Справа № 522/4882/24
Провадження № 1-кс/522/1903/24
УХВАЛА

30 квітня 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача СД відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000188 від 27.03.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач СД відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000188 від 27.03.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

В обґрунтування доводів клопотання дізнавач посилається на наступне.

В провадженні сектору дізнання відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000188 від 27.03.2024 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.03.2024 до відділу поліції № 2 Одеського районного управління № 1 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення оператора «102» про те, що 27.03.2024 року близько 15:41 год., в ході відпрацювання території обслуговування автопатрулем у складі екіпажу «Скіф-907», за адресою: м. Одеса, пляж Ланжерон, зелена зона біля «автокіно», було виявлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у якого було виявлено речовину, схожу на наркотичну, яку він зберігав з метою особистого вживання та без мети збуту. ЄО 6679/

В ході подальшого досудового розслідування кримінального провадження, з метою документування та фіксації вчинення кримінального проступку громадянином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою відшукання предметів заборонених у вільному обігу, органами досудового розслідування 27.03.2024 року проведено огляд місця події за адресою: м. Одеса, пляж Ланжерон, зелена зона, в ході якого було виявлено та вилучено зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору.

Дізнавач, посилаючись на вимоги ст.ст. 98, 170 КПК України, з метою подальшого їх експертного дослідження, а також з метою виключення можливості пошкодження, втрати та зникнення даного майна в подальшому, дізнавач просить накласти арешт на вказане майно.

Дізнавач надав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, просив задовольнити клопотання, підтримує його в повному обсязі.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника майна та дізнавача.

Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні сектору дізнання відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000188 від 27.03.2024 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Згідно з протоколом огляду місця події 27.03.2024 року з 17 год. 13 хв. по 17 год. 20 хв. було проведено огляд місця події, де біля гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував за адресою: м. Одеса, пляж Ланжерон, зелена зона, було виявлено та вилучено зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору.

Враховуючи, вищевикладене, вилучене майно буде мати доказове значення для кримінального провадження, у зв`язку з чим вказане майно належить арештувати.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до ст.ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів. Повідомлення про підозру, відповідно до ст. 276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування вищевказаного кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження, проведення експертного дослідження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення вищевказаного клопотання та накладення арешту на вищевказане тимчасово вилучене майно.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 309, 372, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання дізнавача СД відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000188 від 27.03.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було тимчасово вилучене 27.03.2024 року у кримінальному провадженні №0000188 від 27.03.2024 року, в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Одеса, пляж Ланжерон, зелена зона, а саме на зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, який поміщено до спеціального пакету Національної поліції України № PSP 1256773.

Майно, на яке накладено арешт зберігати у відповідності до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду на протязі 5 (п`яти) днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1