Справа № 307/5873/23
Провадження № 1-кс/307/129/24
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

04 березня 2024 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000851 від 11 грудня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого, з базовою загальною середньою освітою, інваліда ІІ групи, не працюючого, одруженого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Тячівського районного суду Закарпатської області звернувся слідчий СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні за №0000851, відомості про яке 11 грудня 2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, під час дії воєнного стану, який постановлено ввести в Україні указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» з неодноразовим продовженням такого та який продовжував діяти на момент вчинення, достовірно знаючи про заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, організували незаконне переправлення громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_4 , через державний кордон України з Румунією.

Так, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення, шляхом отримання коштів за незаконне переправлення особи через державний кордон України, ОСОБА_5 13 листопада 2023 року біля 10 год. 00 хв. зустрівшись в смт. Солотвино Тячівського району, Закарпатської області отримав від ОСОБА_8 грошові кошти в іноземній валюті в сумі 3, 600 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 13 листопада 2023 року еквівалентний коштам в національній валюті в сумі 129880, 44 грн., та банківський переказ в сумі 12000,00 грн. за обіцянку надати послугу з перетину кордону в незаконний спосіб та переміщення автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2199», державний номерний знак НОМЕР_1 до Румунії,який перебуває у володінні останнього. Надалі, 28 листопада 2023 року о 12 год. 06 хв. на банківський рахунок невстановленої досудовим розслідуванням особи надійшов міжнародний банківський переказ грошових коштів в іноземній валюті в сумі 7 210 євро, що згідно курсу НБУ станом на 28 листопада 2023 року еквівалентний коштам в національній валюті в сумі 285933,45 грн., від ОСОБА_9 , тобто жінки ОСОБА_7 за надання послуги щодо перетину кордону поза пунктом пропуску останньому.

В подальшому, 09 грудня 2023 року біля 11 год. 00 хв. ОСОБА_7 виконуючи вказівки ОСОБА_5 , прибув до околиць АЗС «ОККО», що розташована в с. Магала по вул. Чернівецька, 16, Чернівецького району, Чернівецької області, де його підібрав автомобіль марки «Chrysler» моделі «Voyager» державний номерний знак НОМЕР_2 сірого кольору під керуванням ОСОБА_5 та попрямував у напрямку Закарпатської області. Під час переміщення до м. Рахів, Закарпатської області ОСОБА_7 отримуючи вказівки від ОСОБА_10 щодо безперешкодного перетину кордону в пішому порядку двічі здійснював обхід контрольних постів (КРП) ДПСУ з метою уникнення викриття працівниками правоохоронних органів. Після чого, близько 18 години цього ж дня ОСОБА_5 поселив ОСОБА_7 у готелі «Європа», що розташований у м. Рахів, по вул. Миру, 42 Закарпатської області для ночівлі. Під час здійснення дій щодо організації незаконного перетину кордону ОСОБА_7 , під час його транспортування з с. Малага, Чернівецького району, Чернівецької області до місця перетину кордону поза межами пункту пропуску, ОСОБА_5 вимагав від ОСОБА_7 грошові кошти в загальній сумі 48571, 00 грн. та у подальшому отримав їх шляхом надіслання їх трьома операціями від ОСОБА_9 , яка є дружиною ОСОБА_7 , а саме транзакцією від 09 грудня 2023 у сумі 17911 гривень, транзакцією від 10 грудня 2023 у сумі 18 000 гривень та транзакцією від 10 грудня 2023 у сумі 12660 гривень.

У подальшому близько 16 години ОСОБА_5 виїхав з готелю «Європа» на автомобілі марки «Chrysler» моделі «Voyager», державний номерний знак НОМЕР_2 разом з ОСОБА_7 до смт. Солотвино, Тячівського району, Закарпатської області та прибувши близько 18 години до смт. Солотвино, Тячівського району, Закарпатської області, де біля будівлі церкви на перехресті вулиць Зої Космодем`янської та Підгірна, ОСОБА_5 зустрівся з ОСОБА_8 , який за вказівкою ОСОБА_5 їх там очікував на своєму автомобілі марки «ВАЗ» моделі «2199» державний номерний знак НОМЕР_1 , який ОСОБА_5 повинен був переправити до Румунії, після закінчення переправлення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 поза межами пункту пропуску до Румунії. Надалі близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_5 зайняв водійське місце в автомобілі марки «ВАЗ» моделі «2199», державний номерний знак НОМЕР_1 та наказав в свою чергу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пасажирські місця у вищевказаному автомобілі та поїхали у напрямку с. Біла Церква, Тячівського району, Закарпатської області де під`їхавши до вул. Вікторії у с. Біла Церква, що розташована неподалік державного кордону України, наказав вийти із автомобіля та вказав напрямок, де необхідно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перетнути Державний кордон України поза межами пункту пропуску, які пішли у вказаному напрямі, а саме до 299 прикордонного знаку, однак біля 20 години були затримані прикордонним нарядом НОМЕР_3 прикордонного загону імені героїв Карпатської Січі ( АДРЕСА_5 ).

В цей же час ОСОБА_10 керуючи автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2199» державний номерний знак НОМЕР_1 перетнув пункт пропуску «Солотвино» до країни Румунія та 11 грудня 2023 повернувся до України в пішому порядку, вивізши вказаний автомобіль до Румунії, як виконання домовленості з ОСОБА_8 при незаконному перетині кордону.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками, протоколами слідчих експериментів, протоколом огляду предмету, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , протоколом огляду предмету та перегляду відеозапису та іншими зібраними матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років, і відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме встановлено, що: ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення; ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, з метою можливої зміни показів на його користь або відмови від дачі показів; ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказані ризики доведені тим, що ОСОБА_5 може перетнути кордон України в будь-який момент, так як має на це законні підстави являючись інвалідом, може впливати на свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як на розгляді в Тячівському районному суді Закарпатської області вже перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням останнього у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 190 КК України. Також в ході досудового розслідування встановлено, що постійного місця роботи не має.

Враховуючи викладене, просить застосувати до ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначеним розміром застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, строком на шістдесят днів.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали з викладених у ньому обставин та просили клопотання задовольнити.

Захисник в судовому засіданні просила у задоволенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, посилаючись на те що ОСОБА_5 є інвалідом ІІ групи, потребує постійного лікування, з`явився на розгляд клопотання, а тому відсутні ризики на які вказує прокурор.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав позицію захисника.

Вислухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В провадженні СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження за ч. 3 ст. 332 КК України, відомості про яке 11 грудня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000851.

ОСОБА_5 , підозрюється у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України (повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 29 лютого 2024 року, яке вручено підозрюваному 29 лютого 2024 року), санкція якого передбачає покарання у виді позбавленням волі за ч.3 ст.332 КК України на строк від семи до дев`яти років.

У відповідності до ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Крім того, згідно з положеннями ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язанні оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає встановленими наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , інкримінованого йому кримінального правопорушення, про що свідчать наступні докази: протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками, протоколами слідчих експериментів, протоколом огляду предмету, протоколом огляду предмету та перегляду відеозапису, а також інші матеріали кримінального провадження у їх сукупності.

Наведені вище матеріали кримінального провадження з достатньою імовірністю підтверджують суду існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, в межах розслідування якого ставиться питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою.

Як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину", про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин (рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України").

А відтак, вимоги ст. 177, 178 КПК України, передбачають, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину повинна бути підтверджена вагомими доказами, які являють собою досить переконливі факти, та в сукупності наданої ним розумної оцінки надають підстави вважати причетність особи до вчинення злочину достатньо вірогідною.

Суд бере до уваги вимоги п.4 ч.2 ст.183 КПК України, відповідно до якого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі за ч.3 ст. 332 КК України на строк від семи до дев`яти років і за матеріалами кримінального провадження підозра ОСОБА_5 обґрунтовано підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами.

Разом з цим, із досліджених в судовому засіданні матеріалів клопотання, вбачається, що підозрюваний ОСОБА_5 , раніше не судимий, є одруженим, має на утриманні неповнолітніх дітей, крім того має постійне місце проживання та реєстрації, а отже має міцні соціальні зв`язки, крім того за місцем проживання характеризується позитивно та є інвалідом ІІ групи.

Відтак, прихожу до висновку про те, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Беручи до уваги те, що прокурором в клопотанні та наданих в судовому засіданні поясненнях не наведено обставин, які б свідчили, що застосування більш м`якого запобіжного заходу неможливе для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні, враховуючи відомості про особу підозрюваного, приходжу до висновку про необхідність застосуванням відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу - у вигляді домашнього арешту.

У відповідності до ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, беручи до уваги наведене, вважаю, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 , є достатнім застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Визначаючи адресу, за якою обирається домашній арешт, слідчий суддя виходить із того, що згідно матеріалів клопотання та пояснення ОСОБА_5 , він на даний час фактично проживає АДРЕСА_2 .

Разом з цим, при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, вважаю за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 131-132, 176-178, 181, 183, 193-194, 196 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 - запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні процесуальні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за першою вимогою, у разі неможливості прибути через поважні причини, завчасно повідомити про це;

- цілодобово не залишати місце постійного проживання будинок АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Встановити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком до 29 квітня 2024 року.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом Національної поліції після її оголошення.

Копію ухвали для контролю за поведінкою ОСОБА_5 , направити до Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити ОСОБА_5 та його захиснику ОСОБА_6 , після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1