ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 202/328/21
УХВАЛА

"28" травня 2024 р. селище Петриківка

Суддя Петриківського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , учасників провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0001023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

З 2021 року в провадженні Петриківського районного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження № 0001023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів по ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочинів по ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 358 КК України.

23.05.2024 захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 надав до суду заяву про відвід головуючому судді ОСОБА_8 .

Заявлений відвід мотивовано тим, що за період часу з 09.02.2021 по даний час прокурором подано до суду 23 клопотання про продовження строку застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до яких не долучено підтвердження про їх отримання обвинуваченим. Таким чином сторона захисту вважає, що дії судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_8 під час розгляду 23 клопотань про продовження строку застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, призвели до систематичного (протягом 3 років) порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_4 , а також принципу змагальності сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Крім того, станом на сьогодні, виходячи з формулювань судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_8 , що наведені в ухвалах про продовження строку застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, захисник приходить до висновку, що головуючий фактично вже зробив висновок щодо винуватості ОСОБА_4 .

Зазначене, на думку захисту, обумовлено бажанням судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_8 як найшвидшого розгляду цього кримінального провадження, навіть з порушенням процедурних положень та гарантій прав обвинуваченого, з урахуванням тиску ухвалених на користь ОСОБА_4 рішень Європейського суду з прав людини. Отже, сторона захисту не виключає (фактично стверджує) про існування «обґрунтованих сумнівів» в безсторонності судді та у його неупередженості.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 підтримав заявлений відвід та зазначив про упередженість судді ОСОБА_8 , на що вказує вирішення нею клопотання про застосування запобіжного заходу без надання доказів наявності ризиків, про які зазначає прокурор і без підтвердження вручення клопотання прокурора обвинуваченому за три години до їх розгляду. В рішеннях ЄСПЛ констатовано затягування розгляду справи, що обумовлене проблемами з залученням захисника обвинуваченому і прибуттям учасників провадження, що спонукає головуючого до пришвидшення розгляду справи. Вказує про упередженість головуючого через застосування в своїх рішення формулювання: «суд врахував його ставлення до скоєного».

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав заявлений адвокатом ОСОБА_5 відвід головуючого.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 , кожен окремо, підтримали заявлений захисником ОСОБА_5 відвід.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти заявленого захисником відводу та наголошує на відсутності обставин, які вказують на упередженість головуючого. Щодо викладених захисником обставин, прокурор зазначила, що обвинуваченому, дійсно, обирався та продовжувався запобіжний захід у виді тримання під вартою, рішення про що переглядалось та оцінювалось судом апеляційної інстанції неодноразово і залишено в силі. Наголошує на тому, що заявлення захисником такого відводу направлено виключно на затягування розгляду справи та, фактично, є незгодою з рішеннями суду що не може бути підставою для відводу. Зауважує на порушенні захисником порядку подання такого відводу, зокрема, заявлення відводу значно пізніше після ухвалення судом рішень, на які посилається сторона захисту обґрунтовуючи відвід.

Інші учасники, які беруть участь в даному кримінальному провадженні, до суду для вирішення заявленого відводу не прибули.Від потерпілого ОСОБА_9 надійшла заява про розгляд заяви без його участі.

Вирішуючи заявлену заяву про відвід, суд виходить з наступного.

З лютого 2021 в провадженні судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_8 перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів по ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні злочинів по ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 358 КК України.

На даний час триває судовий розгляд з дослідженням доказів, наданих сторонами.

Ознайомившись із заявою про відвід судді та доданими до неї доказами, заслухавши позицію учасників судового розгляду з цього приводу, суд приходить до наступного висновку:

Відповідно до статті 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Вимога законності складу суду в конкретному судовому провадженні спрямована на забезпечення права на справедливий суд, закріпленого в статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка є частиною національного законодавства.

Так, згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (частина 5 статті 9 КПК України).

У практиці Європейського суду з прав людини недодержання вимог щодо складу суду визнається порушенням положень статті 6 Конвенції щодо необхідність розгляду справи незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Підстави для відводу (самовідводу) судді у кримінальному провадженні визначені у статтях 75 та 76 КПК України.

Відповідно до частини першої статті 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Як убачається зі змісту поданої захисником заяв про відвід судді ОСОБА_8 , дана заява мотивована упередженістю судді під час вирішення клопотання про продовження дії запобіжного заходу і виявленні такої упередженості в рішеннях суду.

Розглядаючи заяву про відвід судді, суд звертає увагу, що відповідно до Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя є незалежним при здійсненні правосуддя.

При розгляді заяви про відвід судді інший суддя не є апеляційним чи дисциплінарним органом, а тому не може надавати оцінку процесуальним діям та рішенням судді на предмет дотримання ним норм законодавства, правильності чи неправильності ведення суддею судового процесу або прийнятих суддею рішень, а має лише з позиції стороннього спостерігача визначити існування обставин, які за суб`єктивним чи об`єктивним критерієм можуть викликати сумніви у його неупередженості.

Зокрема в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб`єктивного критерію, то особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного.

Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

У рішенні ЄСПЛ у справі Де Куббера (De Cubber) від 26 жовтня 1984 року зауважено, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу.

В рішенні від 15 липня 2005 року у справі «Межнаріч проти Хорватії» ЄСПЛ звернув увагу на те, що «слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості. Це означає, що, вирішуючи питання про те, чи є в тій або іншій справі достатня підстава (legitimate reason) побоюватися, що конкретному судді бракує неупередженості, позиція відповідної особи є важливою, але не є визначальною» (Meznaric v. Croatia, заява № 71615/01, § 31).

Отже, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або, що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

В даному випадку заява захисника ОСОБА_5 зводиться до незгоди з процесуальними діями та рішеннями судді ОСОБА_8 під час вирішення питання про продовження дії запобіжного заходу, зокрема, щодо дотримання порядку їх вирішення та ознайомлення обвинуваченого з відповідними клопотаннями прокурора.

Однак, незгода сторони захисту з процесуальними діями та рішеннями судді, в тому числі з того чи іншого питання, не може бути підставою для відводу судді.

Відтак факти та доводи, викладені у такій заяві, самі по собі не можуть бути підставою для відводу судді ОСОБА_8 .

Окремо суд зауважує, що надання оцінки вчинених суддею процесуальних дій до винесення ним остаточного рішення у справі є втручанням у здійснення правосуддя, що суперечить Конституції.

При цьому, суд звертає увагу, що вразі незгоди скаржника з рішеннями головуючого судді, такі обставини можуть слугувати підставою для апеляційного оскарження такого рішення та може бути предметом дослідженням судом апеляційної інстанції, в тому числі, на предмет дотримання доктрини «належної процедури».

Надані захисником матеріали, якими останній доводить упередженість головуючого, зокрема, відповідь ДУ «Дніпровська УВП (№ 4) з додатками, лист Уповноваженого у справах ЄСПЛ та МЮУ жодним чином не вказують про упередженості та особисту заінтересованість головуючого в результатах провадження.

Про упередженість головуючого також не може свідчити використання головуючим словосполучення «суд врахував … його ставлення до скоєного», оскільки його використання слід сприймати в контексті всього рішення без виокремлення та є застосованим судом лексичним засобом пояснення і викладення свого рішення.

Таким чином заявником не доведено наявність підстав для відводу судді, передбачених ст. 75 КПК України, у зв`язку з чим у задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 75-76, 80, 81, 372 КПК України, суд -

Постановив:

У задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0001023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 358 КК України, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 31.05.2024 о 9-30 годині.

Суддя ОСОБА_1