печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

підозрюваного ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , процесуального керівника у кримінальному провадженні - прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за клопотанням старшого слідчого в особливо важливих справах управління розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України майора поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000879 від 31.07.2023 ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

13.03.2024 старший слідчий в особливо важливих справах управління розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України майора поліції ОСОБА_7 , за погодження прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000879 від 31.07.2023, з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 .

Клопотання обґрунтовує тим, що за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора слідчими Головного слідчого управління Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000879, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.07.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст. 185, ч. 3 ст. 292 Кримінального кодексу України.

Суть підозри сторона обвинувачення обґрунтовує наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , ігноруючи вимоги статті 68 Конституції України щодо зобов`язання кожного громадянина неухильно дотримуватися норм Конституції України та законів України, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами) з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року по теперішній час в Україні діє воєнний стан, вирішив створити стійке об`єднання - організовану групу, члени якого за попередньою змовою зорганізувалися для спільної діяльності з метою безпосереднього вчинення злочинів та здійснювати керівництво такою групою, з метою пошкодження магістральних нафтопроводів та подальшого вчинення крадіжок багатокомпонентної суміші вуглеводнів легких, середніх та важких нафтових фракцій, що за фракційним складом відповідає терміну «важкі дистиляти» і не відноситься до автомобільних палив (бензин, дизельне паливо тощо), її подальшого збуту, та як наслідок швидкого збагачення.

З клопотання слідчого вбачається, що діючи умисно, згідно спільного злочинного плану, учасники організованої групи ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , ОСОБА_14 під керівництвом ОСОБА_8 здійснювали несанкціоновані втручання в роботу магістральних трубопроводів (розкопування трубопроводу, знищення антикорозійного покриття, здійснення зварювальних робіт, механічне свердлення тіла труби).

Слідчий вказує, що пошкоджений магістральний трубопровід є об`єктом підвищеної небезпеки, будь-які несанкціоновані втручання в його роботу категорично заборонено (Відповідно до п. 29 Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженого наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 26.01.2005 р. № 15, роботи пов`язані з монтажем, експлуатацією, ремонтом магістральних нафтопроводів, нафтопродуктопроводів, аміакопроводів і технологічних трубопроводів є роботами з підвищеною небезпекою, для проведення яких потрібні спеціальне навчання і щорічна перевірка знань з питань охорони праці).

Сам факт знищення антикорозійного покриття, здійснення зварювальних робіт на тілі труби, монтаж виготовленого кустарним способом обладнання, наскрізне механічне свердлення трубопроводу є грубим порушенням технологічного процесу його роботи, у зв?язку з чим з моменту початку втручання до трубопроводу (розкопування трубопроводу, знищення антикорозійного покриття, здійснення зварювальних робіт, механічне свердлення тіла труби) до моменту завершення аварійно-відновлювальною бригадою відновлювальних робіт, організованою групою фактично створено аварійну ситуацію на трубопроводі, яка могла у будь-який момент призвести до розриву труби трубопроводу, відриву змонтованого без дотримання технології та відповідного випробування додаткового (несертифікованого) обладнання, виливу та вибуху нафти, виникнення пожежі, забруднення навколишнього середовища, що створювало загрозу для людей.

З клопотання також вбачається, що на ліквідацію зловмисного втручання в роботу нафтопроводу та проведення аварійно-відновлювальних робіт підприємство понесло матеріальні витрати, звідси встановлено, що даним пошкодженням спричинено матеріальну шкоду АТ «Укртранснафта».

Обґрунтовуючи клопотання слідчий вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_3 , який підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання спробам останнього вчинити дії, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ст.177 КПК України, а саме:

- ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_3 перебуваючи на волі може переховуватися від слідства та суду.

Підозрюваний ОСОБА_3 вчинив умисні злочини, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжкими та за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від від п`яти до дванадцяти років.

На думку сторони обвинувачення є достатньо підстав вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_3 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжких злочинів, може планувати втечу з метою уникнення кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду.

- ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_3 перебуваючи на волі може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема спотворити відомості, які підтверджують факт несанкціонованого втручання шляхом пошкодження магістральних нафтопроводів, знищення обладнання, яке пристосоване для здійснення злочинної діяльності, а також документи, які підтверджують транспортування викраденої сировини з місць «врізок».

- ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України виражається у тому, що оскільки з метою уникнення кримінальної відповідальності, підозрюваний ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідків, потерпілих та інших підозрюваних та експертів у даному кримінальному провадженні.

Перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_3 з метою уникнення кримінальної відповідальності для себе, своїх спільників, може вчинити дії, направлені на примушення до зміни наданих раніше свідчень допитаними у кримінальному провадженні особами у якості свідків та потерпілих.

Разом з цим, ОСОБА_3 вчинив злочини за співучастю з іншими особами, та на даний час не встановлені всі учасники злочинної групи, тому підозрюваний може впливати на їх свідчення всіма можливими способами та засобами з метою ухилення від відповідальності.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілих, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків, експертів, спеціалістів існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

- ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_3 при учиненні особливо тяжких злочинів діяв у складі організованої злочинної групи, налагодив злочинні зв`язки з організатором злочинної групи чим сприяв злочинній групі у здійсненні їх спільної злочинної діяльності, а також іншими особами, які на даний час не встановлені та здатні використати всі можливі способи та засоби для ухилення від відповідальності іншим чином.

- вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається в тому, що підозрюваний ОСОБА_3 може вчинити нові кримінальні правопорушення, оскільки інших джерел доходу підозрюваний не має, а фактична злочинна діяльність організованої групи була зупинена шляхом її викриття правоохоронними органами.

Обставини встановлені під час досудового розслідування на думку слідчого виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначив, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, зазначивши, що підозра необґрунтована, ризики не доведені, підозрюваний має належну процесуальну поведінку, позитивні характеристики. Просив відмовити в задоволенні клопотання та застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Підозрюваний підтримав свого захисника.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, надходжу до наступних висновків.

08.03.2024 активних учасників організованої злочинної групи, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 292 КК України, тобто в пошкодженні магістральних нафтопроводів, що призвело до порушення нормальної роботи зазначених трубопроводів, повторно, організованою групою.

12.03.2024 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженцю міста Докучаївськ, Казахстан, казаху, громадянину України, одруженому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 292 КК України, тобто в пособництві в пошкодженні магістральних нафтопроводів, що призвело до порушення нормальної роботи зазначених трубопроводів, вчиненому повторно, організованою групою.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У даному випадку слід брати до уваги те, що відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та який застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, встановив, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, а саме:

- матеріалами, що надійшли від працівників ДКР НП України на виконання доручення слідчого, наданого в порядку ст. 40 КПК України;

- протоколами допиту свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ;

- протоколом огляду речей та документів від 13.12.2023;

- протоколами огляду речей та документів від 20.12.2023;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - візуальне спостереження за особою від 01.12.2023 (14/4-10175т);

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - візуальне спостереження за особою від 02.01.2024 (14/4-32т);

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - візуальне спостереження за особою від 02.01.2024 (14/4-31т);

- протоколом про хід виконання проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-контролю особи від 28.11.2023 (14/4-10072т);

- протоколом про хід виконання проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-контролю особи від 05.12.2023 (14/4-10283т);

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - обстеження публічно недоступного місця від 07.12.2023 (14/4-10446т);

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - обстеження публічно недоступного місця від 09.12.2023 (14/4-10501т);

- висновком експертів за результатами проведення судової експертизи нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів у кримінальному провадженні №0000879 від 06.02.2023 №1318/24-34;

- висновком експертів за результатами проведення судової експертизи нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів у кримінальному провадженні №0000879 від 06.02.2023 №1319/24-34;

- заявою про притягнення до кримінальної відповідальності та визнання визнання потерпілим в кримінальному провадження;

- протоколом допиту в якості представника потерпілого ОСОБА_19 ;

- протоколами затримання ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , в порядку ст. 208 КПК України 08.03.2024, безпосередньо після вчинення ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 292 КПК України;

- протоколами за результатами проведення обшуків, на підставі ухвал слідчого судді в автомобілях, які використовуватися для транспортування викраденої сировини, а саме: тягача SCANIA R420, д.н.з. НОМЕР_1 , з цистерною моделі «ЕХО 99983», д.н.з. НОМЕР_2 , тягача SCANIA R400, д.н.з. НОМЕР_3 ,

які зареєстровані за ОСОБА_20 , який є рідним братом дружини ОСОБА_3 , - ОСОБА_21 , та однією з довірених осіб ОСОБА_3 , а також цистерни моделі «GEUSENS GSA24», д.н.з. НОМЕР_4 ;

- протоколом за результатами проведення обшуку, на підставі ухвали слідчого судді, за місцем розташування облаштованого учасниками органзованої групи місця «відстою» для викраденої сировини, де знаходився ОСОБА_20 , а саме на території земельної ділянки земельної ділянки з кадастровим номером: :01:001:0931 площею 1.3404 га, розташована за адресою: Черкаська область, Канівський район, Ліплявська сільська рада, в ході якого серед іншого виявлено та вилучено: Поліс страхування тягача Сканія д.н.з. НОМЕР_5 та автоцистерну д.н.з. НОМЕР_2 та 2 протоколи перевірки даних транспортних засобів; Товарно транспортні накладні у кількості 10 шт.; ємності з яких вилучено відповідні зразки.

- протоколами за результатами проведення обшуків, на підставі ухвал слідчого судді, а саме автомобілів та за місцем проживання підозрюваних та причетних до його вчинення осіб, в ході проведення яких виявлено та вилучено речі та предмети, які підтверджують злочинну діяльність даної організованої групи;

- сукупністю інших даних та доказів, отриманих під час досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

В той же час, згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України у разі, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Разом з тим, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого у клопотанні та прокурора в судовому засіданні про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_3 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу» (аналогічні справи - «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).

Крім того, дане твердження кореспондується з рішенням Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп / 2003, згідно з яким тяжкість злочину законом не визначається як обов`язкова підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

У рішеннях ЕСПЛ «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, «Мамедова проти Росії» від 01 червня 2006 року, а також правових позицій, викладених у п. 80 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, та у рішенні у справі «Тодоров проти України» від 12 січня 2012 р., визначено принцип призначення альтернативного запобіжного заходу, згідно з яким «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

Відповідно до правової позиції, викладеній у листі ВССУ, від 4 квітня 2013 року №511-550/0/4-13, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням застосування тримання під вартою, тому судам, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК України), інакше судові рішення щодо застосування, продовження тримання під вартою не відповідають вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК України.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати адресу місця проживання з 23:00 год. по 06:00 год. наступної доби: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та / або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000879, а саме до 08.05.2024 включно з покладенням на останнього обов`язків, визначених частиною п`ятою ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати адресу місця проживання з 23:00 год. по 06:00 год. наступної доби: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та / або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000879, а саме до 08 травня 2024 року включно.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_3 виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, якому доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, або процесуального керівника - прокурора у кримінальному провадженні, та суду із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, якому доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, або процесуального керівника - прокурора у кримінальному провадженні, та суд про зміну свого місця проживання, реєстрації;

- утримуватися від спілкування з ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_17 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного до виконання органу Національної поліції за його місцем проживання.

Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладається на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1