Справа №760/3396/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2024 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову від 11 липня 2023 року слідчого слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000968 від 16.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову від 11 липня 2023 року слідчого слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000968 від 16.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

В обґрунтування доводів скарги заявник зазначила, що 11 липня 2023 року постановою слідчого слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 кримінальне провадження № 0000968 від 16.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, було закрите.

Разом із тим, заявник із даною постановою категорично не погоджується, вважає її передчасною та необґрунтованою.

У скарзі заявник вказує, що дізнавач всупереч вимогам КПК України, не здійснив усі необхідні дії спрямовані на повне і неупереджене розслідування кримінального провадження та прийняла передчасне рішення про закриття кримінального провадження.

Таким чином, заявник вважає, що постанова винесена всупереч ч. 2 ст. 9 КПК України, не може відповідати принципу всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 подану скаргу підтримала та просила слідчого суддю її задовольнити.

Представник Солом`янського УП ГУНП ум. Києві, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, будь-яких пояснень чи заперечень станом на день розгляду скарги не подала. Його неявка згідно ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності представника Солом`янського УП ГУНП ум. Києві.

Слідчий суддя, врахувавши доводи заявника, викладені у скарзі, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0000968 від 16.06.2023, приходить до наступного висновку.

Положеннями ст. 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому розслідуванні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим його представником чи законним представником.

Слідчим суддею встановлено, що уповноваженою особою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, було внесено відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за № 0000968 від 16.06.2023, відповідно до заяви адвоката ОСОБА_3 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Постановою прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 від 05.07.2023 було визначено підслідність у кримінальному провадженні № 0000968 від 16.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України за Солом`янським УП ГУ НП у м. Києві.

Постановою слідчого слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 11.07.2023 кримінальне провадження за № 0000968 від 16.06.2023, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Аналогічні положення відображені і у ч. 4 ст. 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З положень ст. 84 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття,що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

А тому, слідчий, дізнавач, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Зокрема, якщо слідчим, дізнавачем закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Адже, практика ЄСПЛ що до проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних права є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А, в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

При оцінці того, чи дотриманні вказані стандарти слід виходити з того, що ЄСПЛ у справі «Ушаков та Ушакова проти України» 18 червня 2015 року указує на те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції неухильно застосовується принцип affirmanti incumbit probatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження).

У поданій заяві про вчинення кримінального правопорушення заявник посилалася на те, що належними їй на праві власності транспортними засобами МАЗ 5334 паливозаправник-С д.н.з. НОМЕР_1 1989 року випуску, технічний паспорт АЕС 303529, ПЦ 6.7-8925 причіп-паливоцистерна-Е д.н.з. НОМЕР_2 1978 року випуску, технічний паспорт АЕС 303528; МАЗ 8925 ПЦ-6,7 спеціалізований причіп ПР-цистерна-Е д.н.з. НОМЕР_3 , 1986 року випуску, технічний паспорт НОМЕР_4 , заволоділи невідомі особи.

На підтвердження права власності на дані транспортні засоби ОСОБА_4 надала копії відповідних свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_4 .

Приймаючи рішення про закриття кримінального провадження слідчий посилався на ту обставину, що вищезгадані транспортні засоби були примусово відчужені на підставі наказу військової частини НОМЕР_7 № 1АГД від 04.01.2023.

При цьому, наказом військової частини НОМЕР_7 № 1АГД від 04.01.2023 були примусово відчужені транспортні засоби МАЗ 5334 паливозаправник-С д.н.з. НОМЕР_1 1989 року випуску; ПЦ 6.7-8925 причіп-паливоцистерна-Е д.н.з. НОМЕР_2 1978 року випуску; МАЗ 8925 ПЦ-6,7 спеціалізований причіп ПР-цистерна-Е д.н.з. НОМЕР_3 , 1986 року випуску, які на праві власності належать ТОВ ПЗК «Австар».

Тобто, слідчим у даному випадку не перевірено ту обставину, чи вибули вищезгадані транспортні засоби із володіння ОСОБА_4 та на якій правовій підставі, а також чи набуло ТОВ ПЗК «Австар» право власності та на якій правовій підставі.

Слідчий суддя звертає увагу, без перевірки факту вибуття транспортних засобів із власності ОСОБА_4 та встановлення правових підстав такого вибуття, не можливо встановити відсутність чи наявність події кримінального правопорушення, визначеної ч. 2 ст. 289 КК України.

Також із матеріалів кримінального провадження вбачається, що 16.06.2023 прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 були надані вказівки слідчому у кримінальному провадженні № 0000968 від 16.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а саме:

1.Встановити та допитати свідків вказаного кримінального правопорушення;

2.Встановити наявність камер відеоспостереження на території, де відбувалося викрадення транспортного засобу, прилеглої території;

3.Встановити наявність таких відомостей у системі «безпечне місто», вилучити такі відеозаписи, оглянути їх;

4.Встановити осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення. У разі, якщо такі особи є військовослужбовцями ЗС України витребувати з відповідних військових частин де вони проходять військову службу: матеріали службового розслідування за даним фактом, накази про призначення на посаду, копії військових квитків/посвідчень офіцера, довідки про проходження ВЛК, копії документів;

5.Визнати ОСОБА_4 потерпілою у даному кримінальному провадженні за наявності відповідних підстав. Витребувати у неї документи, що підтверджують право власності на транспортний засіб, його вартість;

6.Призначити товарознавчу експертизу з метою встановлення вартості транспортного засобу;

7.Встановити місцезнаходження транспортного засобу. У разі, якщо на момент внесення відомостей у ЄРДР його було повернуто - встановити обставини такого повернення;

8.Встановити дані осіб, причетних до вчинення кримінальних правопорушень - отримати тимчасовий доступ до речей та документів;

9.Витребувати матеріали, які характеризують особу, яка імовірно вчинила злочин за місцем служби, місцем проживання, а також щодо перебування такої особи на наркологічному, психіатричному обліках. У різі відсутності довідки ВЛК - витребувати інформацію щодо диспансеризації військовослужбовця.

Про виконання письмових вказівок слідчого було зобов`язано проінформувати у строк до 05.08.2023.

Разом із тим, матеріали кримінального провадження не містять відомостей щодо того, чи були виконані слідчим вказівки прокурора.

А тому, у світлі наведеного, з оскаржуваної постанови слідує, що вона не містить достатніх відомостей, які б свідчили про те, що викладені в ній відомості, як передумови закриття є достатніми для констатації факту відсутності складу кримінального правопорушення поза розумним сумнівом, так як усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України не було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Висловлені у постанові доводи слідчого в обгрунтування закриття кримінального провадження не можливо, у цей період, сприйняти, як такі, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Також, вказане свідчить про те, що особа, яка подала цю скаргу стверджуючи про невідповідність постанови вимогам ст. 110 КПК України довела це твердження (принцип affirmanti incumbit probatio - той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження).

Адже, у справі «Сергій Шевченко проти України» від 4 квітня 2006 року ЄСПЛ дійшов висновку про порушення обов`язку держави-відповідача відповідно до Конвенції в зв`язку з не проведенням ефективного та незалежного розслідування.

В справі «Юрій Ілларіонович Щокін проти України» від 3 жовтня 2013 року ЄСПЛ визнав порушення статті 3 Конвенції в її процесуальному аспекті, оскільки держава не провела повного та ефективного розслідування всіх обставин справи.

Як наслідок, суд нагадує, що для того, щоб розслідування могло вважатися ефективним, воно має призвести до встановлення і покарання винних осіб. Це не є обов`язком досягнення результату, але є обов`язком вжиття заходів. Розслідування, яке проводиться безстороннім органом влади, та яке є швидким, ретельнім та відкритим має вважатися ефективним (рішення ЄСПЛ у справах «Чумак проти України» від 19 травня 2016 року, «Гонгадзе проти України» від 8 листопада 2005 року, «Кац та інші проти України» від 18 грудня 2008 року).

За таких обставин, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга підлягає задоволенню з цього питання, а постанова слідчого скасуванню для відновлення досудового розслідування та його проведення у загальному порядку.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України), однак слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову від 11 липня 2023 року слідчого слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000968 від 16.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, задовольнити.

Постанову від 11 липня 2023 року слідчого слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000968 від 16.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1