Справа № 203/1573/24
Провадження № 1-кп/0203/650/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000869 від 08.03.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Булахівка Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючий середню освіту, працевлаштований, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючий, зареєстрований та проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , , не судимого, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

08.03.2024 о 04.23 год., ОСОБА_5 , перебуваючи на 2-му поверсі «Центрального Автовокзалу м. Дніпро» за адресою: м. Дніпро вул. Курчатова буд.10, побачив мобільний телефон марки «ОРРО» А9 2020 128gb/4gb року ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім картами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , який належить потерпілому ОСОБА_6 , та в цей час, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану запровадженого з 05:30 год. 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», строк дії якого в подальшому продовжений.

В подальшому, ОСОБА_5 перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, з метою доведення свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, умисно, із корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаться таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу намагався викрасти з рук ОСОБА_6 мобільний телефон марки «ОРРО» А9 2020 128gb/4gb року ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 сім картам НОМЕР_3 , НОМЕР_4 вартістю 4194 грн. 00 коп, однак, виконавши всі дії, які вважав за необхідними для доведення злочину до кінця, не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками служби охорони «Автовокзалу».

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю та суду пояснив, що дійсно 08.03.2024 року він перебував на 2-му поверсі «Центрального Автовокзалу м. Дніпро» за адресою: м. Дніпро вул. Курчатова, де побачив військового, який спав в кріслі та тримав в руці мобільний телефон. Він викрав з рук ОСОБА_6 мобільний телефон та намагався піти, однак, був затриманий охоронцями автовокзалу. В скоєному кається.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 не оспорює всі обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що його характеризують, та судових витрат, визначивши відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

З урахуванням наведеного, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов до впевненого висновку що діяння, яке вчинено ОСОБА_5 , дійсно мало місце, вина у скоєному доведена у повному обсязі та його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 суд приймає до уваги тяжкість скоєного кримінального правопорушення, а також те, що останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується посередньо, вину визнав повністю, щиро покаявся у скоєному.

Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття, сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини. В справі «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. В справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року так і в справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року суд зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Також у справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи.

З таких підстав, суд, приймаючи до уваги всі вищезазначені обставини, вважає, що ОСОБА_5 слід призначати покарання відповідно до санкції ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, та знаходить можливим перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що є необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.124 ч.2 КПК України судові витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи від 14.12.2023 року № СЕ-19/104-24/11390-ТВ від 14.03.2024 які складають 1514 грн. 56 коп., підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати засудженого періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в рахунок відшкодування процесуальних витрат на проведення експертизи 1514 (одну тисячу п`ятсот чотирнадцять ) гривень 56 коп.

Речові докази: мобільний телефон ОРРО», який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , залишити останньому за належністю; два CD-R диска зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок можуть подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1