Номер провадження: 11-кп/813/1485/24
Справа № 523/6327/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189; ч.3 ст.146; ч.4 ст.187; ст.357 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000660 від 07 вересня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2024 року задоволено клопотання прокурора та ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189; ч.3 ст.146; ч.4 ст.187; ст.357 КК України, продовжений строк тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на 60 днів до 02 червня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржену ухвалу змінити, у задоволенні клопотання прокурора відмовити та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що ризики, які зазначає суд першої інстанції не підтверджуються жодними доказами.

Обвинувачений звертає увагу на те, що суд першої інстанції в оскарженій ухвалі не надав оцінки його доводам під час розгляду клопотання прокурора.

Позиції учасників апеляційного розгляду у судовому засіданні

Обвинувачений ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі просив проводити апеляційний розгляд без його участі.

Захисник ОСОБА_7 в телефонному режимі просив розглянути апеляційну скаргу без його участі. Доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_8 надіслала до апеляційного суду клопотання, в якому просила розглянути апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без участі прокурора. Просила залишити скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

За таких обставин, з огляду на положення ч.4 ст.422-1 КПК України, апеляційний суд розглядає апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без участі сторін кримінального провадження.

Дослідивши виділені матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви апеляційного суду

Частиною 1 ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Абзацом 2 ч.2 ст.392 КПК України передбачено, що ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів провадження на розгляді в Малиновському районному суді м.Одеса знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за 0000660 від 07.09.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189; ч.3 ст.146; ч.4 ст.187; ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.353; ч.3 ст.27, ч.4 ст.187 КК України, у відношенні ОСОБА_10 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189; ч.3 ст.146; ч.4 ст.187; ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.353 КК України, у відношенні ОСОБА_11 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189; ч.3 ст.146; ч.4 ст.187; ч.3 ст.28; ч.2 ст.353 КК України, у відношенні ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189; ч.3 ст.146; ч.4 ст.187; ст.357 КК України у відношенні ОСОБА_12 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.189; ч.3 ст.187; ч.2 ст.146 КК України.

Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Абзацом 2 ч.3 ст.407 КПК України передбачено, що постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 розділу II цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Виходячи з положень п.24) ч.1 ст.3 КПК України судове провадження - це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст.392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

Також, зважаючи на те, що приписами ст.23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку статтями 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст.331 КПК України.

Тобто, апеляційний суд позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення по суті, оскільки, окрім як дослідивши оскаржену ухвалу суду першої інстанції щодо продовження запобіжного заходу, копію клопотання прокурора, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких інших доказів.

Окрім того, відповідно до п.13) ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а тому питання обґрунтованості підозри на даній стадії не є предметом розгляду апеляційного суду, в тому числі з огляду на те, що ОСОБА_6 вже пред`явлене обвинувачення, яке є твердженням про вчинення особою інкримінованого злочину, а не обґрунтованим припущенням, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, що мало місце коли остання перебувала у процесуальному статусі підозрюваного.

За таких обставин апеляційний суд не переглядає обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_6 ч.4 ст.189; ч.3 ст.146; ч.4 ст.187; ст.357 КК України.

Оскарженою ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2024 року

обвинуваченому ОСОБА_6 продовжений строк тримання під вартою, оскільки суд дійшов висновку про те, що не зменшились і продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, на теперішній час у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000660 від 07 вересня 2018 року, судом першої інстанції не вчинені всі необхідні дії, що передбачені процедурою судового розгляду для повного, об`єктивного та всебічного дослідження всіх обставин справи, зокрема не дослідженні всі докази, які були зібрані органом досудового розслідування.

Разом з тим ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні, в тому числі двох особливо тяжких злочинів, при цьому за ч.4 ст.187 КК України, у разі доведеності вини обвинуваченого, йому може бути призначене покарання від 8 до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Беручи до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, продовжує існувати ризик того, що він може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою («W v.Switzerland», Заява № 14379/88, 26 січня 1993 року).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Becciev v.Moldova» (Бекчиєв проти Молдови), пункт 58).

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.08.2020 обвинуваченому ОСОБА_6 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Дія відповідного запобіжного заходу зобов`язувала обвинуваченого ОСОБА_6 дотримуватись відповідної процесуальної поведінки, зокрема, перебувати за місцем проживання у період з 23.00 год. по 06.00 год. наступної доби, з`являтись до суду за кожним викликом, не перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином, а також повинна стримувати обвинуваченого від будь-яких протиправних дій, та дій, що будуть спрямовані на перешкоджання судовому розгляду та виконанню завдань кримінального провадження.

Проте, судом першої інстанції встановлено, що 20.11.2021 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 11,12 ч. 2 ст.115 КК України, у закінченому замаху наумисне вбивство, вчинене на замовлення, за попередньою змовою групою осіб.

На даний час вказана справа розглядається в Малиновському районному суді м. Одеси.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ризик того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, об`єктивно підтверджений та його вагомість не може залишатися поза увагою, так як залишення ОСОБА_6 на свободі без суворого та дієвого важелю впливу на його процесуальну поведінку, призвело до причетності ОСОБА_6 до нового кримінального правопорушення.

Таким чином, запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання останнім покладених на нього обов`язків, а також підтверджують існування ризику, передбаченого п.5) ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що і у подальшому обвинувачений може вчинити ще нове кримінальне правопорушення.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про існування ризику незаконного впливу на потерпілих та свідків обвинуваченим ОСОБА_6 , з метою змінити їх показання, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні, а також впливати на інших співучасників, які його викривають.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Так, на теперішній час у суді першої інстанції не допитані свідки у кримінальному провадженні, що дає підстави дійти висновку про наявність ризику незаконного впливу на них обвинуваченим ОСОБА_6 .

Аналізуючи характер та обставини злочинів, які інкримінуються ОСОБА_6 , а саме особливо тяжких злочинів із застосуванням насильства, апеляційний суд вважає, що у випадку застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавлення волі останній може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, з метою схилити їх до зміни своїх первинних показань, що в свою чергу буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а також повному, всебічному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи.

Європейський суд з прав людини у справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року у своєму рішенні вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

Апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

В свою чергу апеляційний суд враховує обставини та тяжкість інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, а тому вважає наявними підстави для відступу від правил поваги свободи особи, та неможливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі судового розгляду лише винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 , дозволить під час судового розгляду контролювати його місце перебування та запобігти ризикам, на які посилався прокурор у своєму клопотанні та які на теперішній час продовжують існувати.

Щодо інших доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про незаконність оскарженої ухвали апеляційний суд враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ) ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41).

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини, передбачені ч.3 ст.199 КПК України, що в свою чергу свідчить про наявність правових підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що, оскільки, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства (розбій), відсутні підстави для визначення обвинуваченому розміру застави у кримінальному провадженні.

Пунктом 1) ч.3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення, а оскаржену ухвалу суду - без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 197, 199, 376, 404, 405, 406, 407, 419, 422-1, 532 КПК, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2024 року, якою ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189; ч.3 ст.146; ч.4 ст.187; ст.357 КК України, продовжений строк тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на 60 днів до 02 червня 2024 року включно, без визначення розміру застави, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4