УХВАЛА

01 липня 2024 року

м. Київ

справа № 541/1166/22

провадження № 51-2777 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 листопада 2023 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 22 квітня 2024 року щодо нього,

установив:

відповідно до змісту оскаржуваних судових рішень, цим вироком суд першої інстанції засудив ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. Також задовольнив цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 та стягнув із засудженого на її користь відшкодування: матеріальної шкоди, моральної, розмір заробітку втраченого через каліцтво та тимчасову непрацездатність і витрати на надання правової допомоги.

Апеляційний суд, за результатами розгляду скарги засудженого, залишив без зміни цей вирок.

Не погоджуючись із оскаржуваними судовими рішеннями засуджений повторно звернувся до суду касаційної інстанції із скаргою, в якій порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Перевіривши відповідність цієї касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу засудженого необхідно залишити без руху, встановивши скаржнику строк для усунення недоліків з огляду на таке.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України, у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Проте засуджений подав касаційну скаргу без додержання зазначених вимог кримінального процесуального закону.

За змістом касаційної скарги засуджений вказує на суворість призначеного йому покарання через неврахування судом першої інстанції всіх даних, що характеризують його особу з позитивної сторони, незадовільний стан його здоров`я - наявність ряду хронічних захворювань, волонтерську діяльність на користь ЗСУ та вибачення перед потерпілою.

Проте, вказуючи на невідповідність призначеного судом першої інстанції покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його собі через суворість, на обґрунтування своїх вимог засуджений зазначає про неповноту судового розгляду, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких, на його думку, може мати істотне значення для ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення. Зокрема, вказує про відхилення його клопотань про допит певних осіб, показання яких, на його думку, могли б вплинути на вирішення питання про його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за яке його засуджено. Також зазначає про наявність процесуальних порушень під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, вважаючи такі обставини істотними і вказує про неправильне, на його думку, вирішення цивільного позову.

Наведені у скарзі посилання засудженого на порушення процесуального закону та необхідність після касаційного розгляду, направлення кримінального провадження у суд першої інстанції суперечить його доводам про суворість призначеного йому покарання.

Крім того доводи про неповноту судового розгляду відповідно до вимог ст. 438 КПК України не є підставами для скасування оскаржуваних судових рішень і призначення нового розгляду у суді першої інстанції та належать до предмету перевірки суду апеляційної інстанції в межах вимог апеляційних скарг.

Однак засуджений не обґрунтовує належним чином, які порушення допустив суд апеляційної інстанції переглядаючи вирок в апеляційному порядку за його скаргою, натомість просить суд касаційної інстанції фактично перевірити чи відповідає вирок законності й обґрунтованості через ст. 409 КПК України, що не відноситься до компетенції касаційного суду.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою засудженого.

Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення.

Враховуючи наведе, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що касаційну скаргу засудженого слід залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

При повторному зверненні до суду касаційної інстанції засудженим має бути підтверджено, що він не пропустив цей строк.

Вирішення питання зазначеного у клопотанні засудженого стосовно зупинення виконання вироку, можливе лише в разі прийняття касаційним судом рішення про відкриття касаційного провадження в порядку, передбаченому п. 4 ч. 1 ст. 430 КПК України.

Керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 листопада 2023 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 22 квітня 2024 року щодо ньогозалишити без руху, надавши скаржнику п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних у ній недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3