Справа №949/870/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2024 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Дубровиця кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000108 від 21 квітня 2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіти професійно-технічної, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого Сарненським районним судом Рівненської області від 10 жовтня 2022 року за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі, який залишено без змін ухвалою Волинського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_4 з 2011 року (точний час та обставини вчинення кримінального правопорушення не встановлено), усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, переслідуючи мотив, спрямований на незаконне зберігання вогнепальної зброї, діючи всупереч вимогам постанови Верховної Ради України "Про право власності на окремі види майна" від 17 червня 1992 року №2471-ХІІ, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21 серпня 1998 року №662, незаконно зберігав на горищі літньої кухні, де останній проживав, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , предмет ззовні схожий на обріз гладкоствольної мисливської рушниці, який 20 квітня 2023 року було виявлено працівниками поліції в ході проведення огляду в господарстві ОСОБА_4 .

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/118-23/4684-БЛ, предмет, ззовні схожий на обріз гладкоствольної мисливської рушниці, вилучений під час огляду місця події 20 квітня 2023 року у ОСОБА_4 , є нестандартною вогнепальною зброєю. Даний предмет є обрізом, виготовленим саморобним способом з одноствольної гладкоствольної мисливської рушниці моделі "ЗК" 16-го калібру, заводським номером НОМЕР_1 , промислового виготовлення, шляхом укорочення ствола до залишкової довжини 299 мм та укорочення прикладу до шийки ложа саморобним способом. Наданий обріз мисливської рушниці придатний до проведення пострілів.

Органом досудового розслідування вказані дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, як зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердивши зазначені у обвинувальному акті обставини. У вчиненому обвинувачений щиро розкаюється.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винність у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю доводиться доказами, отриманими в ході судового розгляду та наявними в матеріалах кримінального провадження.

Суд, у відповідності до ст. 349 КПК України при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, у зв`язку з відсутністю заперечень учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому, з`ясував правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій та роз`яснив їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Отже, суд вважає доведеним, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 була повністю доведена i його дії правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується по місцю проживання; на обліку в лікарів нарколога і психіатра не перебуває; повністю визнав свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення; а також обставини, які пом`якшують покарання, такі як щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. При цьому, обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" (далі - постанова №7) зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

У п. 4 вказаної постанови №7, Верховний Суд України зазначив, що виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Разом з тим, наведений у ч. 1 ст. 67 КК перелік обставин, що обтяжують покарання, є вичерпним, тому суд не вправі посилатись у вироку як на обтяжуючі і враховувати при призначенні покарання інші обставини, не передбачені цією статтею (п. 6 постанови №7).

Відповідно до п. 1 постанови №7, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Вказані роз`яснення узгоджуються і з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини"суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі "Коваль проти України" від 19.10.2006 суд наголосив, що "основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь - якого кримінального обвинувачення".

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Тому, вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети: кари, виправлення винної особи і запобігання вчиненню винним нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи "Бакланов проти росії" від 09.06.2005, "Фрізен проти росії» від 24.03.2005, "Ісмайлова проти росії" від 29.11.2007).

Тобто, суд має призначити покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання з урахуванням справедливості відносно конкретної особи, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень (ч. 2 ст. 50 КК України).

Таким чином, враховуючи викладене та особу винного, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, зважаючи на відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає за можливе призначити покарання в межах санкції статті інкримінованої за це кримінальне правопорушення, та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, з урахуванням вироку Сарненського районного суду Рівненської області від 10 жовтня 2022 року, який залишено без змін ухвалою Волинського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати у вигляді тримання під вартою, з огляду на те, що судом призначається реальна міра покарання у виді позбавлення волі в умовах ізоляції від суспільства, а також зважаючи на те, що обвинувачений вже реально відбуває покарання у виді позбавлення волі за попереднім виром Сарненського районного суду Рівненської області від 10 жовтня 2022 року.

Питання про речові докази та розподіл процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.ст.100, 124 КПК України

Керуючись ст.ст. 349, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком суду більш суворим покаранням за вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 10 жовтня 2022 року, який залишено без змін ухвалою Волинського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року, призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 1 (один) місяць.

Строк покарання за цим вироком ОСОБА_4 обчислювати з 26 квітня 2024 року.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання ту частину покарання, що відбута за вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 10 жовтня 2022 року, який залишено без змін ухвалою Волинського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року, з дня його затримання - 20 квітня 2023 року по 26 квітня 2024 року включно.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта з проведення судово-балістичної експертизи №СЕ-19/118-23/4684-БЛ від 28 квітня 2023 року в розмірі 1912 грн. (одна тисяча дев`ятсот дванадцять гривень).

Речові докази:

- обріз гладкоствольної мисливської рушниці, упакований до спеціального пакету "Україна МВС ЕКСПЕРТНА СЛУЖБА 3186773", який передано на відповідальне зберігання в кімнату зберігання речових доказів ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області - конфіскувати;

- конверт з тампоном протирання каналу ствола досліджуваного об`єкту, який опечатано печаткою "Для висновків №1" Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України, який передано на відповідальне зберігання в кімнату зберігання речових доказів ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області - знищити.

Відносно ОСОБА_4 , до вступу вироку в законну силу, обрати запобіжний захід тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Обвинуваченому копію вироку направити до установи відбуття покарання.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького

районного суду: ОСОБА_1