Єдиний унікальний номер 725/1753/24
Номер провадження 1-кп/725/42/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2024 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

та обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене в ЄРДР № 0004863 від 23.12.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В ході досудового розслідування вище вказаного кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За змістом ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Так, під час підготовчого судового засідання прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обраного до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання відповідного запобіжного заходу під час досудового розслідування і які на даний час не зменшились та продовжують існувати.

Зокрема, зазначав, що ОСОБА_6 , може переховуватися від суду, враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень та санкції за їх вчинення, крім цього ОСОБА_6 проявив винятковий цинізм та вчинив злочин в умовах воєнного стану, а також звертав увагу на існування ризиків незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни ними показань про обставини злочинів, а також можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи те, що ОСОБА_6 не має офіційного місця працевлаштування, не має джерела доходу, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за умисні злочини, вчинив злочини в період не знятої та непогашеної судимості.

Наведені вище ризики вважає такими, що доводять необхідність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як дораніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

За наслідками розгляду заявленого прокурором клопотання встановлено, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, санкція найтяжчого з них передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Також, ОСОБА_6 не має постійного заробітку, скільки офіційно не працевлаштований, у матеріалах кримінального провадження відсутні докази наявності у нього тісних соціальних зв`язків, та перебуваючи на волі він може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також намагатись незаконно вплинути на потерпілих та свідків.

Оскільки, під час підготовчого судового засідання не встановлено будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні відповідного запобіжного заходу на стадії досудового розслідування, відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо обвинуваченого ніж тримання під вартою.

Враховуючи вище наведені обставини в їх сукупності, відсутність на даному етапі судового розгляду достатніх відомостей про наявність в обвинуваченого тісних соціальних зв`язків, постійного джерела доходу, з метою запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, перешкоджанню встановлення істини у кримінальному провадження, забезпечення виконання його процесуальних обов`язків як обвинуваченого, а також враховуючи характер кримінального правопорушення у вчиненні якого останній обвинувачується та сукупність всіх обставин передбачених ст. 178 КПК України, наявність перерахованих вище ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, суд, заслухавши думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти клопотання прокурора, потерпілого, який клопотання підтримав, приходить до обґрунтованого висновку, що строк тримання під вартою ОСОБА_6 необхідно продовжити на 60 діб, а тому відповідне клопотання слід задовольнити.

Окрім того, потерпілий ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження звернувся до суду із цивільним позовом до обвинуваченого ОСОБА_6 в якому просив стягнути з цивільного відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 10000 грн. та матеріальну шкоду в сумі 16825 грн., а також з метою забезпечення вказаного позову просив накласти арешт на кошти та майно, що належить відповідачу.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов.

Враховуючи вимоги ст.ст. 61,62,128 КПК України, думку учасників судового провадження, вказаний цивільний позов слід прийняти до розгляду та визнати потерпілого ОСОБА_4 цивільними позивачами, а обвинуваченого цивільним відповідачем.

У відповідності до вимог п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З системного аналізу положень ст. 170 КПК України вбачається, що метою арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 8 ст. 170 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Так, щодо вимог цивільного позивача про накладення арешту на майно обвинуваченого з метою забезпечення цивільного позову, слід зазначити, що матеріали позовної заяви не містять відомостей про наявність у власності обвинуваченого будь-яких коштів чи майна, а також відсутні підстав вважати, що останній буде вживати заходів з метою відчуження будь-якого наявного у нього майна для уникнення відповідальності та такі побоювання потерпілого є лише припущенням і не підтверджені будь-якими доказами. Крім того, цивільний позивач не довів яким чином не вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно обвинуваченого може призвести до утруднення виконання судового рішення в разі задоволення цивільного позову. Таким чином, заявлене цивільним позивачем клопотання про забезпечення позову в частині накладення арешту на майно та кошти обвинуваченого не містить усі відомості, потрібні для забезпечення позову, не доведене належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.

Згідно з наданим до суду обвинувальним актом, складеним слідчим відповідно до вимог ст. 291 КПК України, прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності та відсутні підстави для прийняття рішень передбачених п. 1-4 ч. 2 ст. 314 КПК України.

Крім того, під час підготовчого судового засідання вирішено питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Таким чином, усі питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, передбачені ст. 315 КПК України, вирішені, а тому дане кримінальне провадження слід призначити до судового розгляду.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.23, 177, 178, 182, 183, 193,194, 196, 197, 369-372, 392 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб, а саме до 10 год. 40 хв. 13 травня 2024 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали негайно вручити прокурору, обвинуваченому, а також направити в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор».

Прийняти до розгляду цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Визнати в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_4 цивільним позивачем, а ОСОБА_6 цивільним відповідачем та роз`яснити їм, що їх права та обов`язки передбачені ст.ст. 61,62 КПК України виникають з моменту подання позовної заяви до суду.

В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про накладення арешту на майно та кошти обвинуваченого з метою забезпечення позову - відмовити.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 309 КК України призначити до судового розгляду на 10 год. 30 хв. 25 березня 2024 року.

Справу слухати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні в залі Першотравневого районного суду м. Чернівці.

В судове засідання підлягають виклику учасники судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження строку тримання під вартою шляхом подання апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом 7-ми днів з дня її проголошення, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці ОСОБА_1 .