Справа № 523/3644/24
Номер провадження:1-кп/521/1347/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 травня 2024 року м.Одеса
В провадженні Малиновського районного суду м.Одеси перебуває зазначене кримінальне провадження на стадії підготовчого судового засідання.
Від адвоката ОСОБА_13 , який діє в інтересахобвинуваченого ОСОБА_9 , до суду надійшло клопотання про скасування арешту майна в частині користування, накладений на автомобіль марки «VOLKSWAGEN ID.4X», номер кузова (VIN): НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який на праві власності належить підозрюваному ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на обґрунтування якого зазначив, що 04.08.2023 року слідчим суддею Київського районного суду м.Одеси на зазначене майно було накладено арешт за клопотанням слідчого. При цьому слідчим суддею, як підставу для накладення арешту на автомобіль ОСОБА_9 зазначену можливу конфіскацію майна підзахисного через те, що ст.190 КК України передбачає такий вид додаткового покарання, як конфіскацію майна. Крім того, слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_9 є багатодітним батьком, а даний автомобіль є єдиним транспортним засобом в його сім`ї. Через оголошений військовий стан в Україні, з метою ймовірної евакуації своєї родини для збереження їх життя та здоров`я до більш безпечного місця, позбавлений такої можливості через арешт автомобіля в частині користування. Крім того, даний автомобіль на теперішний час перебуває на відкритій ділянці спеціального автомайданчика, на нього негативно впливають такі погодні явища. Ймовірні збитки від його дій у складі групи осіб стягуються солідарно та не можуть перевищити 450000 грн., тобто суми, яка в рази є меншою суму застави, внесеної ОСОБА_9 та вартості зазначеного автомобілю.Також зазначає, що слідчим суддею не враховано активну громадянську позицію ОСОБА_9 , пов`язану з наданням та безпосереднім доставленням захисникам України необхідної допомоги, яку надає та особисто доставляє. Неможливість користування даним автомобілем значно обтяжує логістику доставлення ОСОБА_9 допомоги бійцям. Жодних ознак, які б характеризували даний автомобіль, як речовий доказ, відповідно до ст.98 КПК України не має. Обставини, які підтверджують, що незастосування арешту майна призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна та потреба в застосуванні цього заходу забезпечення відсутня, у зв`язку з вищевикладеним просить частково скасувати арешт.
Захисник ОСОБА_13 та обвинувачений ОСОБА_9 підтримали клопотання в судовому тзасіданні, просили його задовольнити, зазначивши, що арешт накладено на єдиний автомобіль в сім`ї, що порушує його права та законні інтереси, обвинувачений є багатодітним батьком, має тьох дітей, у зв`язку з арештом не має можливості вивезти дітей в більш безпечне місце. Крім того, є волонтером, має відзнаки. Електроавтомобіль має мати необхідне технічне обслуговування та зберігання, повинен підзаряджтись. Арешт майна втратив свою суть. Для забезпечення цивільних позовів достатньо застави, яка була внесена ОСОБА_9 понад 1500000 грн., у випадку задоволення цивільних позовів з ОСОБА_9 підлягає до стягнення близько 450000 грн.
Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти скасування арешту майна, зазначивши, що слідчим суддею на нього було накладено арешт, з можливістю відшкодування завданих збитків потерпілим, судовий розгляд ще не розпочався.
Представник потерпілого ОСОБА_15 заперечував проти задоволення клопотань, підтримав думку прокурора.
Захисник ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_20 , підтримав клопотання захисника ОСОБА_13 , просив задовольнити.
Інші учасники процесу поклались на розсуд суду.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, суть клопотання, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно із ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч.3 ст.28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Дія заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 04.08.2023 року був накладений арешт на вказаний автомобіль, який належить обвинваченому ОСОБА_9 . Підставою арешту майна наведено як захід забезпечення цивільного позову для відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінальних правопорушень.
Потерпілі ОСОБА_21 , ОСОБА_22 пред`явили у кримінальному провадженні цивільні позови до обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , потерпілі ОСОБА_23 та ОСОБА_14 - до обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , потерпілі ОСОБА_24 та ОСОБА_25 - до обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 про відшодування шкоди, заподіяної злочином.
У своїх позовах потерпілі ОСОБА_21 , ОСОБА_22 крім того одночасно заявили про вжиття заходів щодо забезпечення їх позовів шляхом накладення арешту на наявне майно у ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 . Потерпілі ОСОБА_23 та ОСОБА_14 також у своєму позові заявили про вжиття заходів щодо забезпечення його позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_8 . Потерпілими були заявлені цивільні позови до обвинувачених про стягнення шкоди в солідарному порядку, зокрема і до обвинуваченого ОСОБА_9 .
Відповідно до вимог ст.543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників.
Наведені вимоги законодавства не перебачають визначення конкретного розміру шкоди для кожного обвинуваченого у випадку прийняття судом рішення про стягнення шкоди у солідарному порнядку з обвинувачених.
Крім того кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання, під час якого потерпілі не позбавлені права заявляти позовні вимоги, змінювати позовні вимоги тощо.
Враховуючи наведене та те, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, було застосовано з метою забезпечення цивільного позову в рамках кримінального провадження, питання цивільних позовів на час розгляду клопотання судом не вирішено, крім того, покарання за вчинення злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_9 , передбачає конфіскацію майна, тому суд приходить до висновку, що підстави для часткового скасування арешту на даний час відсутні.
Крім того на стадії підготовчого судового засідання судом ще не прийнято рішень відповідно до вимог ст.314 КПК України та не здійснюються дослідження доказів, тому вирішення питання про відсутності потреб у подальшому арешті зазначеного майна - є передчасним. Тому суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 170-174, 372 КПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_17 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 про часткове скасування арешту майна - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1