Справа № 464/582/24
пр.№ 1-кп/464/274/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2024 м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000001 від 01.01.2024, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

за участі: прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_3 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

ОСОБА_3 , достовірно знаючи про те, що в Україні введено та діє правовий режим воєнного стану, 31.12.2023 близько 16.25 год., перебуваючи в приміщенні магазину «Сільпо», що за адресою: м. Львів, проспект Червоної Калини, 62, що належить ТзОВ «Сільпо Фуд», маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу з торгівельних прилавків таємно взяв майно ТзОВ «Сільпо Фуд», а саме: 2 пари шкарпеток чоловічих «Сооl Socks» - Смужка біла р.29-31 вартістю 29,42 грн. за одну пару, 1 пару шкарпеток чоловічих «Cool Socks» - Карта України, білі р.29-31 вартістю 29,42 грн., 1 пару шкарпеток чоловічих «Cool Socks» - Карта України, білі р.25-27 вартістю 29,42 грн., 3 банки консерви тунець «Аквамарин» для салатів 185 гp вартістю 29,25 грн. за кожну, 4 банки консерви «М`ясо криля» ТМ Премія l00 гp вартістю 41,70 грн. за кожну, З банки консерви «М`ясо криля» ТМ Аквамарин 100 гр вартістю 38,96 грн. за кожну, загальною вартістю 489,11 грн., помістивши товар в кишені куртки та залишив приміщення магазину, не здійснивши оплати за товар, однак свого злочинного умислу не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівником даного магазину.

Своїми протиправними діями ОСОБА_3 намагався заподіяти ТзОВ «Сільпо Фуд» матеріальну шкоду на суму 489,11 гривень.

Таким чином, органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненому визнав, та підтвердив, що вчинив злочини за обставин, викладених в обвинувальному акті. Пояснив, що 31.12.2023 посварився з дівчиною, а тому на емоціях пішов до магазину «Сільпо», що на пр. Червоної Калини, де з прилавку викрав декілька пар шкарпеток, 3 банки консерви тунця, та декілька банок консерви із м`ясом криля, після чого вказаний товар помістив собі в кишені куртки та хотів вийти із магазину, не оплативши такий. Проте, при виході з магазину запрацювала охоронна система, через що до нього підійшов охоронець та попросив ще раз пройти через двері магазину. Охоронна система знову спрацювала, а тому охоронець запропонував йому викласти весь товар, що він намагався винести, на що той погодився. Пояснив, що хотів взяти вказані продукти, оскільки мав намір помиритись із дівчиною. У вчиненому щиро розкаюється, розуміє, що вчинив неправильно, просить суворо не карати. Із матеріалами кримінального провадження ознайомлений, жодні докази не оспорює, правильно розуміє обставини за яких його обвинувачено, з якими повністю погоджується та просив суд проводити спрощений порядок дослідження доказів.

Представник потерпілого ТОВ «Сільпо-Фуд» ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просить здійснювати розгляд кримінального провадження за його відсутності, з приводу прийнятого рішення покладається на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників процесу суд приходить до висновку, що клопотання сторони обвинувачення та сторони захисту про проведення спрощеного порядку дослідження доказів підлягає до задоволення, оскільки показання ОСОБА_3 узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту та обставин вчинення інкримінованого злочину, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються. У суду відсутні сумніви у добровільності позиції обвинуваченого. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, а прийняте рішення про скорочений судовий розгляд свідчитиме про те, що обставини, які сторонами не оспорюються, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

При цьому, за основу суд бере до уваги покази обвинуваченого, вважає такі належними, допустимими та достовірними, послідовними, котрі у взаємозв`язку доводять фактичні обставини вчинення ним таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого в умовах воєнного стану.

Кваліфікуючи діяння ОСОБА_3 , суд враховує наступне.

Частиною 2 ст. 13 КК України передбачено, що незакінченим кримінальним правопорушенням є готування до кримінального правопорушення та замах на кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 15 КК України замахом на кримінальне правопорушення є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Частиною 2 вказаної норми передбачено, що замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

При цьому, згідно зі ст. 16 КК України кримінальна відповідальність за готування до кримінального правопорушення і замах на кримінальне правопорушення настає за статтею 14 або 15 і за тією статтею Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає відповідальність за закінчене кримінальне правопорушення.

Згідно з диспозицією ч. 4 ст. 185 КК України суб`єкт злочину підлягає кримінальній відповідальності серед іншого за крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.

Указом Президента України №264/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, воєнний стан неодноразово було продовжено, зокрема востаннє Указом Президента України №734/2023 від 06.11.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 08.11.2023 №3429-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , достовірно знаючи що в Україні введено та діє правовий режим воєнного стану, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, перебуваючи у приміщенні магазину, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу з торгівельних прилавків таємно взяв майно належне ТзОВ «Сільпо Фуд», та помістивши товар в кишені куртки мав намір залишити приміщення магазину, не здійснивши оплати за товар, однак свого злочинного умислу не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівником даного магазину.

За таких обставин, суд дії обвинуваченого кваліфікує за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки останній вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.

У роз`ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7(зі змінами), зокрема в п. 1, звертається увага на те, що суди при призначенні покарання мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а в п. 3 наголошується на тому, що, встановлюючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його скоєння (зокрема форми вини, мотиву й мети, способу, стадії скоєння, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали).

У зв`язку із цим, при призначенні покарання суд бере до уваги положення ст. 50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з яким, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно ч.1 ст. 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

При цьому, у п. 8 Постанови ПВСУ № 7 від 24.10.2010 ВСУ звернув увагу на те, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) ( 2341-14 ) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, за якими кваліфіковано дії обвинуваченого, є тяжким злочином.

Суд, при вивченні особи обвинуваченого ОСОБА_3 , встановив, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Львові, українець, громадянин України (а. с. 28), не працює, неодружений, на обліках в КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» та КНП ЛОР «Львівському обласному клінічному психоневрологічному диспансері» не перебуває (а. с. 26, 27), згідно з ст. 89 КК України раніше не судимий, оскільки 26.01.2021 засуджений Франківський районним судом м.Львова за ч.4 ст. 407 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням іспитового строку 1 рік, та знятий з обліку з 12.04.2022 (а. с. 29).

До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно з ст. 66 КК України, суд відносить визнання вини, щире каяття, активне сприяння органу досудового розслідування.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує, що ОСОБА_3 притягується до кримінальної відповідальності вперше, вчинив незакінчену кваліфіковану крадіжку за наявності однієї кваліфікуючої ознаки, відсутність претензій матеріального та морального характеру зі сторони потерпілого, матеріальної шкоди інкримінованими діями потерпілій стороні не спричинив, думку представника потерпілого про призначення покарання на розсуд суду, визнав вину та щиро покаявся у скоєному, осудив свою протиправну поведінку, характер його поведінки під час досудового розслідування, що розцінюється стороною обвинувачення як активне сприяння у розкритті злочину, поведінку під час судового слідства, не оспорював фактичних обставин у справі, не ухилявся від суду, дані котрі б негативно характеризували його в матеріалах кримінального провадження відсутні, тим самим продемонстрував своє негативне ставлення до вчиненого, а також те, що предметом злочинного посягання були продукти харчування, та шкарпетки, а їх не може визнаватися значною, зважаючи на вартість товару та те, що потерпілий є суб`єктом господарювання, відсутність обтяжуючих обставин, інкримінований обвинуваченому злочин не є корупційними кримінальними правопорушеннями, кримінальними правопорушеннями, пов`язаними з корупцією, кримінальними правопорушення, передбаченими статтями 403, 405, 407, 408, 429 КК України, вчиненими в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, а ОСОБА_3 не є представником держави, у тому числі іноземної, у зв`язку із чим такі дані в сукупності вказують на обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, , що дають підстави суду для застосування ч.1 ст. 69 КК України, та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення у виді громадських робіт у максимальній межі, оскільки безальтернативний вид покарання, передбачений інкримінованою нормою позбавлення волі, є надто суворим при обставинах встановлених судом.

Саме таке покарання, на думку суду, дасть можливість обвинуваченому оцінити свої дії, стати на шлях виправлення, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», відповідатиме тяжкості злочину та справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався, клопотання з даного приводу не заявлялися.

Питання речових доказів слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

Так, документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Також, майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю).

При дослідженні речових доказів встановлено, що речовими доказами в даному кримінальному провадженні визнано: 2 пари шкарпеток чоловічих «Cool Socks» - Смужка білий р. 29-31, 1 пару шкарпеток чоловічих «Cool Socks» - Карта України білі р. 29-31, 1 пару шкарпеток чоловічих «Cool Socks» - Карта України білі р. 25-27, 3 шт. тунець «Аквамарин» для салатів 185 гр, 4 шт. консерви «М`ясо криля» - Премія 100 гр, 3 шт. консерви «М`ясо криля» - Аквамарин 100 гр (а. с. 23), DVD-R диск (а. с. 25).

На підставі викладеного, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 , ст. ст. 50, 65, 69, КК України, ст. ст. 100 КПК України, керуючись ст. ст. 368, 369-371, 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, та на підставі ч.1 ст. 69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 185 КК України, у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

-2 пари шкарпеток чоловічих «Cool Socks» - Смужка білий р. 29-31, 1 пару шкарпеток чоловічих «Cool Socks» - Карта України білі р. 29-31, 1 пару шкарпеток чоловічих «Cool Socks» - Карта України білі р. 25-27, 3 шт. тунець «Аквамарин» для салатів 185 гр, 4 шт. консерви «М`ясо криля» - Премія 100 гр, 3 шт. консерви «М`ясо криля» - Аквамарин 100 гр повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд»;

-DVD-R диск залишити при матеріалах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000001 від 01.01.2024;

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1