Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/3518/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Подільського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , підозрюваної ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУ НП в м.Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_9 , стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Києва, громадянки України, з вищою освітою, шлюб розірвано, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, працюючої виконуючем обов`язків директора Київського інституту водного транспорту імені гетьмана Петра Конашевича-Сагайдачного, зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.369-2 ч.3 КК України,

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000054 від 13.03.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.369-2 ч.3 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчий слідчого відділу УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 , як слідчий групи слідчих у кримінальному провадженні, звернувся до районного суду з клопотанням, погодженим з прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , що входить в групу прокурорів у даному кримінальному провадженні в якому просить, застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_7 з визначенням застави в сумі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240,0 грн.

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні слідчого відділу Подільського УП ГУ НП в м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0000054, дані щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.03.2024 р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.369-2 ч.3 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до наказу Державного університету інфраструктури та технологій №05-03-18/о від 25.01.2018 року ОСОБА_7 призначено на посаду директора Київського інституту водного транспорту імені гетьмана Петра Конашевича-Сагайдачного Державного університету інфраструктури та технологій. На підставі наказу Державного університету інфраструктури та технологій№31-тр/03-05 від 23.01.2023, продовжено трудовий договір з ОСОБА_7 до 24.01.2024 р. В подальшому, наказом Державного університету інфраструктури та технологій№141-тр/03-05 від 23.01.2024 ОСОБА_7 призначено виконуючою обов`язки директора Київського інституту водного транспорту імені гетьмана Петра Конашевича-Сагайдачного Державного університету інфраструктури та технологій. Відповідно до положень посадової інструкції на директора Київського інституту водного транспорту імені гетьмана Петра Конашевича-Сагайдачного Державного університету інфраструктури та технологій ОСОБА_7 покладаються наступні посадові обов?язки: керувати начально-методичною, науковою, організаційною роботою та усіма іншими напрямами діяльності інституту; затверджувати плани роботи факультетів, кафедр та структурних підрозділів; здійснювати контроль за складанням та виконанням плану підвищення кваліфікації працівників інституту, виконувати вимоги з підвищення власної професійної кваліфікації; видавати розпорядження щодо діяльності інституту, які є обов?язковими для виконання всіма учасниками освітнього процесу інституту; організовувати надання додаткових освітніх та інших послуг; керувати роботою з організації надання послуг щодо підвищення, кваліфікації працівників сторонніх організацій за напрямами роботи інституту; контролює і регулює організацію навчального процесу, навчальних практик, виконання індивідуальних планів та інше.Враховуючи вище викладене, та відповідно ст. 18 КК України, ОСОБА_7 ,перебуваючи з 25.01.2018 року на посаді директора Київськогоінституту водного транспорту іменігетьмана Петра Конашевича-СагайдачногоДержавного університетуінфраструктури та технологій, обіймає посаду, пов`язану з виконанняморганізаційно-розпорядчих та адміністративно-господарськихфункцій, а тому остання є службовою особою.Перебуваючи на посаді директора Київського інституту водного транспорту імені гетьмана Петра Конашевича-Сагайдачного Державного університету інфраструктури та технологій, ОСОБА_7 , яка є службовою особою, в силу наявногодосвідуроботидостовірно знала та розуміла, вимоги статей 3 та 22 Закону України «Про запобіганнякорупції» від 14.10.2014 №1700-VII, про те щопосадовим та службовим особам, заборонено використовуватисвоїслужбовіповноваженняабосвоє становище та пов`язані з цимможливості, з метою одержаннянеправомірноївигоди для себе чиіншихосіб, у тому числі використовувати будь-яке державнечикомунальнемайноабокошти в приватнихінтересах. Одночасно з тим, під час досудового розслідування встановлено, що

11 березня 2024 року, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за проханням свого знайомого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якийперебував на посаді вахтового помічникакапітана суден валовою місткістю 500 і більше, звернувся до виконуючої обов`язки директора Київського інституту водного транспорту імені гетьмана Петра Конашевича-Сагайдачного Державного університету інфраструктури та технологій ОСОБА_7 , з метою дізнатисящодо умов підвищенняпрофесійноїкваліфікації для отриманняпрофесійного диплому старшого помічника та капітанаморських суден за денною формою навчання у Київському інституті водного транспорту імені гетьмана Петра Конашевича-Сагайдачного Державного університету інфраструктури та технологій, необхідних ОСОБА_11 , оскільки той знаходився на судні в територіальних водах Індонезії.Так, 11 березня 2024 року, приблизно в 11 годин 00 хвилин,

у ОСОБА_7 , перебуваючи в кабінеті на своємуробочомумісті в приміщенніКиївськогоінституту водного транспорту іменігетьмана Петра Конашевича-СагайдачногоДержавного університетуінфраструктури та технологій, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , під час зустрічі з ОСОБА_10 , виник злочинний умисел спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення іншою особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а сааме отримання неправомірної вигоди за внесення відомостей про проходження ОСОБА_11 курсів підвищення кваліфікації осіб командного складу з 06.02.2023 р. та видачу відповідного диплому ОСОБА_11 без фактичного відвідування інституту та складання підсумкових іспитів останнім. З метою реалізації свого злочинного умислу, перебуваючи у вказаному кабінеті, в цей же день та час, ОСОБА_7 , повідомила ОСОБА_10 , щоумовамипроходженнякурсівпідвищеннякваліфікаціїосіб командного складу (судноводіїв) є офіційна оплата коштіввсумі 20 000 гривень, на розрахунковий рахунок ДКСУ в м. КиєвіUA1000385 та висунула вимогу про надання їй неправомірної вигоди у розмірі 500 доларів США за те, що вона вплине на посадових осіб Державного університету інфраструктури та технологій, а саме на проректора з науково-педагогічної роботи ОСОБА_12 , зможе забезпечити проходження ОСОБА_11 курсів підвищення кваліфікації осіб командного складу з 06.02.2023 та видачу відповідного диплому ОСОБА_11 без фактичного відвідуванняінституту та складанняпідсумковихіспитівостаннім. Розцінюючи дії ОСОБА_7 , як вимагання неправомірної вигоди, і вважаючи, що невиконання її злочинних вимог може призвести до настання шкідливих наслідків для прав та законних інтересів ОСОБА_11 , а саме у неможливості отримання в подальшому, диплому про проходження курсів підвищення кваліфікації осіб командного складу (судноводіїв) ОСОБА_11 , ОСОБА_10 вимушений був погодитися на злочинні вимоги ОСОБА_7 щодо надання на її користь неправомірної вигоди.В подальшому, ОСОБА_10 , після вказаної вимоги звернувся до правоохоронних органів, оскільки розумів, що ОСОБА_7 , вимагає з нього неправомірну вигоду та останнього, відповідно до вимог законодавства залучено до конфіденційного співробітництва в межах кримінального провадження. Після цього, ОСОБА_10 , 21.03.2024, виконуючи домовленості ОСОБА_7 , в частині офіційної оплати, перерахував на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 грошові кошти у сумі

20 000 гривень в якості оплати за проходження курсів підвищення кваліфікації осіб командного складу (судноводіїв) за ОСОБА_11 . Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу спрямованого на вимагання грошових коштів, ОСОБА_7 , будучи службовою особою, діючи умисно, маючи на меті незаконне особисте збагачення, 22.03.2024 близько

13 години, перебуваючи в кабінеті за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем знаходження Київського інституту водного транспорту імені гетьмана Петра Конашевича-Сагайдачного Державного університету інфраструктури та технологій, провела зустріч з ОСОБА_10 , під час якої ОСОБА_7 отримала від останнього грошові кошти готівкою загальною сумою 500 доларів США, що становлять неправомірну вигоду за здійснення впливу на прийняття рішення посадовою особою Державного університету інфраструктури та технологій про внесення відомостей про проходження курсів підвищення кваліфікації осіб командного складу (судноводіїв) ОСОБА_11 з 06.02.2023та видачу відповідного диплому ОСОБА_11 без фактичного відвідування інституту та складання останнім підсумкових іспитів. Враховуючи викладене, ОСОБА_7 виконала всі необхідні дії, спрямовані на виконання свого злочинного умислу та одержала не правомірну вигоду для себе за вплив на прийняттярішення особою, уповноваженою на виконанняфункційдержавиу сумі500доларів США, (щозгідно курсу НБУ на 22.03.2024складає19 460грн.), шляхом вимагання такої вигоди. Таким чином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підозрюється у вчиненнікримінальногоправопорушення,передбаченогоч. 3 ст. 369-2 КК України, тобтоодержаннінеправомірноївигоди для себе за вплив на прийняттярішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди. 22.03.2024р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру в одержаннінеправомірноївигоди для себе за вплив на прийняттярішення особою, уповноваженою на виконанняфункційдержави, поєднане з вимаганнямтакоївигоди,тобто у вчиненнікримінальногоправопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 369-2 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання до 8 років позбавлення волі. Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2КК України, підтверджується наступними доказами: протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;протоколом вручення грошових коштів від. 22.03.2024; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину в порядку 208 КПК України;протоколом обшуку від 22.03.2024;іншими матеріалами в їх сукупності.На даному етапі досудового розслідування є достатні підстави вважати про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки в розпорядженні органу досудового розслідування є зібрані у встановленому законом порядку достатні фактичні дані, які свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, що інкримінується підозрюваному органом досудового розслідування.Орган досудового слідства вважає, що з метою забезпечення нормальної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання процесуальних рішень у справі, необхідно застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання підозрюваної покладених на неї процесуальних обов`язків, а також не зможуть запобігти спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків або інших підозрюваних у кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Вказаним ризикам може запобігти тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , що входить в групу прокурорів, підтримав клопотання за вищевказаними підставами, просив застосувати саме цей запобіжний захід, оскільки у органів досудового розслідування є достатні підстави вважати, що обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не забезпечить запобігання встановленим ризикам та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Захисник - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просив відмовити у застосуванні до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики не доведені, подавши письмові заперечення. Зазначає, що як вбачається зі змісту клопотання, то слід зазначити, що в клопотанні не було надано будь-яких доказів на підтвердження, що ОСОБА_7 будучи службовою особою, діючи умисно, маючи на меті незаконне особисте збагачення вимагала від ОСОБА_10 грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн., які необхідно було сплатити на рахунок, як офіційна плата коштів проходження курсів підвищення кваліфікації осіб командного складу (судноводіїв) 500 доларів США неправомірної вигоди. Крім того, як вбачається із заяви про вчинення злочину від 12.03.2024 р., за підписом ОСОБА_10 , та протоколу опиту від 14.03.2024 р., останній стверджує, що за допомогу у видачі диплому ОСОБА_11 без його участі, ОСОБА_7 , повідомила необхідність надати їй 1000 доларів США та вона все зробить на ключ. Тобто у даному випадку зазначена зовсім інша сума, ніж та, що вказана у клопотанні. Як вбачається з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 22.03.2024 р., вказано кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 368 КК України, однак повідомлення про підозру та клопотанні вказано ч. 3 ст. 369-2 КК України. Як вбачається з постанови про зміну попередньої кваліфікації кримінального правопорушення від 22.03.2024 р., змінено попередню кваліфікацію кримінального провадження № 0000054 з ч. 3 ст. 368 ККУкраїни на ч. 3 ст. 369-2 ККУкраїни. Щодо ризику переховування від органів слідства чи суду слід звернути увагу на те, що ОСОБА_7 раніше ніколи не притягувалась до кримінальної відповідальності. Ризик незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні не підтверджений належними доказами. ОСОБА_7 постійно проживає та зареєстрована в м. Києві, позитивно характеризується, до кримінальної відповідальності раніше не притягувалась, має родину, є мамою двох повнолітніх дітей, на утриманні перебуває її мати ОСОБА_14 , 1944 р.н., яка є пенсіонеркою. Крім того, ОСОБА_7 має постійне місце роботи, позитивно характеризується з місця роботи, неодноразово нагороджувалась за багаторічну сумлінну працю, вагомий внесок у підготовку висококваліфікованих спеціалістів та плідну наукову-педагогічну діяльність, має вчене звання професора, має диплом доктора наук.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просилавідмовити у застосуванні до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що клопотання необґрунтоване та таким, що не підлягає задоволенню, подала письмові заперечення, в яких зазначила про таке. Відповідно до змісту клопотання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме у одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаної з вимаганням такої вигоди. Вважає, що стороною обвинувачення не доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України. Крім того, ризики не доведені. Обґрунтовуючи ризики сторона обвинувачення зазначає, що підозрювана ОСОБА_7 може вживати заходи спрямовані на підроблення, спотворення відповідних документів та майна, зміну їх змісту та вмісту, у тому числі підбурюючи інших осіб на вчинення цих дій, які по теперішній час працюють в Київському інституті водного транспорту імені Петра Конашевича-Сагайдачного та перебувають у підпорядкуванні підозрюваної ОСОБА_7 . Однак в тексті клопотання не конкретизовано, які саме дії потенційно може вчиняти ОСОБА_7 та відносно яких осіб. Відповідно до змісту клопотання в ході досудового розслідування не встановлено коло осіб, яким може бути відомі обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема необхідність допиту у якості свідків посадових осіб Київського інституті водного транспорту імені Петра Конашевича-Сагайдачного, які можуть володіти інформацією щодо вчинення кримінального правопорушення Стороною обвинувачення до клопотання не долучено жодних матеріалів, які конкретизували дані таких осіб підтверджували реальність загрози незаконного тиску з боку підозрюваної та інших учасників кримінального провадження. Крім того, зазначений розмір застави є завідомо неправдивим для ОСОБА_7 , оскільки стороною обвинувачення не надано доказів, що у підозрюваної є достатні матеріальні активи у виді готівкових коштів та коштів, розміщених на банківських рахунках. Таким чином, зазначений розмір застави є не правомірним.

Захисник - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити у застосуванні до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що підозра є надуманою та нічим не підтверджена, а ризиків взагалі немає. Зазначив, що нічим не підтверджується вимагання, а 20 тис. грн. є оплатою за навчання. Крім того, ОСОБА_10 є також заявником у кримінальному провадженні, яке перебуває зараз на розгляді в Голосіївському районному суді м.Києва, отже є «професійним заявником. З урахуванням особи ОСОБА_7 , яка має стійкі соціальні зв`язку, раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності та позитивно характеризується, бурчи до уваги, що його підзахисній треба ходити на роботу, просить обрати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Підозрювана в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказавши, що винною себе не визнає, оскільки злочину не вчиняла, від надання показів щодо підзори відмовилась на підставі ст.63 Конституції України. Додала, що постійно проживає в будинку у АДРЕСА_2 , де проживає разом з 89-річною матір`ю, у якої більше нікого нема, а свою квартиру у м.Києві передала для проживання внутрішньо переміщених осіб - родині з АДРЕСА_4 .

Вислухавши учасників судового засідання, вивчивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Встановлено, що СВ Подільського УП ГУ НП в м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000054, розпочате 13.03.2024 р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 369-2 ч. 3 КК України, за фактом того, що службові особи вимагають неправомірну вигоду.

22.03.2024 р. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, її дії кваліфіковані за ст.369-2 ч.3 КК України як одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 3 ст. 369-2 КК України, віднесено до тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Щодо обгрунтованості підозри.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді на даному етапі кримінального провадження доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

За такого, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні вказаного в клопотанні злочину слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості повідомленої підозри, за своєю суттю зводяться до оцінки наявних у сторони обвинувачення доказів з точки зору їх належності, допустимості і достатності для висновку про остаточну винуватість підозрюваної, що виходить за межі повноважень слідчого судді під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Оцінку таким доказам і кінцевий висновок щодо винуватості особи має надати суд під час розгляду справи по суті.

Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_7 своїми діями, про які йдеться у Повідомленні про підозру, вчинила зазначене кримінальне правопорушення та на даному етапі досудового розслідування є достатні підстави, які поза розумним сумнівом свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки в розпорядженні слідчого є зібрані у встановленому законом порядку достатні фактичні данні, які свідчать про наявність ознак кримінальних правопорушень, що інкримінується підозрюваному органом досудового розслідування.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_7 вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваної, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Наявність ризиків та їх обґрунтованість.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. CzechRepublic») № 31315/96 від 25.04.2000, § 76, відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Оцінюючи ризик переховування ОСОБА_7 з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що вивченням даних про особу підозрюваної встановлено, щовона має постійне місце проживання та місце роботи, раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, має родину, проживаючи з 89-річною матір`ю ОСОБА_14 , 1944 р.н., неодноразово нагороджувалась за багаторічну сумлінну працю, має вчене звання професора та вчений ступень доктора наук. Між тим, незважаючи на наявність стійких соціальних зв`язків, слідчий суддя вважає, що під важкістю відповідальності існує вірогідність того, що підозрювана може переховуватись від слідства та суду.

Оцінюючи ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення мало вирогідним, оскільки вилучення грошових коштів вже оформлено органом досудового розслідування, а підстав вважати, що підозрювана буде знищувати, ховати або спотворювати офіційні документи за місце роботи нема.

Ризик впливу на свідків або інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні слідчий суддя вважає не доведеним прокурором, оскільки інших підозрюваниху даному кримінальному провадженні на даний час не має, прокурор також не вказує і свідків у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, в судовому засіданні достеменно підтверджується наявність ризиків, передбачених п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Обираючи запобіжний захід, слідчий суддя враховує особу підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, обставини злочину та його наслідки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , та його наслідки, особу підозрюваної, вважає за необхідне застосувати стосовно підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час з покладанням обов`язків.

Враховуючи вказані обставини, слідчий суддя переконаний, що саме такий запобіжний захід, як домашній арешт у нічний час, забезпечить дотримання підозрюваною процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого та застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваному, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме домашній арешт у визначений час, що полягає в забороні підозрюваному залишати житло за адресою його місця проживання, та покласти встановлені ст.194 ч.5 КПК України обов`язків. Вказаний запобіжний захід повністю забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної та забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

Порядок заміни запобіжного заходу підозрюваній роз`яснений та він їй зрозумілий.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.131, 132, 176-179, 181, 193, 194, 196, 309,395 КПК України,-

У Х В А Л И В :

В клопотанні слідчого СВ Подільського УП ГУ НП в м.Києві ОСОБА_8 , погодженому прокурором Подільської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_9 , про застосування підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - відмовити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у визначений час, заборонивши їй залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , - у період часу з 22.00 год. кожного дня до 06.00 год. наступної доби, строком на 2 (два) місяці.

Покласти на підозрювану ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі процесуальні обов`язки:

1) не відлучатись з місця постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , - з 22.00 год. кожної доби до 06.00 год. наступної доби, за виключенням часу прямування до укриття та перебування в укритті на період оголошення повітряної тривоги;

2) прибувати до слідчого, прокурора чи суду (залежно від стадії кримінального провадження) за кожною вимогою на визначений посадовою особою час;

3) не відлучатися із Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду (залежно від стадії кримінального провадження);

4) повідомляти слідчого, прокурора чи суд (залежно від стадії кримінального провадження) про зміну місця свого проживання та місця роботи;

5) утримуватися від спілкуватися зі свідками у даному кримінальному провадженні;

6) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Роз`яснити підозрюваній наслідки невиконання ухвали та порядок заміни запобіжного заходу.

Виконання ухвали в частині контролю за перебуванням підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під домашнім арештом доручити Обухівському відділу поліції ГУ НП в Київській області.

Копію ухвали скерувати начальнику Обухівському відділу поліції ГУ НП в Київській області та слідчому СВ Подільського УП ГУ НП в м.Києві - для організації виконання, прокурору та захисникам - для відома.

Копію ухвали вручити підозрюваній.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом Національної поліції.

Строк дії ухвали - по 22 травня 2024 р. включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1