Провадження № 1-кп/727/32/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чернівці кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000219 від 02.02.2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,з вищою освітою, неодруженого, працюючого директором ТОВ «Джомолунгма Транс», раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисне кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, встановлено, що 24.02.2022 року, відповідно до Указу Президента України, який затверджений Законом №2102-IX від 24.02.2022, на території України у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до пункту 20 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строком на 30 діб, який продовжено по даний час.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Так, 24.02.2022 року указом Президента України №69/2022 оголошено загальну мобілізацію та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України. Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу (далі - громадяни призовного віку).

Поряд з цим, згідно ст. 22 даного Закону, передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі ( в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду до 60 років.

Пунктом 6 частини 1 статті 8 даного Закону України «Про правовий режим воєнного стану», передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Враховуючи вказане, на період введення воєнного стану в Україні, на законодавчому рівні заборонено виїзд за межі території України, осіб, які підлягають мобілізації для несення військової служби, відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

У свою чергу, директор ТОВ «ДЖОМОЛУНГМА ТРАНС» ОСОБА_5 у період дії правового режиму воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», налагодив відповідний механізм, яким всупереч вимогам правового режиму організував незаконне переправлення осіб через державний кордон України.

ОСОБА_5 , перебуваючи в офісному приміщенні ТОВ «ДЖОМОЛУНГМА ТРАНС» по вул. Заньковецької Марії, буд. 6 у м. Чернівці, яке надає послуги з міжнародного перевезення осіб та вантажу, використовуючи електронний кабінет суб`єкта господарювання для внесення в якості водіїв автоперевізників організував переправлення чоловіків призовного віку через державний кордон України, які зверталися до нього, а саме виготовлення фіктивних договорів про їх працевлаштування в якості водіїв автоперевізника ТОВ «ДЖОМОЛУНГМА ТРАНС» з подальшим їх внесенням в автоматизовану систему «ШЛЯХ» для отримання дозволу на перетин державного кордону України, а також готував доручення щодо права користування транспортними засобами.

З метою переправлення через державний кордон України за допомогою автоматизованої системи «ШЛЯХ» та неповернення назад до України під час воєнного стану до директора ТОВ «ДЖОМОЛУНГМА ТРАНС» ОСОБА_5 звернулися ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З метою реалізації єдиного умислу, направленого на організацію безперешкодного перетину 2 (двох) громадян призовного віку, ОСОБА_5 , в період часу з 20.01.2023 року по 01.10.2023 року, здійснив внесення до Електронного кабінету перевізника Веб-порталу Державної служби України з безпеки на транспорті заявок на перетин ОСОБА_6 та ОСОБА_7 державного кордону України у якості водіїв ТОВ «ДЖОМОЛУНГМА ТРАНС», які нібито ґрунтувалися на підставі трудових договорів, хоча офіційно вказані особи працевлаштовані не були.

Після чого, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 після підтвердження вчинення ОСОБА_5 усіх дій, необхідних для безперешкодного перетину у воєнний стан державного кордону України, а саме складання фіктивних трудових договорів про їх працевлаштування, внесення відомостей до автоматичної системи видачі дозволів для перевізників «ШЛЯХ» щодо здійснення ними міжнародного перевезення як водіями автоперевізника ТОВ «ДЖОМОЛУНГМА ТРАНС», в період часу з 20.01.2023 року по 01.10.2023 року, незаконно переправились через державний кордон України та не повернулися до України у встановлений законодавством час.

Аналізуючи вище викладене, суд вважає, що органом досудового розслідування правильно кваліфіковано дії обвинуваченогоза ч.2 ст.332 КК України, тобто організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинене щодо кількох осіб.

Під час судового засідання від прокурора ОСОБА_3 надійшла угода про визнання винуватості, укладена 20.06.2024 року між прокурором, обвинуваченим ОСОБА_5 та захисником ОСОБА_8 .

Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 повністю та беззастережно визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України.

Крім того, під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 узгодили міру покарання останньому за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.332 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу у розмірі 23530 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому еквіваленті становить 400010 (чотириста тисяч десять) грн. з позбавленням права займатися господарською діяльністю, пов`язаною з організацією міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, строком на один рік.

Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 стверджував, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.2 ст.332 КК України, щодо якого він визнає себе повністю винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про винуватість, передбачені ст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_5 вказував на те, що угода про визнання його винуватості укладена ним із прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу, погроз та не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Враховуючи вищевикладене, суд переконався, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором, обвинуваченим ОСОБА_5 та захисником відповідає вимогам Кримінально-процесуального кодексу України та може бути затверджена судом.

Так, згідно з ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів та в окремих випадках щодо особливо тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, яке є тяжким.

Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи сукупність обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, внесення коштів у сумі 30000 гривень на спеціальний рахунок Національного банку України для збору коштів на підтримку Збройних Сил України, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_5 узгоджену міру покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу та додаткового покарання, оскільки саме такий вид покарання, на погляд суду, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження укладеної сторонами угоди та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст. 314, 376, 468-470, 472, 473, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 20 червня 2024 року по кримінальному провадженню №727/12493/23, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000219 від 02.02.2023 року, укладену між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_8 .

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України і за його вчинення призначити йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу у розмірі 23530 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому еквіваленті становить 400010 (чотириста тисяч десять) гривень у дохід держави з позбавленням права займатися господарською діяльністю, пов`язаною з організацією міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, строком на один рік.

Речові докази: мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro» та печатки ТОВ «ДЖОМОЛУНГМА ТРАНС», які зберігаються у камері зберігання СВ УСБУ в Чернівецькій області повернути ОСОБА_5 .

На вирок суду може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1