміщений для зберігання на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, за адресою: вул. Мінзаводська, 1, м. Миргород Полтавської області повернути власнику або законному володільцю;

- автомобіль марки «Man TGM 18.250» днз НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданого 08 квітня 2017 року належить ПП « ОСОБА_9 », який на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 18.12.2023 передано на відповідальне зберігання ПП «Транс логістик» вважати повернутим власнику.

Вирок може бути оскаржений сторонами виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Великобагачанський районний суд Полтавської області.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1