Справа № 204/2048/24
Провадження № 1-кс/204/556/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року слідчий суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровської області старшого лейтенант юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000499 від 21.07.2023 року за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 161 КК України, та за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, -

встановив:

До суду надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровської області старшого лейтенант юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000499 від 21.07.2023 року за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 161 КК України, та за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що Слідчим відділом Управління СБ України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000499 від 21.07.2023 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 161 КК України, та за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України.

24 лютого 2022 року на виконання злочинного наказу політичного керівництва РФ, військовослужбовці збройних сил та інших воєнізованих формувань РФ, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, інші об`єкти цивільного сектору соціального забезпечення, та здійснили застосування оперативно-тактичних ракет (включаючи застосування засобів ведення війни, заборонених міжнародним правом) по позиціям ЗС України та об`єктах цивільної інфраструктури, що призвело до тяжких наслідків.Відповідно до повідомлення ГВЗНД Управління СБ України

у Дніпропетровській області про вчинення кримінального правопорушення, громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , використовуючи власний обліковий запис « ОСОБА_8 » ( ІНФОРМАЦІЯ_4 соціальної мережі «Facebook» ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , використовуючи власний обліковий запис « ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 )» ( ІНФОРМАЦІЯ_6 соціальної мережі «Facebook» ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , використовуючи власний обліковий запис Vitalina Vitalina» ( ІНФОРМАЦІЯ_7 соціальної мережі «Facebook» ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), здійснювали розповсюдження матеріалів в глобальній мережі Інтернет, що містять виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, а також глорофікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України.Так встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , використовуючи власний обліковий запис « ОСОБА_11 » (ІНФОРМАЦІЯ_7 ) соціальної мережі «Facebook» (ІНФОРМАЦІЯ_5 ), здійснювала розповсюдження матеріалів в глобальній мережі Інтернет, в яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України.В свою чергу, під час огляду облікового запису «Vitalina Vitalina» ( ІНФОРМАЦІЯ_7 соціальної мережі «Facebook» (ІНФОРМАЦІЯ_5 ) встановлено, що ОСОБА_7 використовуючи вказаний обліковий запис розміщує публікації, що мають ознаки виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, глорифікації її учасників.Слід зазначити, що відповідно до висновку судово-лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № 322 від 05.09.2023 ЗЕС ІСТЕ СБУ в УСБУ у Дніпропетровській області у поширеному ОСОБА_7 , яка використовує обліковий запис «VitalinaVitalina» (ІНФОРМАЦІЯ_8 vitalina.vitalina.370), відеозаписі під назвою «10000000_94204_ 392505668_n. mp4» в соціальній мережі «Facebook» (ІНФОРМАЦІЯ_5 ), міститься висловлювання з виправдовування, заперечення збройної агресії Російської Федерації.

22.02.2024 року слідчим суддею Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надано дозвіл на привід підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що винесено відповідну ухвалу.28.02.2024 під час затримання з метою приводу підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, вилучено:мобільний телефон «Samsung» IMEI: НОМЕР_1 кольору з сім карткою оператора мобільного зв`язку з номером НОМЕР_2 .

29.02.2024 вказаний вище мобільний телефон оглянуто та визнано речовим доказом, оскільки є обґрунтовані підстави вважати, що зазначені предмети були знаряддям вчинення кримінального правопорушення та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Зазначене у клопотанні майно містить обставини, які мають значення для досудового розслідування кримінального провадження, а саме пророзповсюдження громадянкою ОСОБА_7 матеріалів у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України.Незастосування арешту щодо зазначених предметів, речей та документів, може унеможливити використання їх як доказів у кримінальному провадженні, у зв`язку з тим, що зазначене майно може бути втрачено, знищено, перетворено, переміщено та відчужено на користь третіх осіб.Крім цього, на даний час існують обставини, які підтверджують, що незастосування арешту на зазначене в клопотанні майно призведе до вжиття невстановленими в ході досудового розслідування особами заходів щодо зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування та відчуження останнього.Необхідність накладення арешту шляхом заборони користування, розпорядження майном зумовлена тим, що існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. У зв`язку з чим, слідчий звернувся з даним клопотанням до суду і просив розглянути клопотання без участі власника майна, згідно ч.2 ст.172 КПК України.

Слідчий надав суду заяву про розгляд клопотання без його участі, просив клопотання про арешт майна задовольнити.

Вважаю за можливе розглянути клопотання про арешт майна на підставі ч.2 ст.172 КПК України.

Ознайомившись з матеріалами клопотання, якими обґрунтовується необхідність арешту майна, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

В статті 98 КПК України зазначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як визначено ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, з урахуванням вимог ст.98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В судовому засіданні встановлено, що Слідчим відділом Управління СБ України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000499 від 21.07.2023 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 161 КК України, та за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України. Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська 22.02.2024 року надано дозвіл на привід підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 28.02.2024 року під час затримання з метою приводу підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у останньої виявлено та вилучено: мобільний телефон «Samsung» IMEI: НОМЕР_3 , рожевого кольору з сім карткою оператора мобільного зв`язку з номером НОМЕР_2 . Постановою слідчого від 29.02.2024 року вказаний вище мобільний телефон оглянуто та визнано речовим доказом.

Враховуючи зазначені підстави, згідно зі ст.98 КПК України, вказане майно є речовим доказом і має доказове значення для досудового розслідування.

Незастосування заходів забезпечення кримінального провадження, може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування та передачі іншим особам, власником вищезазначеного майна.

Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.1 ч.2 ст.170 КПК України збереження речових доказів.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи органу досудового розслідування, щодо необхідності накладення арешту на вказане майно, а саме з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а також з метою запобігання можливості його знищення, використання, перетворення, відчуження, у зв`язку з чим, клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 36, 40, 110,131-132, 170-171,309 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровської області старшого лейтенант юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000499 від 21.07.2023 року за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 161 КК України, та за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, що виявлене та вилучене 28.02.2024 року під час затримання з метою приводу у підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на: мобільний телефон «Samsung» IMEI: НОМЕР_3 , рожевого кольору, з сім карткою оператора мобільного зв`язку з номером НОМЕР_2 , шляхом накладення заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1