Дата документу 04.06.2024 Справа № 336/2508/24
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/314/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №336/2508/24Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 24 квітня 2024 року про застосування запобіжного заходу до

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Феодосія АР Крим, громадянина України, зареєстрований у АДРЕСА_1 , фактично мешкає у АДРЕСА_2 ), раніше судимий,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 24 квітня 2024 року за клопотанням слідчого до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 23 червня 2024 року включно, шляхом заборони цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК.

В апеляційній скарзі прокурор просив ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів.

Свої вимоги мотивував тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.3, 5 ч.1 ст.177 КПК, а саме: ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; переховуватись від органів досудового розслідування, прокуратури та суду. Вважав, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримала апеляційну скаргу. Підозрюваний та його захисник заперечили проти скарги прокурора.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що старший слідчий СВ відділу поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , посилаючись на наявність передбачених п.п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, звернувся до слідчого судді з погодженим прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до ОСОБА_8 , якому 24 квітня 2024 року повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч.1 ст.263 КК кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, задовольняючи частково клопотання слідчого, зазначив, що клопотання не містить будь-якого обґрунтування, крім тяжкості кримінального правопорушення, недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам.

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з таких підстав.

Відповідно до положень ст.ст.177, 178 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, а також ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як вбачається із наданих матеріалів та встановлених слідчим суддею обставин, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Разом з тим, врахувавши зазначені вище вимоги закону і обставини, правову позицію самого підозрюваного, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про відсутність даних, які б давали підстави обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Задовольняючи частково клопотання слідчого, слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК, що враховуються при обранні запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, встановивши обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, наявність ризиків, заявлених у клопотанні, але вірно зазначив про відсутність обставин, які б свідчили про неможливість запобігання вказаним ризикам лише шляхом застосування найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, підозрюваний ОСОБА_8 у відповідності до ст.89 КК раніше не судимий, одружений, має статус батька багатодітної сім`ї, має постійне місце реєстрації та проживання.

Також під час розгляду апеляційної скарги прокурора стороною захисту були долучені і судом досліджено копії свідоцтв про народження дітей, батьком яких є ОСОБА_8 , та характеристику з місця реєстрації ОСОБА_8 , де останній характеризується виключно позитивно.

Доводи прокурора щодо неможливості запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення шляхом застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, на переконання колегії суддів, є необґрунтованими оскільки відповідно до ч.1 ст.181 КПК вказаний запобіжний захід полягає у забороні підозрюваному залишати житло (в даному випадку цілодобово), а згідно ч.5 цієї статті перебування підозрюваного у житлі контролюється працівниками відповідного органу Національної поліції.

Посилання прокурора на той факт, що ОСОБА_8 становить суспільну небезпеку та потребує ізоляції від суспільства для того, щоб запобігти вчиненню ним інших злочинів, колегія суддів вважає такими, що не спростовують висновки слідчого судді, а застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту зможе забезпечити належний контроль за поведінкою підозрюваного під час досудового розслідування.

Відомостей про перешкоджання кримінальному провадженню після відмови у задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурором не надано.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_8 з метою ухилення від покарання за вчинений злочин, буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду жодним доказом не підкріплені і, на переконання колегії суддів, є лише необґрунтованим припущенням.

В судовому засіданні апеляційної інстанції не надано даних на підтвердження порушення підозрюваним умов перебування під домашнім арештом за час дії оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Колегія суддів також враховує фактичну поведінку підозрюваного після застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, який від органу досудового розслідування не переховувався, не чинив перешкод кримінальному провадженню, за викликом апеляційного суду самостійно з`явився до судового засідання для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування у відношенні нього найсуворішого запобіжного заходу.

З огляду на зазначене, фактична поведінка підозрюваного на час розгляду апеляційної скарги свідчить, що заявлені в клопотанні слідчого ризики попереджені застосованим відносно підозрюваного запобіжним заходом у виді домашнього арешту.

Сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній, не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що підстави для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні в судовому засіданні свого об`єктивного підтвердження не знайшли, а прокурором не доведено неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому судова колегія звертає увагу на допущені прокурором в апеляційній скарзі помилки, а саме: на третій сторінці прокурор вказує, що встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.3, 5 ч.1 ст.177 КПК, однак фактично перелічує ризики, передбачені п.п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК; також на третій сторінці прокурор вказує, що ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, тоді як передбачений ч.1 ст.263 КК злочин у відповідності до ч.5 ст.12 КК відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років; на четвертій сторінці прокурор зазначає, що слідчим суддею обраний запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, тоді як згідно оскаржуваної ухвали до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Слід відмітити, що аналогічні помилки також були допущені слідчим й у клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 24 квітня 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту до ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4