Справа № 133/1701/19
Провадження №11-кп/801/350/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

з участю прокурора: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , законного представника потерпілої - ОСОБА_8 , представника потерпілої - адвоката ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 на вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 8 січня 2024 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Велике Козятинського району Вінницької області, з середньою освітою, одружений, громадянин України, пенсіонер, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, не є депутатом,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 146 КК України, з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Зараховано ОСОБА_10 період його попереднього ув`язнення з 21.02.2020 по 31.07.2020 у строк відбування покарання з розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_10 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням - іспитовим строком 1 (один) рік 6 місяців, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок перебігу іспитового строку ухвалено рахувати з моменту проголошення вироку.

Визнаний невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 153 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку із недоведеністю, що в діянні ОСОБА_10 є склад кримінального правопорушення та виправдано.

Цивільний позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 20 000 (двадцять тисяч) гривень компенсації за завдану моральну шкоду.

Вирішено долю речових доказів.

в с т а н о в и в :

За вироком суду ОСОБА_10 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст. 146 КК України - незаконному позбавленні волі, а саме у тому, що він 27.02.2019, скориставшись тим, що ОСОБА_12 є інвалідом з дитинства, внаслідок чого вона має вади статико-моторного і психорозмовного розвитку, які полягають у нездатності обслуговувати себе, спілкуватись, орієнтуватись у просторі, діючи з прямим умислом, перебуваючи разом з ОСОБА_12 в занедбаному будинку, який розташований по АДРЕСА_2 , зачинив вхідні двері такого будинку зсередини, тим самим створив зовнішні перешкоди вільного пересування ОСОБА_12 , і утримував її у даному будинку з 12 до 15 години 27.02.2019.

27.02.2019 у період часу приблизно з 14 до 15 години ОСОБА_12 за заявою її матері, ОСОБА_8 , розшукувалась працівниками Козятинського відділення поліції Калинівського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області за участю кінолога із службовою собакою, і була виявлена близько 15 години у нежилому будинку по АДРЕСА_2 , який був зачинений зсередини. Крім ОСОБА_12 у зазначеному будинку перебував ОСОБА_10 .

Утримуючи ОСОБА_12 у нежилому будинку по АДРЕСА_2 , ОСОБА_10 незаконно позбавив її свободи пересування, тобто можливості вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час.

Крім цього, органом досудового розслідування ОСОБА_10 обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 153 КК України - сексуальному насильстві, тобто вчиненні будь-яких насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних з проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи, а саме у тому, що він 27.02.2019 у період часу з 12 до 15 години, у нежитловому будинку по АДРЕСА_2 , незаконно позбавивши волі ОСОБА_12 , вчиняв щодо неї насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в її тіло, без її добровільної згоди. Так, ОСОБА_10 , 27.02.2019 у період часу з 12 до 15 години, у нежитловому будинку по АДРЕСА_2 , незаконно утримуючи ОСОБА_12 у зазначеному нежилому будинку, скориставшись її безпорадним станом, викликаним її розумовою відсталістю, внаслідок чого вона не могла розуміти характеру та значення вчинюваних з нею дій і не могла чинити опір вчинюваним з нею діям, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, діючи умисно, із застосуванням фізичного насильства зняв одяг, в тому числі і натільну білизну з ОСОБА_12 , тобто оголив ОСОБА_12 .. Крім того, ОСОБА_10 стискував груди, ноги, руки, а також шию потерпілої ОСОБА_12 27.02.2019 у період часу приблизно з 14 до 15 години ОСОБА_12 за заявою її матері ОСОБА_8 розшукувалась працівниками Козятинського відділення поліції Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області за участю кінолога із службовою собакою, і була виявлена близько 15 години у нежилому будинку по АДРЕСА_2 , який був зачинений зсередини. Крім ОСОБА_12 у зазначеному будинку перебував ОСОБА_10 .. На момент виявлення у вказаному нежилому будинку ОСОБА_12 була без пальто, предмети одягу на ній були одягнені не в тому порядку, в якому вони були одягнені на ній, коли вона йшла з дому: труси надягнуті задом наперед, рейтузи надягнуті під колготами. Також у ОСОБА_12 виявлено тілесні ушкодження. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи у ОСОБА_12 виявлено ушкодження: гематому в тім`яній ділянці, садно (подряпину) в ділянці правого передпліччя, синець правій завушній ділянці, синці в ділянці шиї (2), синці в ділянці правого плеча, синець в ділянці правої молочної залози, синець на тильній поверхні правої кисті, синці в ділянці лівого стегна, синці в ділянці колінних суглобів справа і зліва. Крім цього, виявлено шкірні крапкові крововиливи (екхімози) в ділянці шкіри правої половини обличчя, правої завушної ділянки та шиї. Гематома, синці, виникли від дії тупих твердих предметів, садно - від дії гострого предмету, можливо 27.02.2019. Ушкодження у ОСОБА_12 небезпечними для життя в момент заподіяння не були. За ступенем тяжкості вказані ушкодження є легкими тілесними ушкодженнями. Відсутність у ОСОБА_12 будь-яких сторонніх накладань, ушкоджень в ділянці зовнішніх статевих органів, цілість дівочої пліви, наявність вираженого кільця скорочення свідчать про те, що введення сторонніх тіл, в т.ч. статевого члена, у піхву не було. Синець в ділянці шиї та наявність крапкових крововиливів з синюшністю шкіри правої половини обличчя і шиї, правої завушної ділянки (екхімотичною маскою), свідчать про нетривале (десятки секунд) стиснення шиї та перешкоджання венозному кровотоку у правій яремній вені. Вказане стиснення не призвело до загрозливих для життя явищ, ззовні проявилось так званою екхімотичною маскою. Також під час проведення судово-медичної експертизи встановлено, що обидві ступні ОСОБА_12 по підошовній частині, пальці ніг сильно забруднені сірим грунтом. Крім того, під час огляду нежилого будинку по АДРЕСА_2 , в якому ОСОБА_10 утримував ОСОБА_12 , виявлено пальто, належне ОСОБА_12 , заховане у скриню, на якому обірвані два ґудзики. Ґудзики, відірвані із пальто ОСОБА_12 , також виявлені у зазначеному будинку.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_10 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні, передбаченому ч.1 ст. 153 КК України у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення та виправдано.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції через незаконність та невідповідність його висновків фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 146 , ч.1 ст. 153 КК України та призначити покарання за ч.1 ст. 146 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч.1 ст. 153 КК України- у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, зарахувавши у цей строк в силу ч.5 ст. 72 КК України термін його попереднього ув`язнення за період з 21.02.2020 по 31.07.2020 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В апеляційних скаргах представник потерпілої адвокат ОСОБА_9 та законний представник потерпілої ОСОБА_8 просять вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з незаконністю, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 146 КК України та ч.1 ст. 153 КК України та призначити йому покарання, пов`язане із позбавленням волі та задовольнити цивільний позов потерпілої у повному обсязі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_11 , вважаючи вирок суду першої інстанції в частині засудження ОСОБА_10 за ч.1 ст. 146 КК України та вирішення цивільного позову незаконним та необґрунтованим просить його скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок, яким кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 146, ч.1 ст. 153 КК України закрити на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

До початку апеляційного розгляду захисник обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_11 подав до суду клопотання в якому просить постановити ухвалу, якою кримінальне провадження закрити у зв`язку зі смертю ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , який не заперечив проти закриття кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як встановлено, обвинувачений ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Козятинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 27.02.2024, серія НОМЕР_1 актовий запис №127.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі якщо помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

Положення вказаної норми за своїм змістом є імперативними та зобов`язують суд закрити кримінальне провадження у разі смерті обвинуваченого, підозрюваного, за виключенням необхідності його реабілітації.

Під реабілітацією особи розуміється її виправдання або закриття кримінального провадження на реабілітуючих підставах.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 16.01.2019 (справа № 761/33482/16-к) зазначила, що закриття кримінального провадження у зв`язку зі смертю особи, щодо якої здійснюється це провадження, крім випадків, коли воно є необхідним для реабілітації померлого, по суті означає припинення процесуальної діяльності щодо встановлення винуватості особи у вчиненні певного злочину та відмову держави від притягнення її до кримінальної відповідальності й призначення їй покарання. Припинення кримінального переслідування особи, яка померла, дозволяє уникнути надмірного витрачання ресурсів держави, адже продовження такого переслідування виключно заради формального визнання померлого винуватим у вчиненні злочину, як правило, не має жодного практичного сенсу.

При цьому в разі встановлення обставин, передбачених ст. 284 цього Кодексу, суд апеляційної інстанції, за змістом ст. 417 КПК України, при вирішенні питання про закриття кримінального провадження скасовує лише обвинувальний вирок чи ухвалу. Зазначена норма не передбачає скасування виправдувального вироку.

За відсутності процесуальної необхідності у реабілітації померлого, скасування виправдувального вироку буде суперечити завданням та загальним засадам кримінального провадження.

Отже відповідно до вказаних положень закону апеляційний суд, встановивши під час апеляційного розгляду, що обвинувачений помер, повинен закрити кримінальне провадження.

Підстав для продовження апеляційного розгляду з метою реабілітації ОСОБА_10 в апеляційного суду немає, адже оскаржуваним вироком його реабілітовано шляхом постановлення виправдувального вироку.

На думку колегії суддів, здійснення судового провадження щодо померлого без мети його реабілітації суперечить положенням закону та є неприпустимим.

Положень, які б передбачали скасування виправдувального вироку у разі смерті обвинуваченого, кримінальний процесуальний закон не містить.

Керуючись п.5 ч.1 ст. 284, ст. 417 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Закрити кримінальне провадження №0000153, внесене до ЄРДР 27.02.2019 року, відносно ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 146, ч.1 ст. 153 КК України на підставі п. 5 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку зі смертю обвинуваченого ОСОБА_10 .

Ухвала суду може бути оскаржена до суду касаційної інстації протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4