запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/93/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 15 грудня 2023 року про арешт майна,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 15 грудня 2023 року за клопотанням слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 накладено арешт на майно, вилучене під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, що сталося внаслідок вчинення передбаченого ч.1 ст.286 КК злочину.

Не погодившись з вказаною ухвалою, представник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді і відмовити слідчому у задоволенні клопотання.

Свої вимоги мотивував тим, що мотоцикл «Kovi» д.н.з. НОМЕР_1 було одразу після ДТП без відома власника та водія направлено евакуатором до слідчого майданчика. Слідчим суддею в порушення ч.2 ст.172 КПК клопотання слідчого було розглянуто без виклику власника майна або його представника.

В судове засідання апеляційної інстанції прокурор та апелянт, будучи належним чином повідомленими про час і дату судового засідання, не з`явились, прокурор надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, а тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутністю прокурора та апелянта, що не суперечить положенням ч.4 ст.405 КПК.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається із наданих матеріалів, до слідчого судді надійшло клопотання слідчого про накладення арешту на мотоцикл «Kovi» д.н.з. НОМЕР_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що 11 грудня 2023 року приблизно о 20 годині 05 хвилин водій ОСОБА_9 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21043» д.н.з. НОМЕР_2 , здійснював рух по проїзній частині паркувального майданчика магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за у АДРЕСА_1 , в напрямку проїзної частини вул.Зачиняєва. В цей же час неповнолітній ОСОБА_10 , керуючи мотоциклом «KOVI» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював рух по перехрестю вул.Дніпровське шосе та вул.Зачиняєва, на якому організовано круговий рух. В якості пасажирів зазначеного мотоциклу перебували неповнолітні ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Під час виїзду з прилеглої території парковки на проїзну частину вул.Зачиняєва водій ОСОБА_9 не надав перевагу в русі мотоциклу під керуванням водія ОСОБА_10 та допустив із ним зіткнення з подальшим падінням водія та пасажирів мотоциклу на дорожнє покриття.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди неповнолітні пасажири мотоциклу ОСОБА_11 та ОСОБА_12 отримали тілесні ушкодження з якими були доставлені до Запорізької обласної клінічної лікарні.

Під час огляду місця події було вилучене вищезазначене майно.

За вказаним фактом 12.12.2023 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002493 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК, в рамках якого вказаний мотоцикл постановою слідчого визнаний речовим доказом.

Слідчий зазначив, що мотоцикл зберіг на собі сліди скоєного злочину, а також містить відомості, які можуть бути використані як докази фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. А тому з метою збереження речових доказів, слідчий просив задовольнити клопотання.

Слідчий суддя, посилаючись на ч.1 ст.170 КПК задовольнила зазначене клопотання, з огляду на те, що у судовому засіданні доведено його обґрунтованість.

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з наступних підстав.

Так, відповідно до ст.98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арештом майна згідно із ч.1 ст.170 КПК є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

В п.1 ч.2 ст.170 КПК визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку згідно із ч. 3 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону та виходячи із підстав заявленого клопотання випливає, що прокурор та слідчий повинні довести, у даному конкретному випадку, що майно, яке на їх думку, підлягає арешту, повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК. Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК, зокрема, - щодо збереження речових доказів.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про його арешт.

Судова колегія вважає зазначені вимоги закону при розгляді клопотання про накладення арешту на майно слідчим суддею дотримані, оскільки зазначений у клопотанні транспортний засіб був вилучений в ході огляду місця події дорожньо-транспортної пригоди. Мотоцикл отримав характерні для обставин події ДТП механічні пошкодження, тобто є підстави вважати, що він є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі сліди передбаченого ст.286 КК злочину.

Тобто, вилучене майно відповідає критерію речового доказу, зазначеного у ст.98 КПК, а тому його вилучення в ході огляду та подальше накладення арешту з метою збереження як речового доказу відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Колегія суддів вважає, що матеріали судового провадження свідчать про те, що вищезазначене майно - є доказом злочину, що у своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

Щодо доводів про розгляд клопотання слідчого у відсутність власника майна, то слід зазначити, що норми ч.2 ст.172 КПК передбачають розгляд клопотання слідчого про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене без повідомлення власника майна, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 174 КПК арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

У зв`язку з чим апеляційний суд зважає на те, що власник майна має право в подальшому звернутись до слідчого суді із клопотанням про скасування арешту майна. Апеляційний суд не вправі скасувати накладений слідчим суддею арешт з цих підстав, оскільки на момент прийняття такого рішення воно було законним і обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 15 грудня 2023 року про арешт майна залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 334/11420/23