Провадження № 1-кп/369/1223/24
В И Р О К

іменем України

14.02.24 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві судовий розгляд кримінального провадження № 0002726 від 06.07.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, пенсіонера, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

встановив :

05 липня 2023 року, близько 22 години 10 хвилин, ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вулиці Центральної в районі будинку № 15 в села Гореничі Бучанського району Київської області, в напрямку центра с. Гореничі Бучанського району Київської області, в порушення вимог п. п. 2.3 б) д) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі ПДР України), згідно з якими «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху» не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху та, порушуючи вимоги п. 12.3 ПДР, згідно з яким «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди» маючи об`єктивну можливість виявити перешкоду для руху, яку йому становили пішоходи ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , які розташовувалися ближче до правого краю проїжджої частини дороги в попутному напрямку в нерухомому стані, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, на що у нього не було перешкод технічного характеру, в результаті чого допустив наїзд на останніх.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи встановлено, що у потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мали місце ушкодження у вигляді перелому куприка, забою м`яких тканин, осаднень гомілки, задньої поверхні лівого плеча. Описані ушкодження утворилися від дії тупого/их предмету/iв, по давності можуть відповідати строку і обставинам вказаним в постанові, відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, так як для зрощення переломів необхідний термін більше 21-го дня.

Грубе порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 2.3 б), д), та 12.3 Правил дорожнього руху України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, суду показав, що 05.07.2023 року близько 22 год. він рухався на автомобілі марки «ВАЗ 2106» реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Центральній в с. Гореничі. Швидкість автомобіля була невеликою. Коли він побачив потерпілого з дівчиною, які знаходили на дорозі по ходу руху його автомобіля, почав різко гальмувати і майже зупинившись, штовхнув потерпілого. Він не бачив пішоходів, оскільки вони були за шовковицею, яка росла біля дороги, коли побачив, почав гальмувати.

Щодо заявленого потерпілим цивільного позову, вважає, що збитки повинні відшкодовуватись страховою компанією.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчиненні злочину, підтверджують досліджені судом докази.

Так, потерпілий ОСОБА_4 пояснив суду, що 05.07.2023 року близько 22 год. він йшов зі своєю дівчиною від батьків по вул. Центральній в с. Гореничі. Побачив позаду світло від фар автомобіля, який рухався по ходу їх руху, відступив від проїзної частини на ґрунтове узбіччя, дівчина стояла за ним на узбіччі у траві. Через кілька секунд відчув удар і вилетів на траву, відчув, що не може рухатися. В подальшому виявилося, що у нього пошкоджений куприк.

Просить призначити обвинуваченому покарання з позбавленням права керувати транспортними засобами. Стягнути із обвинуваченого на його користь 6826 грн.99 коп. у відшкодування завданої матеріальної шкоди, яка полягає у витратах на лікування; 100 000 грн. у відшкодування, завданої моральної шкоди, пов`язаної з втратою працездатності, відчуття безпорадності та постійного фізичного болю. Отримані тілесні ушкодження змінили його життя, оскільки він не може вести активний спосіб життя, стан його здоров`я не відновився.

Аналогічні показання потерпілий дав під час проведення слідчого експерименту 23.07.2023 року (а.с.118-123 т.1).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала суду, що 05.07.2023 року близько 22 год. разом з потерпілим йшли від батьків по вул. Центральній в с. Гореничі. Коли побачили автомобіль, зійшли з дороги на узбіччя, пропускаючи цей автомобіль, але відбулось зіткнення, потерпілого відкинуло на траву від узбіччя, їй було пошкоджено ногу.

Крім показань потерпілого та свідка, винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину підтверджують письмові докази досліджені судом, а саме:

- витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002726 від 06.07.2023 року (а.с. 68 т.1);

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.07.2023 року зі схемою та фотоілюстраціями, якими зафіксована обстановка на місці події (а.с. 77-89 т.1);

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки ВАЗ д.н.з НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_9 ; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 (а.с.93 т.1);

- висновок експерта № СЕ-19/111-23/36005-ІТ від 24.07.2023 року, згідно якого рульове керування, робоча гальмівна система, елементи підвіски автомобіля марки «ВАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходяться у працездатному стані. Несправностей , що могли б викликати погіршення або відмову в рульовому управлінні, в робочому гальмі, викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед ДТП, не виявлено (а.с.101-105 т.1);

- висновок експерта № 193/Е від 24.07.2023 року, яким встановлено відповідно до наданої медичної документації та заключення рентгенолога КОБ СМЕ у гр. ОСОБА_4 , 1990 р.н., мали місце ушкодження у вигляді перелому куприка, забою м`яких тканин, осаднень лівої гомілки, задньої поверхні лівого плеча, які утворилися від дії тупого(их), предмету(ів), по давності можуть відповідати строку і обставинам вказаним у постанові, відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, так як для зрощення перелому необхідний термін більше 21-го дня (а.с.110-111 т.1);

- висновок експерта № СЕ-19/111-23/38453-ІТ від 27.07.2023 року, яким встановлено, що в заданій дорожньо-транспортній ситуації при заданому комплексі вихідних даних водій автомобіля «ВАЗ 2106» реєстраційний номер НОМЕР_1 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.2 та п.12.3 Правил дорожнього руху України; швидкість руху обрана водієм вказаного автомобіля відповідала умовам видимості елементів дороги; водій мав технічну можливість попередити наїзд на пішоходів шляхом застосування екстреного гальмування в заданий момент виникнення небезпеки для його руху. За даних дорожніх умов, при заданому комплексі вихідних даних, з технічної точки зору в діях водія автомобіля марки «ВАЗ 2106» реєстраційний номер НОМЕР_1 , вбачаються невідповідності у виконанні вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, які знаходяться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 132-135 т.1).

Суд визнає, що потерпілий, свідок, частково обвинувачений дали суду правдиві показання, які узгоджуються між собою та іншими доказами, дослідженими судом.

Оцінюючи досліджені судом письмові докази, суд визнає їх належними такими, що підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, зокрема час, місце спосіб, механізм вчинення обвинуваченим дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої потерпілий отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, та допустимими, так як досліджені судом докази отримані в порядку встановленому КПК України, при їх отриманні не було допущено істотних порушень прав та свобод людини гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Оцінюючи показання обвинуваченого в частині, що він виконав всі необхідні дії, щоб уникнути зіткнення з потерпілим, суд визнає неправдивими, розцінює, як лінію його захисту, спрямовану на уникнення відповідальності за вчинений злочин та спростовуються висновком експерта № СЕ-19/111-23/38453-ІТ від 27.07.2023 року, відповідно до якого в діях водія автомобіля марки «ВАЗ 2106» реєстраційний номер НОМЕР_1 , вбачаються невідповідності у виконанні вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, які знаходяться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та іншими доказами дослідженими судом в їх сукупності.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що вчинений ним злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості, вчинений з необережності, ОСОБА_6 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, пенсіонер, обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, судом не встановлено, та призначає покарання у вигляді штрафу в межах санкції статті 286 ч.1 КК України.

Враховуючи, що внаслідок грубого порушення обвинуваченим Правил дорожнього руху України, потерпілий отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції ч.1 ст.286 КК України.

Заявлений потерпілим цивільний позов про стягнення із обвинуваченого на його користь 6826 грн. 99 коп. у відшкодування завданої матеріальної шкоди, в порядку ст. 129 КПК України підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки судом встановлено, що неправомірними діями обвинуваченого потерпілому завдана матеріальна шкода на вказану суму.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, тому суд приймає до уваги, що потерпілому джерелом підвищеної небезпеки була спричинена моральна шкода, яка полягає у порушенні природної цілісності організму потерпілого та її наслідками, також суд бере до уваги матеріальний стан обвинуваченого, який є пенсіонером, не має майна достатнього для відшкодування завданих збитків, та вважає за доцільне частково задовольнити цивільний позов потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди у сумі 30 000 грн., яка підлягає стягненню із обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні підлягають стягненню із обвинуваченого.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосований.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370- 374,376 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) грн. на користь держави з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 6826 (шість тисяч вісімсот двадцять шість) грн. 99 коп. відшкодування завданої матеріальної шкоди; 30 000 (тридцять тисяч) грн. у відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь держави 4 780 (чотири тисячі сімсот вісімдесят) грн. 00 коп. у відшкодування витрат на залучення експерта.

Речові докази по справі :

-автомобіль марки «ВАЗ 2106» р.н. НОМЕР_1 , який передано на зберігання власнику, залишити у його користуванні.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору; інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді; копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя : ОСОБА_1