Справа №522/4814/24
Провадження №1-кп/522/2081/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2024 року Місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

провівши у відкритому судовому засіданні у спрощеному провадженні судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000169 вiд 19.03.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, маючого середню освіту, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України,

УСТАНОВИВ:

Відповідно до рішення Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/2231/24 від 16.02.2024, яким задоволено заяву ОСОБА_4 та видано обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 , яким визначено наступні обмеження його прав строком на 6 місяців та заборонено останньому: перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 ; наближатися на відстань 300 метрів до місця проживання, навчання, роботи, інших міст частого відвідування ОСОБА_4 ; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_4 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому кривднику; переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, вести листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

ОСОБА_3 , будучи ознайомлений 20.02.2024 із рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/2231/24 від 16.02.2024 під особистий підпис, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями, встановленими рішенням суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по виконанню рішень суду, всупереч вимогам ч.4 ст.350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, 21.02.2024 близько 20:00 години самовільно зайшов до місця спільного проживання - квартири ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 та на вимогу власника покинути її не реагував, аж до моменту прибуття співробітників поліції, чим порушив тимчасові обмеження його прав в частині заборони наближатися на відстань 300 метрів до місця проживання потерпілої, перебувати в місці спільного проживання, що належить ОСОБА_4 та особисто контактувати із нею.

Продовжуючи свої протиправні дії, 15.03.2024 близько 16:00 години ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що йому заборонено наближатися на відстань 300 метрів до місця проживання потерпілої, а також перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 та контактувати із нею, переслідуючи умисел спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по виконанню рішень суду, всупереч вимогам ч.4 ст.350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, прибув до місця спільного проживання з ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , де вчинив сварку із потерпілою та залишив квартиру лише після прибуття за викликом співробітників поліції, чим порушив тимчасові обмеження його прав в частині заборони наближатися на відстань 300 метрів до місця проживання потерпілої, перебувати в місці спільного проживання, що належить ОСОБА_4 та особисто контактувати із нею.

Крім того, 19.03.2024 близько но 06:00 години ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що йому заборонено наближатися на відстань 300 метрів до місця проживання потерпілої, а також перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 та контактувати із нею, переслідуючи умисел спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по виконанню рішень суду, всупереч вимогам ч.4 ст.350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, прибув до місця спільного проживання з ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 та зайшовши усередину квартири та незважаючи на вимоги потерпілої покинути приміщення, пройшов до однієї із кімнат та ліг відпочивати, чим порушив тимчасові обмеження його прав в частині заборони наближатися на відстань 300 метрів до місця проживання потерпілої, перебувати в місці спільного проживання, що належить ОСОБА_4 та особисто контактувати із нею.

За наведених обставин, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ст.390-1 КК України - умисне невиконання обмежувальних приписів.

Положеннями ч.ч.2, 3 ст.381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Згідно із вимогами ч.3 ст.302 КПК України, до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , складену в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання ОСОБА_3 винуватості у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні. У даній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту без її участі.

Згідно письмової заяви потерпілої ОСОБА_4 , що надійшла до прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси, остання також погоджується із розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст.ст.381-382 КПК України.

Розглянувши обвинувальний акт, перевіривши долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ст.390-1 КК України, та кваліфікує дії останнього в межах висунутого обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_3 , інтереси якого представляє захисник ОСОБА_5 обставини вчинення кримінального поступку, передбаченого ст.390-1 КК України, не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Таким чином, суд визнає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ст.390-1 КК України, а саме умисне невиконання обмежувальних приписів.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує особу винного, обставини, що пом`якшують покарання.

Так, відповідно до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ст.390-1 КК України, є кримінальним проступком.

ОСОБА_3 є громадянином України, офіційно не працевлаштований, має середню освіту, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий.

Обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому кримінальному проступку.

Відомостей щодо перебування обвинуваченого на обліках у лікарів психіатра та нарколога, зловживання нею алкогольними напоями чи наркотичними засобами - немає.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , є щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , не встановлені.

З огляду на викладене, враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому за вчинений ним кримінальний проступок покарання у вигляді арешту, оскільки на думку суду дане покарання є достатнім для попередження нових злочинів.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено, судових витрат не має.

Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не встановив.

Керуючись ст.ст.1-376, 395, 532 КПК України, ст.ст.1-90 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

На підставі ч.1 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч.3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

1)виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Виконання вироку в частині призначеного покарання здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання обвинуваченого.

Речовий доказ: диск формату СD-R з відеозаписами - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений сторонами судового провадження з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України, до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку надіслати учасникам судового провадження не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення.

Суддя:

05.04.24