печерський районний суд міста києва
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.2024 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000904 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Русанів, Броварського району, Київської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 30.10.2006 Голосіївським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено з випробуванням та встановленням іспитового строку 3 роки;

- 13.06.2007 Голосіївським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 25.08.2009 Печерським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився 19.10.2011 умовно-достроково на 7 місяців 23 дні;

- 16.08.2013 Дніпровським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 30.09.2013 Дніпровським районним судом міста Києва за ст. 5, ч.2 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнився 22.07.2014 по амністії;

- 10.04.2015 Деснянським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено з випробуванням та встановленням іспитового строку 2 роки;

- 17.06.2015 Голосіївським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено з виробуванням та встановленням іспитового строку 3 роки;

- 18.10.2016 Деснянським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

- 23.11.2016 Броварським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи не погашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновки для себе не зробив і вчинив нове, корисливе кримінальне правопорушення майнового характеру за наступних обставин.

07.06.2021 приблизно об 11 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи в центральній частині міста Києва, шляхом вільного доступу зайшов до магазину «Intimissimi», розташованого в приміщенні ТРЦ «Гулівер» за адресою: м. Київ, пл. Спортивна, буд.1-А. Перебуваючи в приміщенні магазину «Intimissimi», ОСОБА_5 підійшов до робочого столу, де помітив телефон кольору «Aurora», марки «Huawei P Smart 2019» (POT-LX1, IMEI: НОМЕР_1 , в кількості 1 шт., приблизною вартістю 4 000 грн. 00 коп.

ОСОБА_5 усвідомлював, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, у зв`язку із чим у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна. З метою доведення свого злочинного умислу до кінця, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно та таємно, з корисливих спонукань, ОСОБА_5 скористався тим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, з метою обернення на свою користь чужого майна, підійшов до робочого столу продавця, на якому знаходився мобільний телефон кольору «Aurora», марки «Huawei P Smart 2019» (POT-LX1, IMEI: НОМЕР_1 , в кількості 1 шт., взяв мобільний телефон та поклав його собі до лівої кишені куртки. Таким чином, ОСОБА_5 заволодів мобільним телефоном кольору «Aurora», марки «Huawei P Smart 2019» (POT-LX1, IMEI: НОМЕР_1 , в кількості 1 шт., який належить громадянці Васкес ОСОБА_6 .

Після цього ОСОБА_5 з викраденим майном вийшов із приміщення магазину «Intimissimi», розташованого в приміщенні ТРЦ «Гулівер» за адресою: м. Київ, вул. Спортивна, буд. 1-А, та попрямував у невідомому напрямку, тобто покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та щиро розкаявся, викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення не оспорював та повністю із ними погодився, підтвердив в наданих суду показаннях.

Вказав, що 07.06.2021 близько 10 год. 30 хв. разом зі своїм рідним братом перебував в ТРЦ «Гулівер» та обирав куртку. Проходячи повз магазин, помітив, що на стійці стояв телефон темного кольору марки «Huawei», а його власниця за ним не слідкувала. Він усвідомлював, що телефон належить саме їй, після чого переконався, що за його діями ніхто не спостерігає та викрав телефон зі стійки. Коли вийшов з торгового центру, його відразу оточили 6 працівників правоохоронних органів. Після затримання в нього вилучено телефон, який він вкрав, та в подальшому телефон було повернуто власниці. Вартість мобільного телефону не оспорює.

Зазначив, що раніше неодноразово вчиняв крадіжки, а зараз має тяжку хворобу, туберкульоз кісток, через що майже позбавлений можливості пересуватися, в більшості випадків може пересуватись тільки по одній кімнаті. Вказав, що остаточно усвідомив неправомірність своїх дій, після вказаної події кримінальних правопорушень більше не вчиняв, наразі відносно нього жодних обвинувальних актів на розгляді немає. Зауважив, що лише завершив курс лікування антибіотиками, а наявна у нього хвороба суттєво обмежує життєдіяльність.

Обвинувачений просив його суворо не карати, , вказав, що щиро розкаюється у вчиненому злочині, має на утриманні малолітню доньку, змінив свої погляди на життя, більше кримінальних правопорушень не вчинятиме.

Потерпіла ОСОБА_7 , повідомлена про місце, дату та час розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилась. Згідно направленої 13.12.2022 на адресу суду заяви справу просила розглядати за її відсутності, посилаючись на те, що переїжджає в іншу країну та не зможе з`являтись до суду.

Судом, з урахуванням думки прокурора, захисника, позиції обвинуваченого щодо повного визнання ним винуватості, відсутності в провадженні цивільного позову, визнано можливим з`ясування всіх обставин, що підлягають доказуванню, без участі потерпілої, а тому наявними підстави відповідно до ст. 325 КПК України для проведення судового розгляду у її відсутність.

З урахуванням визнання обвинуваченою винуватості прокурором запропоновано порядок дослідження доказів у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. Прокурор просила визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки позбавлення волі, однак з урахуванням того, що ОСОБА_5 після вчиненого злочину не вчиняв нових кримінальних правопорушень, має тяжку хворобу, просила звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, визначивши іспитовий строк - 1 рік; долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України; вирішити питання щодо повернення застави, внесеної на стадії судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_4 вважали недоцільним у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України досліджувати інші докази стосовно фактичних обставин вчиненого обвинуваченою діяння. Розуміють, що в такому випадку будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Судом встановлено, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, з урахуванням чого суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, визнав можливим і доцільним провести судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, провівши допит обвинуваченого та визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

З урахуванням викладеного, оцінивши показання обвинуваченого як належний, допустимий та в даному випадку достатній доказ, взявши до уваги наявність у ОСОБА_5 непогашеної в установленому законом порядку судимості за ст. 185 КК України, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, та його дії за встановлених судом обставин кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

В постанові від 03.08.2022 у справі № 415/299/20 Верховний Суд дійшов до висновку, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (ст. 66, ст. 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд враховує повне визнання обвинуваченим своєї вини та щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено, прокурор на наявність таких обставин не посилався.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, не працює, на обліку нарколога, психіатра не перебуває, за місцем проживання на нього скарг та нарікань не надходило, має захворювання, що впливає на опорно-рухову систему та значно обмежує можливість руху. Також суд враховує, що на момент вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, обвинувачений ОСОБА_5 , в силу п. 7 ст. 89 КК України, раніше судимий.

За сукупності вищенаведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України.

Суд враховує, що в матеріалах кримінального провадження наявний протокол магнітно-резонансної томографії (грудного відділу хребта) від 07.05.2022, відповідно до якого у ОСОБА_5 діагностовано: дегенеративно-дистрофічні зміни грудного відділу хребта, екструзія міжхребцевого диску Th10-Th11, спондилодисцит Th10-Th11, вторинний стеноз хребтового каналу /а. м. 85/. За наслідками обстеження обвинуваченому рекомендоване оперативне лікування. При цьому суд вважає, що хворобливий стан винного може створити перешкоди для відбування ним покарання та для досягнення мети покарання. Застосування до особи, яка має певне соматичне захворювання, покарання може завдати їй фізичних та моральних страждань, і навіть створити загрозу її життю чи призвести до серйозно погіршення здоров`я. На необхідність з`ясування стану здоров`я при дослідженні даних про особу винного вказується також в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 року.

Враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення (нетяжкий злочин), відсутність фактичної шкоди від його дій внаслідок повернення викраденого майна, що було предметом протиправного посягання, власнику, критичне ставлення обвинуваченого до скоєного, те, що з подій 07.06.2021 ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності не притягувався, має проблеми зі здоров`ям, за місцем проживання скарг чи нарікань відносно нього не було, суд погоджується із думкою прокурора, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без його ізоляції від суспільства, а тому наявні підстави для звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, із встановленням іспитового строку 1 (один) рік.

На період іспитового строку суд покладає на обвинуваченого обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_5 , попередження вчинення кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся, процесуальні витрати відсутні.

Вирішуючи питання щодо обрахування строків покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд враховує що обвинувачений був затриманий 07.06.2021 у порядку ст. 208 КПК України відповідно до даних протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 07.06.2021.

На стадії судового розгляду ухвалою суду від 27.07.2021 до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 5 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становило 11 350 грн., у разі якої він підлягав звільненню з-під варти з покладенням на нього передбачених ст. 194 КПК України обов`язків.

11.08.2021 ОСОБА_5 звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням застави.

Частиною 5 ст. 72 КК України передбачено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Враховуючи вищевикладене, суд надходить висновку, що при вирішенні питання щодо порядку зарахування обвинуваченому ОСОБА_5 у строк покарання строку попереднього ув`язнення (07.06.2021, 27.07.2021 - 11.08.2021) необхідно керуватися правилами ч. 5 ст. 72 КК України.

Виходячи з положень п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України, запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, у вигляді застави слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробування, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до набрання вироком суду законної сили залишити без змін - застава.

Після набрання вироком законної сили внесену заставу в розмірі 5 (п`яти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб в розмірі 11 350 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят) гривень, внесену на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 27.07.2021 у справі № 757/35014/21-к, - повернути заставодавцю.

Речові докази:

- CD-R диск об`ємом пам`яті 700MB, на якому міститься відео з камер спостереження, розташованих в магазині «Intimissimi», який знаходиться за адресою: м. Київ, площа Спортивна, 1А, ТРЦ «Гулівер» - залишити в метеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон «Хуавей», ІМЕІ: НОМЕР_1 - залишити у власника.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся, процесуальні витрати відсутні.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його оголошення, у разі неподання на нього апеляційної скарги.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його оголошення через Печерський районний суд м. Києва.

Копію вироку вручити учасникам кримінального провадження після його оголошення.

Суддя ОСОБА_1