Справа № 544/759/24
пров. № 1-кс/544/158/2024
У Х В А Л А

іменем України

про скасування арешту з майна

19 квітня 2024 року м. Пирятин

Слідчий суддя Пирятинського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заступника керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду по вул. Ярмарковій 17 м. Пирятин клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, у якому просив скасувати арешт на майно, накладений постановою слідчого СВ ЛВ на станції Гребінка Управління МВС України на Південній залізниці 24 травня 2011 року.

Клопотання обґрунтовує тим, що СВ ЛВ на станції Гребінка Управління МВС України на Південній залізниці здійснювалося досудове розслідування кримінальної справи № 3611024 щодо обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. 24 травня 2011 року у межах кримінального провадження № 3611024 щодо обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України постановою слідчого СВ ЛВ на станції Гребінка Управління МВС України на Південній залізниці ст. лейтенантом міліції ОСОБА_5 накладено арешт на цінності та інше майно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . В подальшому у процесі розгляду кримінальної справи прокурором було змінено обвинувачення з ч. 2 ст. 307 КК України на ч. 1 ст. 309 КК України. Вироком Пирятинського районного суду від 27 червня 2012 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді штрафу у сумі 1275 грн. Речові докази по справі знищено. Запобіжний захід залишено підписку про невиїзд.

Арешт на вищезазначене майно накладався постановою слідчого СВ ЛВ на станції Гребінка Управління МВС України на Південній залізниці ст. лейтенантом міліції ОСОБА_5 з метою забезпечення цивільного позову (виконання вироку в частині конфіскації майна).

ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, на адресу суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, викладені в клопотанні обставини підтримує у повному обсязі.

Прокурор клопотання підтримує, просить його задовольнити, розглядати у його відсутність, про що до суду подав заяву.

Вивчивши надані письмові докази, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Даний арешт, накладений у межах кримінального провадження за правилами КПК України 1960 року. При цьому, згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року, арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Отже у визначенні порядку звільнення майна з-під арешту потрібно керуватися правилами КПК України 1960 року.

Згідно з ч. 1 ст. 409 КПК України 1960 року, питання про відстрочку виконання вироку, відповідно до статті 405 цього Кодексу про розстрочення чи відстрочку сплати штрафу, про неприведення до виконання вироку у випадках, передбачених частиною 3 статті 49 Кримінального кодексу України і частиною 6 статті 404 цього Кодексу, а також всякого роду сумніви і суперечки, що виникають при виконанні вироку, включаючи застосування кримінального закону, що має зворотну силу, відповідно до частин 2 і 3 статті 54 Кримінального кодексу України, вирішується судом, який постановив вирок.

У п. 8 ч. 1 ст. 324 КПК України 1960 року зазначено, що постановляючи вирок суд повинен вирішити, що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

На час розгляду вказаного клопотання про скасування арешту майна кримінально процесуальний кодекс України 1960 року втратив чинність, натомість 20 листопада 2012 року набрав чинності новий КПК від 13.04.2012 року.

Відповідно до п. 9 розділу ХІ «Перехідні Положення» КПК України, питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно п. 1 Постанови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» - за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньої стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому ст.ст. 174, 539 КПК України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Наявність арешту майна грубо порушує права власника, створює перешкоди у здійсненні права володіти користуватися та розпоряджатися майном до теперішнього часу.

Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Слідчим суддею встановлено, що матеріали кримінальної справи № 1624/841/2012 (пров. 1/1624/65/2012) (а.с. 102) містять постанову слідчого СВ ЛВ на станції Гребінка Управління МВС України на Південній залізниці ст. лейтенантом міліції ОСОБА_5 б/н від 24.05.2011 у кримінальному провадженні № 3611024 щодо обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, з метою забезпечення цивільного позову (виконання вироку в частині конфіскації майна) та виконання вироку було накладено арешт на цінності та інше майно ОСОБА_4 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав отриману на запит суду від 16.04.2024 року, встановлено, що в актуальній інформації про державну реєстрацію обтяжень містяться відомості про накладення арешту на нерухоме майно на підставі постанови слідчого СВ ЛВ на станції Гребінка Управління МВС України на Південній залізниці б/н від 24.05.2011, реєстраційний номер обтяження 11401944. Об`єкт обтяження: квартира, частина, адреса: АДРЕСА_1 . Додаткові дані: Припинити всі операції до вирішення питання в суді.

Вироком Гребінківського районного суду Полтавської області від 24.06.2011 року (а.с. 155-156 матеріалів кримінальної справи № 1-74/11) ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі. Відповідно до правил ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням терміном на 3 роки з покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України. Стягнуто судові та процесуальні витрати. Речові докази знищено.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 10.01.2012 вирок Гребінківського районного суду Полтавської області від 24.06.2011 року стосовно ОСОБА_4 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Гребінківського районного суду іншим складом суду (а.с. 192-195 матеріалів кримінальної справи № 1-74/11).

У зв`язку з неможливістю створення складу суду кримінальна справа направлена для розгляду до Пирятинського районного суду Полтавської області.

Постановою прокурора прокуратури Пирятинського району ОСОБА_6 від 27.06.2012 (а.с. 238-241 матеріалів кримінальної справи 1624/841/2012)

Вироком Пирятинського районного суду від 27 червня 2012 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді штрафу у сумі 1275 грн. Речові докази по справі знищено. Запобіжний захід залишено підписку про невиїзд (а.с. 251-253 матеріалів кримінальної справи 1624/841/2012).

У липні 2012 року штраф по вироку суду сплачено, про що свідчать квитанції (а.с. 255 матеріалів кримінальної справи 1624/841/2012). Вирок набрав законної сили 13.07.2012. Зі змісту вказаного вище вироку встановлено, що питання скасування арешту, накладеного на майно ОСОБА_4 судом не вирішувалось.

Згідно зі статтею 126 КПК України 1960 року, забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б це майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт. Накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Згідно з пунктами 7 та 8 частини першої статті 324 КПК України 1960 року, постановляючи вирок, суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, на чию користь та в якому розмірі, і чи підлягають відшкодуванню збитки, заподіяні потерпілому, а також кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на його стаціонарне лікування, якщо цивільний позов не був заявлений; що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

Тобто, процесуальне рішення слідчого стосовно арешту майна прийняте під час дії Кримінально-процесуального кодексу України в редакції 1960 року.

Вирок набрав законної сили 13 липня 2012 року. Проте при ухваленні вироку не було вирішено питання арешту майна ОСОБА_4 , що суттєво обмежує його майнові права.

На теперішній час КПК України 1960 року втратив чинність, натомість 20 листопада 2012 року набрав чинності новий КПК України від 13 квітня 2012 року.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України 2012 року, питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 409 КПК України 1960 року, питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, вирішуються судом, який постановив вирок.

У п. 8 ч. 1 ст. 324 КПК України (1960 року) зазначено, що постановляючи вирок суд повинен вирішити, що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

Згідно п. 1 Постанови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» - за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Слід враховувати, що в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна ОСОБА_4 потреба відпала, штраф сплачено, на теперішній час слідчий СВ ЛВ на станції Гребінка Управління МВС України на Південній залізниці не наділений правом самостійно вирішувати питання про скасування арешту майна, тому суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 409, 411 КПК України (1960 року), ст.ст. 100, 170, 174, п. 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України (2012 року) суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений постановою про накладення арешту на майно слідчим СВ ЛВ на станції Гребінка Управління МВС України на Південній залізниці ст. лейтенантом міліції ОСОБА_5 від 24.05.2011 року (, адреса: АДРЕСА_2 ), на частини квартири АДРЕСА_3 , належне на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстраційний номер обтяження: НОМЕР_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1