Березівський районний суд Одеської області
11.06.2024
Справа № 494/876/20
Провадження № 1-кп/494/30/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2024 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт в об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000156 від 20.05.2020 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченкове, Березівського району, Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не маючого судимості,

в частині обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, 29 травня 2020 року, у період з 14 год 30 хв. по 17 год 00 хв., точного часу встановити не виявилось можливим, у ОСОБА_4 повторно виник злочинний намір на таємне викрадення чужого майна. Діючи повторно, з прямим умислом, з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів, ОСОБА_4 , за погодженням з власником автомобіля марки «Daewoo», моделі «Sens-Седан», реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_5 , перебував на водійському сидінні автомобіля, припаркованого біля буд. АДРЕСА_3 , де у кишені сонцезахисного козирку від сонця виявив гаманець, в якому знаходились грошові кошти ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи повторно, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав грошові кошти у сумі 1000 гривень, купюрами по 500 гривень, 100 гривень, дві купюри по 200 гривень.

У подальшому, ОСОБА_4 , з метою уникнення кримінальної відповідальності з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши злочинними діями матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 на суму 1000 грн.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, при цьому не оспорюючи фактів викладених у обвинувальному акті та надав наступні покази.

Так, дійсно в травні 2020 року обвинувачений зазначив, що перебував на зупинці у м. Березівка Одеської області, його підібрав потерпілий ОСОБА_5 , довіз до смт. Раухівка Березівського району, там вони вжили спиртне та поїхали в АДРЕСА_4 після прибуття, вони продовжили вживати спиртне в автомобілі. Тоді обвинувачений зазначив, що побачив у потерпілого за козирком була запхано 1000 грн., які він вирішив викрасти, скориставшись тим, що потерпілий відвернувся. В подальшому ОСОБА_4 зазначив, що вийшов з автомобіля та пішов додому. Через пів години повернувся до автомобіля, де вже знаходились працівники поліції, які вилучили у нього викрадені кошти.

У скоєному щиро розкаявся, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальних правопорушень. Ствердив, що у 2020 році пройшов лікування та перестав вживати спиртне.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про судовий розгляд. Надав суду заяву про розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_4 без його участі, претензій до обвинуваченого немає.

Оскільки обвинувачений повністю визнав вину у вчиненому, і після роз`яснення учасникам судового розгляду положень ч.3 ст.349 КПК України, суд з`ясував, що вони правильно розуміють зміст обставин, встановлених у даному кримінальному провадженні та не оспорюють їх, і така позиція є добровільною, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та отримавши згоду учасників судового провадження на проведення судового розгляду в такому порядку, прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо обставин скоєння обвинуваченим зазначеного кримінального правопорушення, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні винність обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно - доведена у повному обсязі.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановлених положеннями ст.50 КК України його мети, за якими покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, немає.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує, що ОСОБА_4 раніше притягався до відповідальності, разом з тим, судимість його погашена, у вчиненому розкаюється, на обліках у нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується з негативної сторони, не одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, пом`якшуючу обставину та відсутність обтяжуючих обставин, відсутність претензій матеріального чи морального характеру з боку потерпілого, тому суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді обмеження волі та приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням у відповідності до ст.ст.75 КК України.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні, цивільний позов не заявлений.

Клопотання про обрання, зміну чи скасування запобіжного заходу обвинуваченому під час судового розгляду не заявлялось.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 110, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395, КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк в 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 11.06.2024 року.

Речові докази, а саме банкноти банку України номіналом 500 грн. (ВГ 8018310), 200 грн. (ХВ 9528898), 200 грн. (ХЄ 5854305), 100 грн. (УГ 8037707) повернути власнику ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Якщо апеляційну скаргу не подано, вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1