Номер провадження 11-кп/816/831/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Домашнє насильство
УХВАЛА

Іменем України

05 червня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 592/12785/23 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.12.2023, за яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимий

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

установила:

У поданих апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_10 просить пом`якшити призначене покарання, оскільки вину у вчиненому він визнав повністю, спиртні напої не вживає, наміру сваритися з батьками не має, батьки мають слабке здоров`я та потребують його допомоги;

- захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_7 просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання, виклавши резолютивну частину в редакції: « ОСОБА_11 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ст. 126-1 КК і призначити йому покарання у виді шести місяців арешту», оскільки її підзахисний перебуває під медичним спостереженням у лікаря-нарколога та проходить замісну підтримуючу терапію, протиправні дії обвинуваченого за ст. 126-1 КК не виходили за межі словесних образ, погроз, нецензурного висловлювання, принижень та залякування потерпілої і будь-яких тілесних ушкоджень останній не заподіяли. Зазначає також, що обвинувачений вибачився перед потерпілою, яка претензій матеріального і морального характеру до нього не має, з цивільним позовом не зверталася, тому призначене покарання є занадто суворим.

Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.12.2023 ОСОБА_11 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК, і йому призначене покарання у виді одного року позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.07.2023 більш суворим, призначеним за цим вироком, ОСОБА_11 призначене покарання у виді одного року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК, за сукупністю вироків, до покарання призначеного вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.12.2023 частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.03.2023 у виді двох місяців обмеження волі, що відповідно ст. 72 КК відповідає одному місяцю позбавлення волі, і призначено ОСОБА_11 остаточне покарання у виді одного року одного місяця позбавлення волі.

Згідно вироку суду, ОСОБА_11 у період часу з 04.05.2023 до 15.06.2023 за місцем проживання в АДРЕСА_1 , неодноразово вчиняв відносно своєї матері ОСОБА_12 дії, виражені у словесних образах, погрозах, нецензурних висловлюваннях на її адресу, приниженні та залякуванні, чим викликав у потерпілої побоювання за свою безпеку, спричинивши емоційну невпевненість і нездатність захистити себе, що завдало шкоди психічному здоров`ю потерпілої.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_13 та його захисник ОСОБА_14 в судове засідання не з`явились, про причини своєї неявки суд апеляційної інстанції не повідомили, клопотання про відкладення апеляційного розгляду від них не надходили, тому колегія суддів вважає можливим здійснити розгляд апеляційних скарг у відсутності обвинуваченого та його захисника, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_9 про залишення вироку суду без змін, а апеляційних скарг без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вказані вище апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК, за обставин, викладених у вироку, в апеляційних скаргах не оскаржуються.

Що стосується доводів апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_14 про суворість призначеного покарання і необхідності його пом`якшення, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не ґрунтуються на вимогах закону України про кримінальну відповідальність.

Зокрема, КК має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням; для здійснення цього завдання КК визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили (ст. 1 КК).

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (ч. 1-2 ст. 50 КК), а згідно ч. 1-2 ст. 65 КК суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З огляду на ці положення закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті Особливої частини КК, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо, що визнається (дискреційні повноваження суду) і ЄСПЛ, який, зокрема, у своєму рішенні в справі «Довженко проти України» зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Невідповідним ступеню тяжкості правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість (ст. 414 КПК).

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до кримінальних правопорушень якої категорії тяжкості відносить закон вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості кримінальних правопорушень, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за кримінальне правопорушення цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо. При цьому під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду першої чи апеляційної інстанції (прокурора, потерпілого, обвинуваченого чи його захисника), а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

На національному рівні КСУ у своєму рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що «справедливе застосування норм права передбачає передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання повинно бути домірним кримінальному правопорушенню».

При визначенні виду і розміру покарання підлягає також врахуванню й те, що одним із європейських стандартів кримінального судочинства є принцип «пропорційності», тобто коли призначене особі покарання повинно бути пропорційним втручанням держави у права людини (остаточне рішення ЄСПЛ від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12). При цьому колегія суддів дотримується автономної концепції поняття «покарання» в усталеній судовій практиці ЄСПЛ, яка передбачає, що «покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів» (рішення від 09.10.2003 у справі «Езех и Коннорс проти Сполученого Королівства» (Ezeh and Connors v. UK), заяви № 39665/98, № 40086/98).

Призначаючи ОСОБА_11 покарання за ст. 126-1 КК, суд першої інстанції дотримався вимог закону України про кримінальну відповідальність, врахував як ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК є нетяжким злочином, так і обставини, які пом`якшують покарання визнання вини і каяття у вчиненому, та обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Крім того, судом першої інстанції при призначенні покарання були ураховані дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не працює, за місцем проживання характеризується негативно, перебуває під медичним спостереженням у лікарів-наркологів КНП СОР «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань», на момент вчинення кримінального правопорушення виявляв ознаки розладу психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, контрольована залежність (замісна терапія метадоном), не виявляв ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, перебував у стані простого алкогольного сп`яніння, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

З огляду на викладене, призначене судом першої інстанції покарання відповідає межам санкції ст. 126-1 КК, його остаточний вид і розмір правильно визначений на підставі приписів ч. 4 ст. 70 і ч. 1 ст. 71 КК, що не потягнуло за собою порушення засад виваженості, розумності балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав людини, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Посилання ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_14 в апеляційних скаргах на те, що обвинувачений вину у вчиненому визнав повністю, розкаявся у вчиненому, перебуває під медичним спостереженням у лікаря-нарколога та на замісній підтримуючій терапії, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки ці обставини судом першої інстанції були враховані при призначенні покарання у їх сукупності разом з іншими фактичними обставинами кримінального провадження.

Оскаржене судове рішення є законним, належним чином обґрунтованим та умотивованим, тому вирок підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.12.2023 відносно ОСОБА_15 залишити без змін, а його та захисника ОСОБА_7 апеляційні скарги на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4