Справа № 308/8769/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі: прокурора - ОСОБА_2 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Ужгорода обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.12.2021 року за № 0000331 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с. Ярок Ужгородського району Закарпатської області, громадянина України, із середньо - спеціальною освітою, одруженого, приватного підприємця, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 обвинуваченням ставиться у вину, що 04 жовтня 2021 року, близько 15.35 годин, перебуваючи па території дворогосподарства за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 отримав грошові кошти в розмірі 3000 доларів США (дві купюри номіналом по 100 доларів США наступними серіями та номерами: LL69106263B. PF 44107905B та 28 імітаційних грошових купюр номіналом по 100 доларів США кожна із наступною серією та номером НОМЕР_1 ), достовірно знаючи, що вказані грошові кошти в розмірі 3000 доларів СІІІА здобуті кримінально протиправним шляхом, маючи на меті приховати їх для відвернення будь-яких підозр щодо заволодіння ними його сином ОСОБА_6 , який є посадовою особою органу місцевого самоврядування, заховавши їх в одному із приміщень будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав до виявлення та вилучення працівниками правоохоронних органів, так як на вимогу останніх не повідомив про місце їх знаходження та добровільно їх не видав.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ст. 198 КК України, як заздалегідь не обіцяне отримання та зберігання майна, завідомо одержаного кримінально - протиправним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) майна, одержаного кримінально протиправним шляхом.

В ході судового розгляду пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення, щодо фактичних обставин справи державним обвинувачем не уточнювалося, а підтримувалося в обсязі обвинувального акту.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 по суті пред`явленого йому обвинувачення вказав, що суть обвинувачення йому зрозуміла, свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України він не визнає та пояснив, що 04 жовтня 2021 року, в після обідній час перебував вдома, займався домашніми справами, потім відпочивав, сидячи на лавиці, що знаходилася на подвір`ї домогосподарства за місцем проживання: АДРЕСА_1 та грався з домашнім улюбленцем - собакою. Також пояснив суду, що в цей період часу на подвір`я домогосподарства зайшов син ОСОБА_7 з невідомою рудоволосою жінкою, середніх років, в руках якої були папери формату А4, що знаходилися у файлі. Син про щось розмовляв з цією жінкою, але зміст їх розмови він не чув. Через короткий проміжок часу ця невідома йому рудоволоса жінка поклала на лавку біля нього папери формату А4, які знаходилися у файлі, і вони разом з сином вийшли з подвір`я. Через короткий проміжок часу син повернувся, взяв ці папери, зайшов з ними в прибудову «літню кухню» та знову ж таки, через короткий час вийшов звідти, але вже без цих паперів. Що то були за папери, син йому не казав, він у нього не питав, серед цих паперів жодних грошових коштів він не бачив, в тому числі купюри - долари США, можливо вони були між паперами, але візуально цього видно не було і він не придав взагалі спочатку цьому ніякого значення.Через короткий час після цього до подвір`я домогосподарства прийшли працівники правоохоронних органів, почали проводити слідчі дії, сказали, що сина підозрюють вотриманні хабара, в нього та його дружини ОСОБА_8 , яка в той період часу також знаходилася вдома, піднявся тиск, викликали карету швидкої допомоги.

Під час проведення слідчих дій його руки та руки сина ОСОБА_7 працівники правоохоронних органів «просвітили» за допомогою люмінесцентної лампи, натомість нічого виявлено не було.

В подальшому працівники правоохоронних органів провели обшук в прибудові «літній кухні», де в печі, яка не використовується виявили згорток, там були грошові кошти, валюта - долари США, номінали по 100, але пізніше він дізнався, що не всі грошові кошти були справжні, скільки саме там було справжніх і несправжніх грошей йому не відомо.

Жодного стосунку до цих грошових коштів він не має, йому їх ніхто, в тому числі рудоволоса незнайома жінка, яка прийшла того дня разом з сином ОСОБА_7 , не передавала, він їх у неї не бачив, ці кошти він ніде не ховав, до прибудови «літньої кухні» в той період часу не заходив, туди заходив його син разом з паперами, які принесла ця жінка і вийшов без них. Чому йому обвинувачують у вчиненні злочину йому не розуміло, оскільки ніяких протиправних дій він не вчиняв.

Пред`явлене йому обвинувачення за ст. 198 КК України вважає необгрунтованим, недоведеним та просить його виправдати.

Дослідивши надані стороною обвинувачення докази, допитавши свідків обвинувачення, керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 17, 22, 23 КПК України щодо презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини поза розумним сумнівом, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечуючи відповідно до вимог ст. 321 КПК України здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямувавши судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, надавши сторонам кримінального провадження можливість подання ними суду доказів, самостійного обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій, провівши судовий розгляд у відповідності до вимог ст. 337 КПК України лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 198 КК України було вчинено ОСОБА_3 , зважаючи на наступне.

На підтвердження винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України, стороною обвинувачення надано, а судом досліджено наступні докази:

-витяг з ЄРДР від 23.12.2021, про внесення відомостей, на підставі самостійного виявлення слідчим в діях ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України, а саме у заздалегідь не обіцяному отриманні та зберіганні майна, завідомо одержаного кримінально протиправним шляхом, за відсутності ознак легалізації (відмивання) майна, одержаного кримінально протиправним шляхом;

-витяг з ЄРДР від 26.08.2021, про внесення відомостей, на підставі матеріалів правоохоронних та контролюючих органів фактів вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме щодо вимагання та одержання від ОСОБА_9 раніше обумовленої суми неправомірної вигоди в розмірі 3000,00 доларів США;

-заява ОСОБА_10 про вчинення кримінального правопорушення, без дати, в якій остання повідомляє про вимагання у неї ОСОБА_6 , суми неправомірної вигоди в розмірі 3000,00 доларів США за затвердження проекту землеустрою Баранинською ОТГ;

-протокол отримання грошових коштів від 04.10.2021 , згідно якого ОСОБА_10 надає та отримує грошові кошти, на загальну суму 200 доларів США, які вона буде надавати як неправомірну вигоду спеціалісту відділу архітектури, земельних відносин та житлово - комунального господарства Баранинської ОТГ, депутату та діючому секретарю постійної комісії з питань земельної політики комунального господарства та планування соціально - економічного розвитку Баранинської ОТГ ОСОБА_6 ;

-протоколи огляду та вручення грошових коштів від 04.10.2021 , згідно яких, на виконання постанови про проведення контролю за вчиненням злочину проведено огляд, ідентифікацію, копіювання та оброблення спеціальним люмінесцентним барвником грошових коштів, які належать та вручені свідку ОСОБА_10 , які в неї вимагає, як неправомірну вигоду спеціаліст відділу архітектури, земельних відносин та житлово - комунального господарства Баранинської ОТГ, депутат та діючий секретар постійної комісії з питань земельної політики комунального господарства та планування соціально - економічного розвитку Баранинської ОТГ ОСОБА_6 ;

-протокол огляду місця події від 04.10.2021, та відеозапис до протоколу, згідно яких, в період з 15.46 год. по 17.25 год. заступником начальника відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_11 проведено огляд дворогосподарства та житлового будинку по місцю проживання громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 , під час проведення якого виявлено та вилучено: 2 купюри номіналом по 100 доларів США кожна (предмет неправомірної вигоди) наступними серіями та номерами: LL 69106263B; PF 44107905B; 28 імітаційних грошових купюр номіналом по 100 доларів США кожна (предмет неправомірної вигоди) із наступною серією та номером НОМЕР_1 ; мобільний телефон ОСОБА_6 марки «S-Phone 6S» ІМЕІ НОМЕР_2 із сім картою оператора мобільного зв`язку «Водафон» НОМЕР_3 ; контрольний взірець фільтрувального паперу; фільтрувальні папери зі змивами із лівої руки ОСОБА_6 ; фільтрувальні папери зі змивами із правої руки ОСОБА_6 ; футболку чорного кольору ОСОБА_6 ; особисті грошові кошти ОСОБА_6 в сумі 26000 гривень, а саме одна купюра номіналом 1000 гривень та 125 купюр номіналом по 200 гривень кожна;

-постанова про проведення контролю за вчиненням злочину від 30.09.2021, згідно якої процесуальним прокурором дано доручення на проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту;

-ухвала слідчого судді Закарпатського апеляційного суду від 30.08.2021, згідно якої надано старшому слідчому дозвіл на аудіо, відео контроль ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 05.11.2021, між ОСОБА_10 та депутатом, та діючим секретарем постійної комісії з питань земельної політики комунального господарства та планування соціально - економічного розвитку Баранинської ОТГ ОСОБА_6 , згідно якого 04.10.2021, перебуваючи на території дворогосподарства по АДРЕСА_1 останній запропонував ОСОБА_10 передати грошові кошти його батьку, у зв`язку з чим кошти ОСОБА_10 передала його батьку ОСОБА_3 ;

-протокол за результатами проведення негласної (слідчої) розшукової дії аудіо-відеоконтроль особи від 05.11.2021, між ОСОБА_10 та депутатом та діючим секретарем постійної комісії з питань земельної політики комунального господарства та планування соціально - економічного розвитку Баранинської ОТГ ОСОБА_6 , згідно якого 04.10.2021, о 15.31 год., перебуваючи на території дворогосподарства по АДРЕСА_1 останній жестами руки показав на свого батька, в свою чергу свідок ОСОБА_9 біля входу до літньої кухні виймає із своєї сумки імітаційні та справжні грошові купюри та передає батьку ОСОБА_6 - ОСОБА_3 ;

-ухвала слідчого судді Закарпатського апеляційного суду від 19.01.2022, згідно якої надано заступнику начальника відділу Закрпатської обласної прокуратури ОСОБА_12 дозвіл на використання інформації, яка здобута під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій в кримінальному провадженні № 0000224, як доказу в даному кримінальному провадженні.

В обґрунтування винуватості ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України, за обставин, наведених у обвинувальному акті, сторона обвинувачення посилається також на покази свідка ОСОБА_10 , яка була безпосередньо допитана судом в судовому засіданні.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка, сторони обвинувачення, ОСОБА_10 показала, що під контролем правоохоронних органів повинна була передати неправомірну вигоду ОСОБА_13 за вирішення питання з її земельною ділянкою. 04.10.2022, після обіду разом з ОСОБА_13 приїхала додому до останнього, зайшли на подвір`я домогосподарства по АДРЕСА_1 , де на лавочці сидів батько ОСОБА_14 , вона хотіла передати грошові кошти останньому, але ОСОБА_13 не захотів брати і наказав передати грошові кошти батькові, якому вона і передала особисто в руки грошові кошти, які ні в чому не були загорнуті.

Досліджені безпосередньо в судовому засіданні докази сторони обвинувачення, яким судом надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, свідчать про те, що стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 198 КК України вчинено ОСОБА_3 , зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ч.1 ст. 11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

За змістом ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення).

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Предмет доказування в конкретному кримінальному провадженні, тобто сукупність передбачених кримінальним процесуальним законом обставин, встановлення яких необхідно для вирішення кримінального провадження, залежить від того, у вчиненні якого саме кримінального правопорушення обвинувачується особа, оскільки кримінальні правопорушення різняться за об`єктом, об`єктивною та суб`єктивною сторонами, суб`єктом. Пред`являючи особі обвинувачення у вчиненні конкретного кримінального правопорушення з кваліфікацією її дій за статтею (частиною статті) КК, сторона обвинувачення фактично визначає, які обставини вона буде доводити перед судом.

Відповідно до положень ст. 92 КПК УКраїни, у кримінальному провадженні обов`язок доказування покладено на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Стаття 84 КПК України визначає, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно статей 85 та 86 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Стаття 87 КПК України визначає, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, порушення права особи на захист.

Суд дотримався норм, визначених статтями 10, 22 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою в наданні доказів, дослідженні й доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників процесу суд розглянув відповідно до вимог закону.

При оцінці представлених суду доказів, суд виходить з загальних принципів кримінального судочинства, положень КПК України, статей 84, 85, 86, 89 КПК України, практики Європейського суду з прав людини та практики Верховного суду.

Так, ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

У ч. 2 ст. 8 КПК України визначено що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а у ч. 5 ст. 9 КПК України наголошено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд, проте вона не визначає критеріїв допустимості доказів, оскільки це питання вирішується перш за все внутрішнім правом і національними судами (справа «Хеглас проти Республіки Чехія», заява № 5935/02, рішення від 01 березня 2007 року, § 84).

Національне судове провадження, коли йдеться про порушення захищеного Конвенцією права (з огляду на характер цього порушення), ЄСПЛ розглядає з позицій дотримання справедливого судового розгляду, що вирізняється не стільки прийнятністю певних доказів за національним правом, скільки тим, чи є провадження, включно із способом збирання доказів, справедливим у цілому («Аллан проти Сполученого Королівства», заява № 48539/99, рішення від 05 листопада 2002 року, § 42).

Дотримання стандартів справедливості провадження досягається через дотримання прав сторони захисту з урахуванням якості доказів сторони обвинувачення, включно з вирішенням питання про те, чи породжують сумнів щодо їх надійності або точності обставини, за яких їх було отримано, чи були використані у провадженні докази, отримані з порушенням права на захист.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у справі № 688/788/15-к від 04 липня 2018 року, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Суд зазначає, що він обмежений у праві збору доказів вини обвинуваченого за власною ініціативою та, залишаючись об`єктивним і неупередженим, має створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав, розглянути кримінальну справу і постановити відповідне рішення. Суд при розгляді кримінальних проваджень не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту.

У відповідності до вимог ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд, поряд з іншим, повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Тобто, сторона обвинувачення, поряд з іншими питаннями, повинна довести перед судом належними та допустимими доказами той факт, що мало місце діяння, зазначене у обвинуваченні, що таке діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України, що обвинувачений ОСОБА_3 винен у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 373 КПК України встановлено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.

Оцінюючи показання свідка сторони обвинувачення ОСОБА_10 , безпосередньо допитаної в судовому засіданні та відомості зазначені в протоколі про результати контролю за вчиненням злочину від 05.11.2021, в протоколі за результатами проведення негласної (слідчої) розшукової дії аудіо-відеоконтроль особи від 05.11.2021, суд звертає увагу на наступне.

Так, покази в судовому засіданні свідка сторони обвинувачення ОСОБА_10 та відомості зазначені в протоколі про результати контролю за вчиненням злочину від 05.11.2021, в протоколі за результатами проведення негласної (слідчої) розшукової дії аудіо-відеоконтроль особи від 05.11.2021, зокрема, що ОСОБА_10 перебуваючи на подвір`ї домогосподарства по АДРЕСА_1 , передала грошові кошти, які не були в чомусь завернуті особисто в руки батьку ОСОБА_13 - ОСОБА_3 , який в той час сидів на лавочці, не узгоджуються та спростовуються наступними доказами дослідженими в судовому засіданні в ході розгляду кримінального провадження.

Зокрема, оглянутим в судовому засіданні відеозаписом до протоколу за результатами проведення негласної (слідчої) розшукової дії аудіо-відеоконтроль особи від 05.11.2021, не зафіксовано, а відповідно в судовому засіданні не встановлено, факт передачі грошових коштів ОСОБА_10 обвинуваченому ОСОБА_3 , а відтак протокол НСРД від від 05.11.2021 не відповідає додатку, носію інформації - карта пам`яті micro SD «Kingston» 32 GB з копіями відеозаписів інв. №№ 1927, 1926, 1929.

Також, оглянутим в судовому засіданні протоколом огляду місця події від 04.10.2021 та відеозапису проведення ОМП від 04.10.2021 вбачається, що за місцем проведення огляду домогосподарства по АДРЕСА_1 було встановлено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого за допомогою люмінесцентної лампи на його футболці, в якій він був одягнутий виявлено нашарування речовини, схожої на хімічну речовину світлозеленого кольору. Оглядом, за допомогою люмінесцентної лампи рук ОСОБА_3 нашарування речовини, схожої на хімічну речовину світлозеленого кольору, тобто барвника, яким оброблялись грошові кошти не виявлено.

Крім цього, вироком Ужгородського міськрайонного суду від 27.09.2022, яким визнано винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, встановлено обставини отримання 04.10.2021 грошових коштів, шляхом обману від ОСОБА_9 ..

Також, допитані в судовому засіданні, зі сторони захисту в якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_6 підтвердили наступне.

Так, Свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що того дня, точну дату назвати не може, але це було приблизно 2 роки тому, прийшла додому після обіду, вікно кімнати де вона перебувала та двері були відчинені. Почула стук хвіртки, виглянула у вікно. Побачила як на подвір`я домогосподарства за місцем проживання: АДРЕСА_1 , зайшов син ОСОБА_7 разом з невідомою жінкою, рудоволосою, середніх років, в руках якої були папери формату А4 у файлі. Син та ця жінка вели розмову, зміст якої вона не чула. Її чоловік ОСОБА_3 в цей час сидів на лавці, на подвір`ї домогосподарства та грався з домашнім улюбленцем - собкаю. Жінка поставила папери у файлі на лавку, вони з сином вийшли з подвір`я, потім через короткий проміжок часу син повернувся, забрав ці папери у файлі, та зайшов у прибудову «літню кухню», звідки вийшов вже без цих паперів. Потім через деякий час прийшли працівники правоохоронних органів, повідомили, що син обвинувачується в отриманні хабара, а тому у неї та чоловіка піднявся тиск, викликали карету швидкої допомоги.

Під час проведення слідчих дій руки її чоловіка ОСОБА_15 та руки сина ОСОБА_16 працівники правоохоронних органів «просвітили» за допомогою люмінесцентної лампи, натомість нічого виявлено не було.

В подальшому працівники правоохоронних органів провели обшук в прибудові «літній кухні», де в печі, яка не використовується виявили грошові кошти, валюта - долари США, номінали по 100, але пізніше вона дізналася, що не всі грошові кошти були справжні, скільки саме там було справжніх і несправжніх грошей їй не відомо.

Свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що того дня зустрівся з ОСОБА_10 , зайшли в домогосподарство за адресою: АДРЕСА_1 , де на той час знаходився батько ОСОБА_3 , який сидів на лавці та грався з домашнім улюбленцем - собакою, після чого ОСОБА_10 поставила на лавку папери формату А4, які були у файлі та серед яких були грошові кошти в сумі 3000 доларів США, про які знав тільки він та ОСОБА_9 . Після цього вони вийшли з подвір`я, він зразу повернувся, забрав ці папери у файлі, де були грошові кошти, поніс їх до прибудови «літньої кухні», де грошові кошти сховав в печі, а папери викинув, тай вийшов з приміщення. Згодом прийшли працівники правоохоронних органів, проводили слідчі дії, за це кримінальне правопорушення він засуджений вироком суду, що набрав законної сили, правова кваліфікація - ч. 1 ст. 190 КК України. Жодного відношення до цих коштів його батько ОСОБА_3 не має, він ці кошти не бачив, до рук не брав, не ховав, про їх існування йому відомо не було.

Всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що їх не можна покласти в основу обвинувачення, оскільки вони як самі по собі, так і в сукупності - прямо чи не прямо не підтверджують існування обставин, про які зазначено в обвинувальному акті та свідчили б про вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України.

Таким чином суд вважає, що сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 198 КК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, положень ст. 17 КПК Ураїни, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», є недопустимим обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 (п. 18,19), при розгляді кримінальних справ має суворо додержуватись закріплений у ч. 1 ст. 62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому неприпустимо покладати на обвинуваченого (підсудного) доведення своєї невинуватості. Згідно з ч. 3 зазначеної статті, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь останньої. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом.

Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що положення підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом1 цієї статті.

Пункт 2 статті 6 Конвенції проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення. Недопустимість порушення таких принципів Європейський суд з прав людини засвідчив у справі «Тельфнер проти Австрії» від 20 березня 2001 року та «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 08 лютого 1996 року.

Згідно з пунктом 2 частини 1 ст. 373 КПК України у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим, судом ухвалюється виправдувальний вирок.

На підставі наведеного, суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, приходить до висновку про необхідність виправдання обвинуваченого ОСОБА_3 ,, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що ним вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ст. 198 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 на день постановлення вироку не обрано.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази відсутні

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373, 374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 198 КК України та виправдати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1