Справа № 686/7110/24
Провадження № 1-кс/686/2366/24
У Х В А Л А
15 березня 2024 року м. Хмельницький
Прокурор Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт на мотоблок зеленого кольору марки «ЗУБР» моделі М-8, з дизельним двигуном та одноосним причепом (зеленого кольору), який перебуває на відповідальному зберіганні у власника ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. НОМЕР_1 ) з позбавленням права відчуження та розпорядження власником ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
11.03.2024 за добровільною згодою користувача гр. ОСОБА_4 , було оглянуто мотоблок зеленого кольору марки «ЗУБР» моделі М-8, з дизельним двигуном та одноосним причепом (зеленого кольору), які причетні до вказаної ДТП, на підставі ч. 5 та 7 ст. 237 КПК України, вилучено та передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4
12.03.2024 винесено постанову на підставі ст. ст. 98, 100 КПК України про визнання мотоблоку зеленого кольору марки «ЗУБР» моделі М-8, з дизельним двигуном та одноосним причепом (зеленого кольору), речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, так як він являється матеріальним об`єктом, знаряддям вчинення кримінального правопорушення.
В ході досудового розслідування у вказаному вище кримінальному провадженні встановлено, що саме за участю мотоблоку зеленого кольору марки «ЗУБР» моделі М-8, з дизельним двигуном та одноосним причепом (зеленого кольору), мала місце дорожньо-транспортна пригода в результаті якої отримав тілесні ушкодження водій мотоблоку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Власником мотоблоку зеленого кольору марки «ЗУБР» моделі М-8, з дизельним двигуном та одноосним причепом (зеленого кольору), які не зареєстровані в органах МВС, є ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Власник мотоблоку зеленого кольору марки «ЗУБР» моделі М-8 ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлений телефонограмою.
Прокурор ОСОБА_3 в судове засідання не з`яився.
Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 170 КК України арештом майна є тимчасове до скасування установленому КПК України порядку позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду право на відчуженням розпорядження та користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Завданням арешту майна є запобігання, можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.
Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.
Ціллю статей 170, 171 КПК є забезпечення прав власника чи законного володільця майна від втручання сторонніх осіб у здійснення ними повноважень власника чи володільця такого майна. Тобто вони покликані захистити інтереси власника чи законного володільця.
Застосовувати ці положення КПК всупереч інтересам законного власника чи володільця майна, які не вважають свої права порушеними, вочевидь не можна.
Згідно з ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166,170-174 цього Кодексу.
З матеріалів клопотання слідує, що майно, на яке просить накласти арешт прокурор, є майном потерпілої особи.
Згідно із усталеною практикою ЄСПЛ у вказаному питанні, необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе індивідуальний і надмірний тягар (рішення у справі «Брумареску, Трегубенко проти України»). Судам належить з`ясувати, чи дотримано справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу і вимогами захисту основних прав громадян (рішення у справах «Спорронг і Льонрот проти Швеції», «Іатрідіс проти Греції»).
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини має існувати розумна пропорційність між заходами і метою, заради якої їх застосовано (рішення у справі «Літґоу та інші проти Сполученого Королівства»).
Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини.
Слідчий суддя враховує, що вилучене майно належить потерпілому та його стан зафіксований у процесуальному документі - протколі огляду місця події від 04.03.2024 та фототаблиці до нього.
Водночас слідчий суддя враховує, що вказаний мотоблок слідчим хоч і визнаний речовим доказом у криімнальномиу провадженні, проте переданий на зберігання його власнику ОСОБА_4 .
Зважаючи на те, що ризики відчуження, пошкодження цього майна відутні та не доведена можливість ненадання мотоблока його власником для проведення слідчих дій у кримінальному провадженні, підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна немає.
Арешт майна потерпілої особи у такому разі буде непропорційним втручанням у її право власності
Керуючись ст.ст.172, 173 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя