ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 535/333/23 Номер провадження 11-кп/814/2258/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава матеріали кримінального провадження за №0000434 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 12.06.2023 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Блидні Полонського району Хмельницької області, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , освіта професійно-технічна, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , одруженого, неповнолітніх дітей не має, інвалідності не має, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 засуджено за п.8 ч.2 ст.115 КК України на 13 років позбавлення волі.

Відповідно до ст.100 КПК України вирішено долю речових доказів та судових витрат.

За вироком суду ОСОБА_8 проходячи військову службу у військовому званні «старший солдат», у військової частини НОМЕР_1 , достовірно знаючи, що він являється підлеглим військовослужбовцем відносно командира протитанкового взводу військової частини НОМЕР_1 , лейтенанта, Вирвіхвоста ОСОБА_9 , близько 19 год. 25 хв., 11.12.2022, знаходячись в тимчасовому розташуванні військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , отримав усне зауваження від командира підрозділу, в якому проходить військову службу, тобто начальника - лейтенанта ОСОБА_10 з приводу порядку несення військової служби. У цей час, будучи невдоволеним організацією проходження військової служби командиром свого підрозділу - лейтенантом ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в умовах воєнного стану, ОСОБА_8 тримаючи в руках ввірений йому автомат АК-74 з серійним № НОМЕР_2 , привів зброю у бойову готовність та скеровуючи ствол зброї у напрямку нижньої частини тулубу ОСОБА_10 на відстані 2-3 метри від ОСОБА_10 здійснив не менше трьох пострілів в останнього. Від отриманих вогнепальних поранень ОСОБА_10 втратив рівновагу та впав на підлогу, а саме спиною до низу нахилившись в правий бік.

У подальшому, ОСОБА_8 , бажаючи довести свій злочинний умисел спрямований на протиправне позбавлення життя командира ОСОБА_10 до кінця, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тримаючи у руках ввірений йому автомат АК-74 з серійним № НОМЕР_2 , продовжив скеровувати ствол зброї у напрямку нижньої частини тулубу ОСОБА_10 , який на той час перебував у положенні лежачи на спині та здійснив ще не менше трьох пострілів в напрямку останнього, спричинивши ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: проникаючих наскрізних вогнепальних поранень тулубу з ушкодженням кісток скелету тулуба.

Після цього, 11.12.2022 о 20 год. 13 хв. ОСОБА_10 каретою швидкої медичної допомоги було доставлено до КНП «Котелевська ЦРЛ», де останньому надана необхідна медична допомога.

Після чого 12.12.2022 ОСОБА_10 було переведено до КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» з діагнозом вогнепальне проникаюче поранення черевної порожнини. Дотичне осколкове пошкодження тонкої кишки. Десерозація сигмоподібної кишки. Заочеревна гематома. Вогнепальне поранення лівої сідниці. Вогнепальне травматичне пошкодження стегнових та клубових артерій, пульсуюча гематома лівої нижньої кінцівки. Вогнепальне поранення лівої клубової ділянки. Вогнепальний перелом лівої клубової, лівої сідничної та крайовий внутрішньо-суглобовий перелом голівки стегнової кістки. Вогнепальне наскрізне поранення «н/3» правого передпліччя з вогнепальним переломом «н/3» правої ліктьової кістки. Травматичний шок «ІІІ». Геморагічний шок «ІІІ», де о 18:45 год. останній помер від отриманих вогнепальних поранень.

У поданій апеляційній скарзі захисник просить змінити вирок суду та кваліфікувати дії ОСОБА_8 за ст.116 КК України, призначивши відповідне покарання.

Необхідність такої кваліфікації дій ОСОБА_8 захисник мотивує тим, що командир обвинуваченого-загиблий ОСОБА_10 , всупереч норм діючого законодавства щодо правил проходження військової служби, вдарив обвинуваченого рукою по обличчю, чим принизив честь та гідність обвинуваченого, викликавши почуття страху та меншовартості.

Крім того, захисник вважає, що судом не в повній мірі враховано наявність у ОСОБА_8 пом`якшуючих обставин - з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої шкоди та вчинення злочину внаслідок протиправної поведінки з боку потерпілого.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого і його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій за п.8 ч.2 ст.115 КК України як умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі у зв`язку із виконанням цією особою службового обов`язку, є обґрунтованим, його зроблено на підставі об`єктивного з`ясування обставин, підтверджених доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду з дотриманням ст.23 КПК України й оціненими відповідно до ст.94 КПК України.

Апеляційні вимоги сторони захисту щодо необхідності кваліфікації дій ОСОБА_8 за ст.116 КК України як умисне вбивство, вчинене в стані сильного душевного хвилювання, зумовленому жорстоким поводженням, або таким, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого є неспроможними, виходячи з такого.

Таким чином, для застосування ст. 116 КК необхідно, щоб сильне душевне хвилювання було викликане протизаконним насильством, систематичним знущанням або тяжкою образою з боку потерпілого. Тільки наявність зазначених приводів для виникнення сильного душевного хвилювання може свідчити про наявність даного складу злочину.

Насильство може бути як фізичним (нанесення ударів, побоїв, заподіяння тілесних ушкоджень, незаконне позбавлення волі тощо), так і психічним (погроза заподіяти фізичну, моральну, майнову шкоду). Таке насильство повинно бути значним, тобто спроможним за своїм характером викликати сильне душевне хвилювання, а також реальним, а не уявним.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст.116 КК України, є час його вчинення. Цей злочин може бути вчинений лише тоді, коли винний перебуває у стані сильного душевного хвилювання. Такий стан є раптовим і короткочасним.

Так, сторонами кримінального провадження не оспорюється факт, що 11.12.2022 військовослужбовець ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, привівши автомат АК-74 у бойову готовність, з відстані 2-3 м, здійснив менше трьох пострілів по своєму командиру - лейтенанту ОСОБА_10 . Від отриманих вогнепальних поранень ОСОБА_10 втратив рівновагу та впав на підлогу, а саме спиною до низу нахилившись в правий бік.

У подальшому, ОСОБА_8 , тримаючи у руках автомат АК-74 продовжив скеровувати ствол зброї у напрямку нижньої частини тулубу ОСОБА_10 , який на той час перебував у положенні лежачи на спині та здійснив ще не менше трьох пострілів в напрямку останнього, спричинивши ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: проникаючих наскрізних вогнепальних поранень тулубу з ушкодженням кісток скелету тулуба.

Наступного дня, 12.12.2022, потерпілий ОСОБА_10 від отриманих вогнепальних поранень помер у Полтавській обласній клінічній лікарні ім. М.В. Скліфосовського.

Обвинувачений ОСОБА_8 у своїх показаннях суду пояснив, що між ним і командиром ОСОБА_10 виник конфлікт з приводу зауваження командира щодо перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння, під час якого Вирвіхвост ударив обвинуваченого по обличчю, після чого їх розборонили інші військовослужбовці. Одразу після цієї події обвинувачений покинув приміщення де перебував ОСОБА_10 , вийшов на вулицю, закурив цигарку, та через декілька хвилин, не докуривши її повернувся до приміщення. ОСОБА_10 почав йти до нього, обвинувачений попередив, що має зброю, проте потерпілий продовжив наближатися до обвинуваченого. Після цього, обвинувачений привів зброю у бойову готовність, відкрив вогонь по потерпілому та влучив по ньому, після чого потерпілий упав на коліно та намагався підвестися. Після цього обвинувачений ще раз вистрілив по потерпілому.

Ту обставину, що між конфліктом потерпілого та обвинуваченим, і подальшими пострілами обвинуваченого по потерпілому минуло декілька хвилин, підтвердили також свідки - інші військовослужбовці, які перебували у приміщенні, а саме ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Таким чином, судом встановлено, що умисел на вбивство потерпілого ОСОБА_10 у обвинуваченого виник не моментально після конфлікту між командиром і підлеглим військовослужбовцем, так як ОСОБА_8 мав час на планування свої дій, через декілька хвилин після конфлікту умисно повернувся до приміщення де перебував його командир, привів зброю у бойову готовність, зробив постріли по своєму командирові, і навіть після очевидного влучання, здійснив повторні постріли та, в подальшому, зник з місця події, переховуючись поряд у покинутому будинку.

Всі ці обставини свідчать про відсутність у обвинуваченого стану сильного душевного хвилювання, так як його дії були спланованими, цілеспрямованими, та мали місце не одразу після конфлікту, а через певний проміжок часу.

Відсутність такого психічного стану також підтверджується наявною у матеріалах кримінального провадження висновком судово-психіатричного експертизи від 01.02.2023 №42, відповідно до якого В період часу, що відноситься до інкримінованого протиправного діяння, ОСОБА_8 не страждав будь-яким хронічним психічним захворюванням і не перебував в стані тимчасового розладу психічної діяльності, а знаходився в стані простого алкогольного сп`яніння коли міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно з вимогами ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як встановлено вивченням справи, суд належно виконав зазначені вимоги закону.

Торкаючись виду та розміру призначеного судом покарання ОСОБА_8 за вчинений злочин, колегія суддів вважає його таким, що відповідає вимогам ст.65 КК України і не суперечить приписам ст. 50 КК України.

Всупереч доводів захисника обвинуваченого, покарання ОСОБА_8 призначене у відповідності до ст.65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Із мотивувальної частини вироку видно, що суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, конкретні обставини провадження, дані про особу винного, відсутність обставин що обтяжують та пом`якшують покарання.

Матеріали провадження свідчать, що ОСОБА_8 який є працездатним, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимий, одружений, неповнолітніх дітей не має.

Таким чином, на переконання колегії суддів, саме призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, в межах санкції ч.2 ст.115 КК України, з та є справедливим, достатнім і необхідним у даному випадку для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним нових злочинів, не є надмірно суворим, а тому підстав для зміни вироку та пом`якшення призначеного покарання, про що поставлено питання в апеляційній скарзі сторони захисту, колегія суддів не вбачає.

Будь-яких даних, які б свідчили про наявність порушень при розгляді кримінального провадження істотних вимог норм кримінального процесуального закону, які були підставою для безумовного скасування всього вироку не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 12.06.2023 відносно ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим із моменту вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4