Справа № 638/536/24
Провадження № 1-в/638/90/24
УХВАЛА

Іменем України

22 лютого 2024 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , розглянувши подання Державної установи «Олексіївська виправна колонія № 25» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо засудженого ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло подання Державної установи «Олексіївська виправна колонія № 25» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо засудженого ОСОБА_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, а також особової справи засудженого ОСОБА_2 , зміст особової справи не відповідає характеристиці та доданим до неї документам, які були долучені до подання про умовно-дострокове звільнення засудженого.

Так, у характеристиці зазначено засудженого ОСОБА_2 , однак у висновку вказаний засуджений ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 539 КПК України, установа виконання покарань має право на звернення до суду із питаннями, які виникають під час та після виконання вироку, у випадках встановлених законом, а питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Частиною 6статті 9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Відповідно до частини 2 статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно з п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання, мають відповідати вимогам, передбаченим ст. 110 Виправно-трудового кодексу України. Коли ці вимоги не виконано (характеристика не відображає процесу виправлення засудженого або стосується не всього періоду відбування ним покарання, немає даних про попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків, не подано витяг із рішення спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх тощо) і заповнити ці прогалини в судовому засіданні неможливо, суддя на стадії підготовки справи до розгляду повертає матеріали для відповідного оформлення, а коли недоліки виявлено в судовому засіданні, - ухвалює відповідну постанову, в якій зазначає підстави для повернення матеріалів.

Таким чином, враховуючи, що подання містить суттєві недоліки, що позбавляє суд можливості встановити істину по справі, суд вважає за необхідне повернути його на доопрацювання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Подання Державної установи «Олексіївська виправна колонія № 25» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо засудженого ОСОБА_2 - для доопрацювання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1