Справа №522/2758/24
Провадження №1-кс/522/1680/24
УХВАЛА

21 березня 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Одеській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Вірменія, уродженця Республіки Вірменія, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного в рамках кримінального провадження №0000004 від 03.01.2024 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, в рамках кримінального провадження, внесеного 03.01.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000004.

У провадження слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 надійшло клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Одеській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного в рамках кримінального провадження №0000004 від 03.01.2024 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах I, III та XIII Основного Закону України - Конституції України.

Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам Президент російської федерації ОСОБА_10 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п. п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил рф (далі - ЗС рф) на територію України.

Так, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС рф шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Згідно частини 1 статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» (Закон № 389-VIII від 12.05.1995 в редакції від 29.09.2022) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У зв`язку із військовою агресією рф проти України, 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 133/2022 від 14.03.2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 259/2022 від 18.04.2022 та строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 341/2022 від 17.05.2022 року, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 573/2022 від 12.08.2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 757/2022 від 07.11.2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19.02.2023 строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 58/2023 від 06.02.2023 року, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 20.05.2023 строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 254/2023 від 01.05.2023, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 18.08.2023 строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 451/2023 від 26.07.2023, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 16.11.2023 строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 734/2023 від 06.11.2023, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14.02.2024 строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 49/2024 від 05.02.2024.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Закону України «Про інформацію», наказу Головнокомандувача Збройних Сил України №73 від 03 березня 2022 року щодо заборони розповсюдження інформації, розголошення якої може призвести до обізнаності противника про дії Збройних Сил України, інших складових сил оборони, негативно вплинути на хід виконання завдань за призначенням під час дії правового режиму воєнного стану, а саме: найменування військових частин (підрозділів) та інших військових об`єктів в районах виконання бойових (спеціальних) завдань, географічні координати місць їх розташування; чисельність особового складу військових частин (підрозділів); кількість озброєння та бойової техніки, матеріально-технічних засобів, їх стан та місця зберігання; описи, зображення та умовні позначки, які ідентифікують або можуть ідентифікувати об`єкти; інформація щодо операцій (бойових дій), які проводяться або плануються; інформація щодо системи охорони та оборони військових об`єктів та засобів захисту особового складу, озброєння та військової техніки, які використовуються (крім тих, які видимі або очевидно виражені); порядок залучення сил та засобів до виконання бойових (спеціальних) завдань; інформація про збір розвідувальних даних (способи, методи, сили та засоби, що залучаються); інформація про переміщення та розгортання своїх військ (найменування, кількість, місця, райони, маршрути руху); інформація про військові частини (підрозділи), форми, методи, тактику їх дій та способи застосування за призначенням; інформація про проведення унікальних операцій із зазначенням прийомів та способів, що використовувались; інформація про ефективність сил і засобів радіо-електронної боротьби противника; інформація про відкладені або скасовані операції; інформація про зниклий або збитий літак, літальний апарат, зникле судно та пошуково-рятувальні операції, які плануються або проводяться; інформація про планування та проведення заходів забезпечення безпеки застосування військ (дезінформація, імітація, демонстративні дії, маскування, протидія технічним розвідкам та захист інформації); відомості про проведені інформаційно-психологічні операції, ті, що проводяться, а також плануються; інформація, яка має на меті пропаганду або виправдання широкомасштабної збройної агресії Російської Федерації проти України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що після початку повномасштабного збройного вторгнення російської федерації на територію України, однак не пізніше січня 2024 року (більш точна дата та час органом досудового розслідування не встановлено) у громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник злочинний умисел направлений на поширення інформації про розташування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, усвідомлюючи при цьому, що така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, з метою надання такої інформації представникам держави, що здійснює збройну агресію проти України, тобто рф.

Так, ОСОБА_23 , будучи мешканцем міста Одеса, діючи конспіративно, приступив до реалізації свого злочинного умислу, а саме за невстановлених слідством обставин та у невстановлений слідством час та місці, але не пізніше січня 2024 року встановив зв`язок за допомогою месенджеру «Telegram» із невстановленим на теперішній час співробітником фсб рф на ім`я ОСОБА_16 , з метою надання останньому інформації, про розташування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, усвідомлюючи при цьому, що така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_2 або іншими уповноваженими державними органами, за грошову винагороду.

В подальшому, 30.01.2024 перебуваючи у невстановленому місці ОСОБА_23 , на виконання свого злочинного умислу направленого на поширення інформації про розташування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді зниження обороноздатності України в умовах воєнного стану і збройної агресії рф проти України, загрози її національній безпеці, використовуючи власний мобільний телефон марки «ІPhone ХR», номер моделі НОМЕР_1 , з сім-карткою оператора «Лайфселл», з абонентським номером НОМЕР_2 , за допомогою месенджеру «Telegram» встановив зв`язок із невстановленим на теперішній час органом досудового розслідування співробітником фсб рф на ім`я ОСОБА_16 , що діє в інтересах держави агресор - рф, який з метою дотримання конфіденційності у месенджері «Telegram», використовує обліковий запис з нікнеймом « ОСОБА_17 » та авторизованим номером телефону оператора російського мобільного зв`язку, за номером НОМЕР_3 та знаходився у невстановленому місці на території рф або на тимчасово окупованій рф території України, точне місце в ході досудового розслідування не встановлено.

Надалі, 05.02.2024 о 09 годині 49 хвилин ОСОБА_23 , продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на зниження обороноздатності України в умовах воєнного стану і збройної агресії рф проти України, загрози її національній безпеці, використовуючи власний мобільний телефон марки «ІPhone ХR», номер моделі НОМЕР_1 , з сім-карткою оператора «Лайфселл», з абонентським номером НОМЕР_2 , повторно у месенджері «Telegram» отримав від невстановленого на теперішній час органом досудового розслідування співробітника фсб рф на ім`я ОСОБА_16 , що діє в інтересах держави агресор - рф, з нікнеймом « ОСОБА_17 » (абонентський номер телефону НОМЕР_3 ) вказівку про необхідність прибуття за геолокацією , а саме: ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто за приблизною адресою: АДРЕСА_2 , де розташовується автомобіль невстановленої моделі, у якому заздалегідь був відчинений багажник та знаходився мобільний телефон марки «SAMSUNG Galaxy A04S», який призначався виключно для конспіративного обміну інформацією.

Того ж дня, на виконання вказівок невстановленого співробітника фсб рф на ім`я ОСОБА_16 , що діє в інтересах спецслужб держави агресор - рф, приблизно о 18 годині 26 хвилин, ОСОБА_24 прибув за вказаною адресою, де в багажнику автомобіля невстановленої моделі забрав мобільний телефон марки «SAMSUNG Galaxy A04S», в якому знаходилась сім-картка ТОВ «Водафон Україна» з номером телефону НОМЕР_4 та у подальшому, використовував вищевказаний мобільний телефон зі встановленим месенджером «Telegram» для конфіденційного спілкування з представником спецслужб рф.

Надалі, 07.02.2024, о 08 годині 45 хвилин ОСОБА_23 , використовуючи належний йому мобільний телефон марки SAMSUNG Galaxy A04S», з номером телефону НОМЕР_4 , призначений для конфіденційного спілкування з представником спецслужб рф у месенджері «Telegram», отримав від абонента з нікнеймом « ОСОБА_17 », який діяв в інтересах спецслужб країни -агресора рф (абонентський номер телефону НОМЕР_3 ) завдання щодо необхідності перевірки інформації про розташування військових об`єктів за наступною геолокацією , а саме: ІНФОРМАЦІЯ_4 та у разі наявності підтвердити таку інформацію, шляхом надання фотознімків, на що ОСОБА_24 відповів згодою.

У подальшому, ОСОБА_23 , приступивши до вчинення активних дій, спрямованих на поширення інформації про розташування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, з метою надання такої інформації представнику держави, що здійснює збройну агресію проти України, 07.02.2024 приблизно о 15 годині 19 хвилин, використовуючи належний йому вищезазначений мобільний телефон за допомогою месенджера «Telegram» здійснив передачу представнику спецслужби іноземної держави - рф з нікнеймом ОСОБА_17 », (абонентський номер телефону НОМЕР_3 ) текстового повідомленням в якому підтвердив наявність за попередньо наданою представником спецслужб рф геолокацією місцезнаходження військового об`єкту, тобто розташованої за адресою: АДРЕСА_3 та у подальшому приблизно о 19 годині 32 хвилини надіслав скріншот мапи (у додатку «Google Maps») з власноруч виконаними позначеннями місця розташування зазначеного військового об`єкту та текстовим повідомленням проінформував про наявність за вказаною адресою (геолокацією) військової техніки.

Надалі, 15.03.2024 о 10 годині 56 хвилин ОСОБА_23 , в ході листування із зазначеним співробітником фсб рф на ім`я ОСОБА_16 , що діє в інтересах держави агресор - рф, надіслав останньому в месенджері «Telegram» фотографію виконаної власноруч заяви із добровільною згодою на надання негласного сприяння органам фсб рф, на що отримав позитивну відповідь на співпрацю та псевдонім « ОСОБА_19 » від невстановленого співробітника фсб рф на ім`я ОСОБА_16 .

Несанкціоноване поширення ОСОБА_26 невстановленому представнику держави, що здійснює збройну агресію проти України, а саме співробітнику фсб рф інформація щодо розміщення підрозділів Збройних Сил України, за геолокацією, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_4 , з використанням географічних координат, прив`язування до місцевості, тощо у відкритому доступі не поширювалась та не розміщувалась не є загальнодоступною та підлягає захисту від розповсюдження.

Інформація передана ОСОБА_27 за вищевказаними координатами (геолокацією) представнику держави, що здійснює збройну агресію проти України, а саме співробітнику фсб рф, може завдати шкоди обороноздатності, державній та економічній безпеці України.

Таким чином, громадянин Республіки Вірменія ОСОБА_28 вчинив умисні дії направлені на поширення інформації про розташування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану, з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України, її представникам, іншим незаконним збройним формуванням.

У зв`язку з викладеними фактичними обставинами, громадянин Республіки Вірменія ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України - несанкціоноване поширення інформації про направлення, переміщення зброї, озброєння та бойових припасів в Україну, рух, переміщення або розміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчинене в умовах воєнного або надзвичайного стану, за кваліфікуючими ознаками: поширення інформації про розташування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану, з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України, її представникам, іншим незаконним збройним формуванням, за відсутності ознак державної зради або шпигунства.

В подальшому, 20.03.2024 о 12 год. 35 хв. громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 та 615 КПК України.

У зв`язку з наведеними фактичними обставинами, 20.03.2024 ОСОБА_8 оголошено про підозру та вручено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 114-2 КК України, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, зібрані в ході досудового розслідування докази є вагомими, та у разі визнання його винним, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років позбавлення волі, що, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, дозволяє обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Беручи до уваги наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та враховуючи неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити у повному обсязі, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що наявні ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник підозрюваного проти застосування запобіжного заходу заперечував, зазначив, що підозрюваний має постійне місце проживання та не має намірів ухилятись від досудового слідства та суду.

Підозрюваний підтримав позицію захисника.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, допитавши підозрюваного, заслухавши учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, слідчий суддя враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Погоджуючись з прокурором, слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має й тримання під вартою.

З урахуванням конкретних обставин справи та практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість пред`явленої йому підозри у вчиненні вказаного злочину.

Так, пред`явлена ОСОБА_8 підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні та долученими до клопотання доказами, а саме:

-відповіддю на доручення від 26.02.2024;

-відповіддю на доручення від 05.03.2024;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_22 від 05.03.2024;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_22 від 14.03.2024;

-протоколом огляду від 05.03.2024 з додатком;

-протоколом огляду від 14.03.2024 з додатком;

-відповіддю на запит з ІНФОРМАЦІЯ_5 від 19.03.2024;

-протоколом огляду місця події від 20.03.2024;

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 20.03.2024;

-повідомлення про підозру від 20.03.2024;

-протоколом за результатами проведення НСРД від 05.03.2024 (розсекречено);

-протоколом за результатами проведення НСРД від 14.03.2024 (розсекречено);

-протоколом за результатами проведення НСРД від 15.03.2024 (розсекречено);

-протоколом за результатами проведення НСРД від 15.03.2024 (розсекречено);

-протоколом за результатами проведення НСРД від 18.03.2024 (розсекречено);

-іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що підтверджується тяжкістю покарання, яке передбачене санкцією статті, за якою йому повідомлено про підозру; тим, що підозрюваний підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років позбавлення волі.

Крім того, слідчим суддею встановлено, що на даний час не встановлено можливих свідків, вказаного кримінального правопорушення, однак досудове розслідування відносно ОСОБА_8 , лише розпочато та проводиться збір доказової бази, у зв`язку з чим він має виконувати процесуальні обов`язки, які мають забезпечити об`єктивне та всебічне досудове розслідування в найкоротші строки.

У ОСОБА_8 в м. Одесі відсутні міцні родинні зв`язки та враховуючи, що кримінальне правопорушення вчинене в умовах російського військового вторгнення в Україну та ведення РФ війни проти України, що у свою чергу свідчить про обґрунтовані підстави вважати, що у розмірі застосування щодо ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу чи внесення ним визначеного слідчим суддею розміру застави, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Перелічені обставини, відповідно до ст. 177 КПК України, є підставою до обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та свідчать, що обрання менш суворого запобіжного заходу до підозрюваного не запобігатиме наведеним ризикам.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України підозрюваному можливо обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення ризиків, передбачених п.п. 1-3, 5 ст.177 КПК України.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 219 КПК України, досудове розслідування має бути завершене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Враховуючи, що ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, 20.03.2024 року, то досудове розслідування має бути закінчено до 20.05.2024 року.

За результатом розгляду клопотання слідчого чи прокурора про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя застосовує запобіжний захід в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

Також, відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260,261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Слідчий суддя вважає за можливе в даному випадку розмір застави не визначати.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дій слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 181, 194, 197, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Одеській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного в рамках кримінального провадження №0000004 від 03.01.2024 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, але в межах строку досудового розслідування, тобто до 18 травня 2024 року.

Строк дії запобіжного заходу обчислюється з моменту фактичного затримання ОСОБА_8 , тобто з 20.03.2024 року.

Розмір застави не визначати.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1