Справа №127/4920/24
Провадження №1-кс/127/2165/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання тимчасово виконуючого обов`язки начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Т.в.о. начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про накладення арешту на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000468 від 09.06.2023, за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 354 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у зв`язку із повномасштабним вторгненням 24.02.2022 російської федерації на територію України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони Президент України підписав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, та у подальшому Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та залишається в силі до цього часу. Пунктом 3 зазначеного Указу передбачено, окрім іншого, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватись конституційні права й свободи людини та громадянина, передбачені ст. 33 Конституції України.

При цьому, порядок і вичерпний перелік підстав за яких громадяни України мають право на виїзд із України, а також перетин державного кордону, у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану визначено Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 (далі по тексту Правила). Відповідно до вимог п. 12 Правил, окрім іншого, у ході перевірки документів під час виїзду з України з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасового обмеження громадянина у праві виїзду за кордон.

Поряд з цим, пунктом 2-6 Правил передбачено, що у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому-восьмому частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії).

Відповідно до ч. 10 ст. 14 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» непридатні до військової служби з виключенням з військового обліку, підлягають виключенню з військового обліку.

Відповідно до «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» (далі по тексту Положення), затвердженого Наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 постанова військово-лікарської комісії (далі по тексту ВЛК) оформляється довідкою ВЛК. Постанова ВЛК вноситься лікарем членом призовної комісії до облікової карти призовника (картки медичного огляду призовника на збірному пункті).

Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі по тексту Розклад хвороб).

Будучи обізнаним щодо вимог вищезазначених норм законодавства України, ОСОБА_5 , працюючи лікарем-ендоскопістом КП «Міський лікувально-діагностичний центр» Вінницької міської ради, не пізніше квітня 2023 року, керуючись корисливим мотивом та переслідуючи мету отримання незаконних прибутків, створив організовану групу та розробив злочинний план по сприянню, з порушенням законодавства, особам в ухиленні від мобілізації та організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, залучивши до її складу лікаря-травматолога КП «Міський лікувально-діагностичний центр» Вінницької міської ради ОСОБА_4 та лікаря-ортопеда-травматолога позаштатної постійно діючої ВЛК у ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , з якими підтримував довірливі стосунки.

Учасники групи усвідомлювали об`єднання в одну злочинну групу, переслідували корисливий мотив незаконне отримання від мешканців Вінницької області грошових коштів за сприяння в ухиленні від мобілізації та усуненні перешкод у незаконному переправленні їх через державний кордон і поєднали свої зусилля для досягнення єдиного злочинного результату.

Зокрема, члени організованої групи розробили план, який полягав у пошуку осіб чоловічої статі призовного віку, які бажають незаконно виїхати за межі України або уникнути мобілізації в період повномасштабного вторгнення рф на територію України, підготовці та виготовленні цим особам підробленої медичної документації та видачі їм довідок військово-лікарської комісії про обмежену придатність, а також тимчасову непридатність або непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, які є підставою для виїзду за кордон.

ОСОБА_5 , крім створення організованої злочинної групи, як організатор координував і спрямовував зусилля інших учасників групи на вчинення злочинів, планував, керував їх вчиненням, підшукував осіб для незаконного їх переправлення через державний кордон України, проводив інструктаж щодо дій зазначених осіб під час проходження військово-лікарської комісії та перетину кордону, розподіляв отримані в результаті незаконної діяльності кошти між членами організованої групи.

ОСОБА_4 , діючи як виконавець, відповідно до заздалегідь розробленого плану, за вказівкою ОСОБА_5 виготовляв медичні документи про консультативні огляди травматолога, без обстеження осіб, які надавав ОСОБА_5 для подальшого їх використання особами при проходженні військово-лікарської комісії.

ОСОБА_6 , діючи як виконавець, відповідно до заздалегідь розробленого плану, за вказівкою ОСОБА_5 , зазначав у картках обстеження та медичного огляду осіб, які проходять військово-лікарську комісію фіктивні діагнози, які відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та п. 2-6 Правил перетинання державного кордону України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, дають право виїзду за межі України.

Таким чином, діючи у складі організованої групи, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 протягом квітня 2023 серпня 2023 року організували видачу громадянам України ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 довідок військово-лікарської комісії про обмежену придатність, що давало їм змогу ухилятися від мобілізації, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про тимчасову непридатність, а ОСОБА_12 про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, які відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» дають право виїзду за межі України.

ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України тобто у сприянні в незаконному переправленні особи через державний кордон України шляхом усунення перешкод, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів. Відповідно до санкції вказаної статті Кримінального кодексу України, діяння, передбачені ч. 3 ст. 332 Кодексу караються позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, у ОСОБА_4 станом на 31.01.2024 були наявні:

-Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 133,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельна ділянка площею 0.0338 га, з кадастровим номером земельної ділянки :01:004:1034 за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, у ОСОБА_4 наявний транспортний засіб Volkswagen Touareg 2021 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що ОСОБА_4 06.02.2024 подарував зазначені вище житловий будинок та земельну ділянку своєму батькові ОСОБА_13 . Таким чином, ОСОБА_4 , розуміючи свою причетність до вчинення тяжких злочинів, відповідальність за які передбачає також конфіскацію майна, діючи умисно та з метою уникнення конфіскації майна, на підставі договорів дарування здійснив перереєстрацію належного йому майна на свою близьку особу.

Враховуючи вищевикладене, слідчий просив клопотання задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги клопотання підтримав у повному обсязі.

Частиною 2 ст. 172 КПК України, визначено, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, враховуючи вимоги ст. 172КПК України, вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності власника майна.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

З наданих слідчим матеріалів клопотання встановлено, що слідчими відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000468 від 09.06.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 354 КК України.

13.02.2024 на підставі отриманих у ході досудового розслідування фактичних даних громадянину України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України тобто у сприянні в незаконному переправленні особи через державний кордон України шляхом усунення перешкод, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Відповідно до санкції вказаної статті Кримінального кодексу України, діяння, передбачені ч. 3 ст. 332 Кодексу караються позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, у ОСОБА_4 станом на 31.01.2024 були наявні:

-Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 133,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельна ділянка площею 0.0338 га, з кадастровим номером земельної ділянки :01:004:1034 за адресою: АДРЕСА_1 ;

-транспортний засіб Volkswagen Touareg 2021 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2

Підставою накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 є забезпечення виконання, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, покарання у вигляді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, докази, які наявні в матеріалах клопотання в їх сукупності, а також те, що слідчим доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, враховуючи, що санкцією ч. 3 ст. 332 КК України вищевказане майно може бути предметом конфіскації, як виду покарання, слідчий суддя, з метою унеможливлення подальшого відчуження майна на час досудового розслідування та забезпечення цілей та завдань кримінального провадження, з огляду на розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, дійшов висновку, що клопотання в частині накладення арешту на транспортний засіб Volkswagen Touareg 2021 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

В частині вимог клопотання про накладення арешту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 133,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0.0338 га, з кадастровим номером земельної ділянки :01:004:1034 за адресою: Вінницька область, Вінницький район, село Агрономічне, садівничий масив «Окружний», провулок Олександрівський, слідчий суддя, приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 3. ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Отже, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий зазначає у своєму клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_4 06.02.2024 подарував зазначені вище житловий будинок та земельну ділянку своєму батькові ОСОБА_13 , тобто вказане майно не належить на праві власності ОСОБА_4 , а також слідчий у своєму клопотанні належним чином не обґрунтував доцільність застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що в цій частині клопотання про арешт майна задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання тимчасово виконуючого обов`язки начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000468 від 09.06.2023 на транспортний засіб Volkswagen Touareg 2021 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В решті вимог клопотання відмовити.

Виконання ухвали доручити тимчасово виконуючому обов`язки начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майору поліції ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути подана апеляція протягом п`яти діб з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Слідчий суддя