КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №359/5408/24 Головуючий у І інстанції - ОСОБА_1
апеляційне провадження №11-сс/824/4376/2024 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5 .

Прокурора: ОСОБА_6 ,

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку апеляційну скаргу прокурора Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні №0000588 від 07 березня 2024 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 185, частиною першою статті 357 КК України, підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_7 .

У мотивування скарги зазначає, що судом невірно враховано обставини під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а також штучно знижено рівень суспільної небезпечності особи та постановлено незаконне судове рішення.

Уважає, що підозра є обґрунтованою.

Посилається на те, що частина четверта статті 185 КК України є тяжким злочином та передбачає покарання до 8 років позбавлення волі, підозрюваний ОСОБА_7 є молодою особою 36 років, відносно якого відсутні дані про захворювання, які б перешкоджали останньому перебувати під вартою; ОСОБА_7 неодружений; дітей не має; неповнолітніх, недієздатних осіб на утримані не має; офіційно не працевлаштований, зі слів останнього періодично неофіційно працює на будівництві; раніше неодноразово судимий, востаннє вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області у 2018 році за частиною третьою статті 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 7 місяців, на підставі статті 81 КК України звільнений умовно-достроково 28 квітня 2022 року; відомості про майновий стан підозрюваного відсутні; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється ОСОБА_7 , 276 408 грн.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи прокурора ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, заслухавши думку підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог частини першої статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, досудовим розслідуванням встановлено, що 06 березня 2024 року ОСОБА_7 знаходився у місті Бориспіль Київської області, де у останнього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_10 .

Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що з метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_7 06 березня 2024 року приблизно о 14 годині 55 хвилин прибув за адресою: АДРЕСА_1 , де, будучи обізнаним, що на території України введено воєнний стан, діючи з корисливих мотивів, реалізуючи свій кримінальний протиправний намір направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно та повторно у невстановлений слідством спосіб проник до приміщення квартири АДРЕСА_2 вказаного будинку.

Перебуваючи у приміщенні квартири ОСОБА_7 продовжуючи свої злочинні дії взяв з тумби ноутбук марки «Lenovo Think Book» 15 (20RW0054RA) сіро-чорного кольору вартістю 19 987,00 гривень, з комоду який знаходився в кімнаті взяв грошові кошти в сумі 7 050 гривень та 7 200 доларів США, що еквівалентно 276408 гривень (згідно курсу НБУ станом на 06 березня 2024 року вартість 1 долару США становила 38 грн. 39 коп.), які належали ОСОБА_10

Заволодівши вищевказаними грошовими коштами та ноутбуком марки «Lenovo Think Book» 15 ОСОБА_7 вийшов з приміщення квартири та втік з місця скоєння злочину, тим самим розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 307 997,40 гривень

Крім того, 06 березня 2024 року приблизно о 14 годині 55 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , керуючись раптово виниклим наміром на викрадення офіційного документу, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрав банківську картку «Ощадбанку» № НОМЕР_1 , яка належала ОСОБА_10 .

Заволодівши вищевказаним офіційним документом - банківською карткою «Ощадбанку» № НОМЕР_1 ОСОБА_7 , утримуючи її при собі, втік з місця скоєння злочину.

Також у клопотанні зазначено, що у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимий вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області у 2018 році за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 7 місяців, на підставі ст. 81 КК України, звільнений умовно-достроково 28 квітня 2022 року на строк 9 місяців 2 дні.

23 травня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України.

27 травня 2024 року старший слідчий Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_11 звернулася до слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту підозрюваному у кримінальному провадженні №0000588 від 07 березня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні №0000588 від 07 березня 2024 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 185, частиною першою статті 357 КК України, підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З таким висновком колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні

Так, обґрунтовуючи ухвалу про відмову у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя, як на підставу такої відмови, послався на те, що органом досудового розслідування не доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_7 .

З таким висновком колегія суддів не погоджується, оскільки, дослідивши клопотання слідчого та додані до нього матеріали, колегія суддів уважає, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 185, частиною першою статті 357 КК України.

Зазначені у клопотанні обставини підозри ОСОБА_7 підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю долучених до клопотання даних, зокрема:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_10 від 06 березня 2024 року;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 , яка повідомила, що 06 березня 2024 року приблизно о 07 год. 30 хв. вона пішла на роботу, при цьому зачинивши двері до квартири на замок (врізаний), ключі від квартири є у неї та у її чоловіка, повернувшись з роботи приблизно о 17 год. 05 хв., вона виявила, що двері не були закриті, обстановка в квартирі частково порушена: відкрита верхня шухляда в комоді, відкриті двері в шафі-купе, відсутній ноутбук марки «Lenovo Think Book» 15 (20RW0054RA) сіро-чорного кольору, який вона придбала у 2020 році за 19987 грн., а також конверт з грошовими коштами в сумі 800 доларів США, та грошових коштів, які лежали на конверті, а саме 2800 гривень, відсутня сумочка (клатч) чорного кольору, в якій знаходився гаманець рожевого кольору з потертостями з грошовими коштами в сумі 6 400 доларів США, та зарплатна банківська карта «Ощадбанку» НОМЕР_1 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , який повідомив, що проживає за адресою: АДРЕСА_5 , та що біля вхідних дверей своєї квартири він встановив камеру відеоспостереження, а також, що 06 березня 2024 року він передивлявся відеозапис та побачив, що о 14 год. 55 хв. 25 сек. на поверх зайшов молодий чоловік, одягнений в чорного кольору штани, чорного кольору куртку, кофту з капюшоном синього кольору, на голові був одягнений блайзер (кепка) із надписом «PUMA», який підняв голову та побачив камеру відеоспостереження, після чого висловився нецензурно, пройшов у кінець коридору, після чого пішов назад та перейшов на інше крило поверху, де пішов далі по коридору та зник з поля зору камери; у вказаному крилі поверху, розташовані з 93 по 97 квартиру. Далі на відео записі чути, що чоловік декілька разів постукав в двері однієї із квартири;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , який повідомив, що 06 березня 2024 року приблизно о 14 год. 40 хв. біля будинку АДРЕСА_1 бачив підозрілого чоловіка, який не є мешканцем їх будинку та був одягнений в чорного кольору штани, чорного кольору куртку, та кепку із надписом «PUMA», поведінка якого свідку здалася підозрілою, оскільки чоловік постійно дивився по сторонам, та наверх на поверхи;

- протоколом пред`явлення для впізнання особи по фотознімкам свідку ОСОБА_13 , який на фото №3 впізнав чоловіка ( ОСОБА_7 ), як особу, яку він 06 березня 2024 року бачив біля будинку АДРЕСА_1 ;

- протоколом перегляду відеозапису від 13 березня 2024 року, на якому видно як ОСОБА_7 проходить по коридору на поверсі де проживає потерпіла, та прямує до її квартири;

- протоколом обшуку від 02 квітня 2024 року за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_4 , в ході якого виявлено та вилучено чоловічу сумку чорного кольору з тканини, схожої на шкіру, з довгою ручкою, яку поміщено до спец-пакету PSP 3213821, банківську карту «Ощадбанку» № НОМЕР_1 на ім`я «ОСОБА_10», чоловічу спортивну кофту синього кольору, внутрішня частина якої та капюшон червоного кольору, яку було упаковано до спец-пакету SUD 3038585, магнітні ключі для домофону в кількості 9 шт., які поміщено до спец пакету PSP 1205133.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою для повідомлення особі про підозру.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Оцінивши наявні у справі докази, слідчий суддя фактично дійшов висновку про порушення порядку проведення обшуку, вилучення банківської карти та пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_13 , а також про неналежність як доказу протоколу пред`явлення особи для впізнання, критично оцінено зроблені органом досудового розслідування висновки, що згідно з протоколом перегляду відеозапису від 13 березня 2024 року зафіксовано, як ОСОБА_7 проходить по коридору на поверсі, де проживає потерпіла, та прямує до її квартири, оскільки ця обставина підозрюваним не визнається, а якість відеозапису, його особливості, не дають можливості слідчому судді переконатися у схожості особи на відеозаписі з підозрюваним, та недостатність інших зібраних у справі доказів для доведення причетності ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину, тим самим слідчий суддя вирішив питання, які не є предметом розгляду під час досудового розслідування, оскільки у відповідності до змісту статті 368 КПК України питання щодо належності та допустимості зібраних у справі доказів, наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Таким чином, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов передчасного висновку про необґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 185, частиною першою статті 357 КК України.

Оцінюючи доводи та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, колегією суддів з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 185, частиною першою статті 357 КК України.

Ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною першою статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

На переконання колегії суддів, слідчим у клопотанні належним чином обґрунтовано, що усвідомлюючи тяжкість покарання, з метою уникнення відповідальності, підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою зміни ними своїх показань на користь підозрюваного, а також, що ОСОБА_7 , як такий, що раніше скоював подібні крадіжки та відбував реальний строк покарання, враховуючи спосіб вчинення кримінальних правопорушень, фактичні обставини їх вчинення та відсутність офіційного працевлаштування, може продовжити свою злочинну діяльність.

Крім того, ризик впливу на свідків та інших підозрюваних існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Також, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років; є молодою особою 36 років, відносно якого відсутні дані про захворювання, які б перешкоджали останньому перебувати під вартою; ОСОБА_7 неодружений; дітей не має; неповнолітніх, недієздатних осіб на утримані не має; офіційно не працевлаштований, зі слів останнього періодично неофіційно працює на будівництві; раніше неодноразово судимий, востаннє вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області у 2018 році за частиною третьою статті 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 7 місяців, на підставі статті 81 КК України звільнений умовно-достроково 28 квітня 2022 року.

Отже, з урахуванням зазначеного, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, оскільки він в повному обсязі довів суду обставини, за якими закон пов`язує можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

На переконання колегії суддів, на даному етапі розслідування такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим.

За таких обставин, колегія суддів уважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора щодо наявності підстав для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово.

Отже, виходячи з положень пункту 2 частини третьої статті 407 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Згідно з положеннями частини шостої статті 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Як визначено у пункті 4 частини третьої статті 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Як убачається із матеріалів судового провадження, у межах кримінального провадження №0000588 ОСОБА_7 повідомлено про підозру 23 травня 2024 року, а тому, на час звернення слідчого з клопотанням до слідчого судді та на день розгляду слідчим суддею вказаного клопотання, граничним днем закінчення строку досудового розслідування було 23 липня 2024 року.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

За таких обставин, при постановленні нової ухвали, колегія суддів може визначити строк дії такої ухвали лише до граничного дня закінчення строку досудового розслідування, який існував на час постановлення оскаржуваної ухвали, тобто до 23 липня 2024 року.

З урахуванням наведених обставин у їх сукупності, виходячи з положень пункту 2 частини третьої статті 407 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення клопотання слідчого та застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово, з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 4 частини п`ятої статті 194 КПК України, строком до 23 липня 2024 року.

Керуючись статтями 176-178, 181, 194, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2024 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною йому відлучатися без дозволу слідчого, прокурора, суду з житла за адресою: АДРЕСА_4 цілодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, суду на визначений ним час; утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілою у кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що відповідно до частини п`ятої статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Строк дії ухвали визначити до 23 липня 2024 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3