Справа № 686/4142/24
Провадження № 1-кс/686/1533/24
24 квітня 2024 року м. Хмельницький
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області зі скаргою на указану постанову слідчого про закриття кримінального провадження.
В обґрунтування скарги зазначає, що постанова слідчого не відповідає вимогам процесуального закону, досудове розслідування проведене неповно внаслідок невжиття органом досудового розслідування всіх необхідних заходів для збирання доказів та не проведення слідчих дій, зокрема допиту ОСОБА_3 , свідків та учасників події ОСОБА_5 , уникнення дослідження відеозаписів з нагрудних камер поліцейських.
ОСОБА_3 у скарзі також стверджує, що у кримінальному провадженні немає жодного документа, який би свідчив про законність проникнення до його приватної власності.
На переконання скаржника , слідчий уцілому уник наданню оцінки працівникам поліції, дії яких мали бути легалізовані слідчим суддею за відповідним клопотанням.
Слідчий в судове засідання не з`явився, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.
ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд скарги без його участі.
Враховуючи положення статті 306 КПК України, та з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд скарги за відсутності представника органу, рішення якого оскаржується та особи, яка подала скаргу.
Постановою слідчого ТУ ДБР у м.Хмельницькому ОСОБА_4 від 29.12.2022 кримінальне провадження закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, тобто у зв`язку із відсутністю у діянні працівників УПП в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції, складу кримінального правопорушення.
До такого висновку слідчий дійшов за результатами проведеного досудового розслідування.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно із ст.92 КПК України обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора.
На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силу ст.93 КПК України здійснює збирання доказів.
Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті - встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.
Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності (ст.ст. 9, 283, 284 КПК України).
Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя, серед іншого, повинен перевірити наявність підстав для винесення такої постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження, тощо.
Положеннями ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, які виключають провадження у справі та зумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
При цьому, приймаючи процесуальне рішення, зокрема постанову про закриття кримінального провадження, слідчий зобов`язаний мотивувати прийняте ним рішення, дати правову оцінку зібраним та дослідженим обставинам справи.
Слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.
Згідно з ч.4 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Указаних вимог кримінального процесуального закону слідчий при винесенні оскаржуваної постанови дотримався.
Як слідує з матеріалів кримінального провадження досудове розслідування у ньому здійснювалось відносно незаконного, без правових підстав, на переконання ОСОБА_3 , проникнення 11.06.2022 працівників Патрульної поліції на його приватну територію, по АДРЕСА_1 , де він перебував разом із дружиною.
Кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 162 КК України настає у разі незаконного проникнення до житла чи до іншого володіння особи, незаконне проведення в них огляду чи обшуку, а так само незаконне виселення чи інші дії, що порушують недоторканність житла громадян, вчинених службовою особою або із застосуванням насильства чи з погрозою його застосування.
Вказаний склад злочину характеризується лише прямим умислом, тобто службова особа розуміє незаконність вчинених ним дій та бажає їх вчинити.
Відповідно до ст..38 Закону України «Про національну поліцію» (далі Закон) (у редакції, чинній на час події, з якою пов`язується вчинення кримінального правопорушення), поліція може проникнути до житла чи іншого володіння особи без вмотивованого рішення суду лише в невідкладних випадках, пов`язаних із:
1) рятуванням життя людей та цінного майна під час надзвичайних ситуацій;
2) безпосереднім переслідуванням осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення;
3) припиненням кримінального правопорушення, що загрожує життю осіб, які знаходяться в житлі або іншому володінні.
Згідно із ч.2 ст.38 Закону, проникнення поліцейського до житла чи іншого володіння особи не може обмежувати її права користуватися власним майном.
За положеннями ч.1 ст.31 Закону, поліція може застосовувати, середі інших такі превентивні заходи: перевірка документів особи, проникнення до житла чи іншого володіння особи.
У силу ч.2. ст..31 Закону під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.
Під час здійснення досудового розслідування слідчий установив і це підтверджується матеріалами кримінального провадження, що відповідно до витягу з Інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (далі - ІПНП), 11.06.2022о 19:39, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано повідомлення на лінію «102» від громадянки ОСОБА_5 наступного змісту: «колишній чоловік ОСОБА_3 , 60 років, що перебуває на обліку у психіатра, погрожує заявниці розправою та вбивством». За даним повідомленням диспетчером служби «102» було створено службове завдання «ПОГРОЗА ФІЗИЧНОЮ РОЗПРАВОЮ АБО ВБИВСТВОМ» та призначено до виконання нарядам поліції «Сапфір-0107» та «Сапфір-ТЗ», проте, завдання екіпажу «Сапфір- 0107» було відмінено.
11.06.2022 19:43 нарядом патрульної поліції «Сапфір-ТЗ», у складі якого несли службу інспектор взводу № 1 роти ТОР УПП в Хмельницькій області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , інспектор взводу № 1 роти ТОР УШІ в Хмельницькій області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_7 , інспектор взводу № 1 роти ТОР УПП в Хмельницькій області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_8 та поліцейський взводу № 2 роти ТОР УПП в Хмельницькій області ДПП молодший лейтенант поліції ОСОБА_9 , було отримано службове завдання «погроза фізичною розправою або вбивством» за зверненням на лінію «102» громадянки ОСОБА_5 про подію, що мала місце за адресою: АДРЕСА_1 .
Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчий листом №8908/14-01-01/22 від 07.07.2022 ініціював проведення відносно працівників поліції службового розслідування, копію висновку за результатами проведення якого долучив до матеріалів кримінального провадження.
Згідно з указаним висновком службового розслідування від 01.08.2022 дії працівників поліції визнано такими, що відповідають вимогам Закону України «Про національну поліцію», а відомості щодо їх можливих неправомірних дій працівників поліції ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 не знайшли свого підтвердження.
Слідчий також вжив заходів для здобуття та огляду відеозаписів з нагрудних камер поліцейських.
Згідно із протоколом огляду речей і документів від 03.09.2022, у файлі «СР № 44 Герасимов ЄРДР 162ч2.тр4», встановлено його тривалість - 01.год. 50 хв. 13 сек., на відеозаписі зображена жінка (особа 1) до якої підходять працівники поліції та в подальшому разом з нею проходять на території домоволодіння. В подальшому підходять до будинку біля якого стоїть чоловік (особа 2) та на лавочці сидить жінка (особа 3). Поліцейський представився вказаним особам. Між працівником поліції та особа 2 відбувається розмова. Особа 2 запитує на підставі чого вони проникли на його приватну територію на що поліцейський вказує, що його запросила особа 1. Після чого особа 2 показує поліцейським документи, що він є співвласником домоволодіння.
Особа 1 повідомила працівникам поліції, що особа 2 їй погрожує та після чого її провели до поліцейського автомобіля та запропонували написати заяву.
Безпосереднім дослідженням в судовому засіданні указаного відеозапису з нагрудних камер поліцейських слідчий суддя установив, що відображені у протоколі огляду слідчим відомості відповідають обставинам, які відбувалися.
Так, після входження на територію домоволодіння, ОСОБА_3 повідомив працівникам поліції, що він є співвласником домоволодіння та має право разом із дружиною там заходитися, продемонстрував документи , які підтверджують право спільної власності на будинок по АДРЕСА_1 і зазначив, що ОСОБА_5 є співвласником домоволодіння та неодноразово викликала працівників поліції, вводячи їх в оману щодо протиправності дій ОСОБА_3 . ОСОБА_3 на цьому відеозаписі пояснює, що він має низку судових рішень про вселення його до цього будинку, однак він не має можливості там проживати через дії ОСОБА_5 , яка йому у цьому перешкоджає, зокрема і у спосіб хибного повідомлення правоохоронних органів про його ніби-то неправомірні дії.
ОСОБА_3 запропонував працівникам поліції впевнитись, що особі, яка здійснила їх виклик нічого не загрожує та попросив їх покинути територію домоволодіння, оскільки визначених законом підстав для їх перебування на ній немає, а дозволу він як власник на проникнення не давав, крім цього згоди із іншим співвласником щодо цього відповідно до цивільного законодавства вони не досягли.
А тому зазначив, що перебування на території домоволодіння працівників поліції є незаконним і він буде звертатися щодо цього до Державного бюро розслідувань.
Із зазначеного відеозапису вбачається, що працівники поліції вели себе тактовно, представились та повідомили, що вони прибули на виклик ОСОБА_5 щодо погрози фізичною розправою або вбивством.
Із відеозапису вбачається, що жодних заходів примусового характеру, спеціальних засобів працівники поліції до ОСОБА_3 не застосовували та після указаного спілкування у зв`язку із викликом покинули територію домоволодіння.
Отже, працівники патрульної поліції у зазначеному складі наряду патрульної поліції «Сапфір-ТЗ», прибувши до домоволодіння по АДРЕСА_1 діяли відповідно до п.3 ч.1 ст.38 Закону України «Про Національну поліцію» для припинення можливого кримінального правопорушення, про яке повідомила ОСОБА_5
Аргументи скарги зводяться до незгоди із підставами появи працівників поліції на території домоволодіння, оскільки багато разів поліція приїздила на виклики відносно нього.
Однак, це не створює у вказаному випадку ознак кримінально-караної поведінки у діях патрульних поліцейських, оскільки вони зобов`язані були прибути на виклик відповідно до Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України.
За наведених обставин, слідчий суддя приходить до переконання, що слідчий здійснив достатні слідчі та процесуальні дії, спрямовані на збирання та дослідження обставин у кримінальному провадженн, і прийшов до обґрунтованого висновку з всебічним урахуванням усіх доказів та обставин справи, про те, що в діях працівників поліції відсутній склад вказаного кримінального правопорушення.
Отже, висновки слідчого, викладені в оскаржуваній постанові, відповідають вимогам закону та ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, проведеного повно та всебічно і є об`єктивними.
Доводи особи, яка подала скаргу зводяться до незгоди із обраним способом розслідування кримінального провадження та не проведенням на його думку, необхідних слідчих і процесуальних дій у кримінальному провадженні.
Відповідно до вимог ч.5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Отже, спосіб та тактика проведення досудового розслідування є прерогативою слідчого.
Відсутність відомостей про допит ОСОБА_3 , його дружини та ОСОБА_5 , жодним чином не впливає на висновки слідчого про відсутність у працівників поліції складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України, оскільки наведених доказів, зібраних у кримінальному провадженні, та відеозапису події, на якому об`єктивно зафіксована подія, з якою ОСОБА_3 пов`язує ознаки кримінального правопорушення, достатньо для прийняття указаного процесуального рішення у кримінальному провадженні.
За таких обставин, слідчий суддя погоджується висновком слідчого про необхідність закриття кримінального провадження, оскільки доводи, які викладені у скарзі повністю спростовуються доказами, зібраними під час досудового розслідування.
Постанова слідчого про закриття кримінального провадження прийнята відповідно до вимог чинного КПК України та за наявності відповідних законних підстав для цього.

Зазначені ОСОБА_3 у заяві про злочин обставини не знайшли свого підтвердження в ході досудового розслідування.

Отже, обставин, які б могли виправдати подальше розслідування у цьому кримінальному провадженні не встановлено.

Слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги адвоката ОСОБА_3 .

А тому підстав для процесуального реагування слідчим суддею та скасування постанови слідчого немає.

Керуючись ст. 91, 110, 303, 306-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого ТУ ДБР у м.Хмельницькому слідчого ОСОБА_4 від 29.12.2022 про закриття кримінального провадження № 0000167 від 07.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя