Справа № 466/6273/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/161/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження № 002586 від 20.06.2017 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 21 грудня 2023 року щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 21 грудня 2023 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та обрати покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 2 роки.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Скасовано арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 22.06.2017р.

Скасувано арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 26.06.2017р.

Вирішено питання речових доказів.

Згідно вироку, ОСОБА_6 20.06.2017 приблизно о 16:00год., перебуваючи на прибудинковій території будинку АДРЕСА_2 , під час конфлікту, який виник на побутовому ґрунті, умисно наніс удар металевим кутником по голові та тулубу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим спричинив йому тілесні ушкодження : вдавлений перелом правої тім`яної кістки склепіння черепа, перелом лівої скроневої кістки з переходом на основу черепа, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння; забій головного мозку середнього ступеня важкості, субарахноїдальний крововилив, пневмоцефалія, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я; рани правої тім`яної кістки та лівої скронево-виличної ділянки голови з переходом на нижню повіку лівого ока, рана внутрішньої поверхні нижньої третини передпліччя, садна середньої третини та верхньої третини правого передпліччя, які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Ці тілесні ушкодження та їх тяжкість визначені висновком експерта №234/2017 від 13.07.2017р.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду першої інстанції та звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

В обґрунтування своїх вимог, зазначає, що суд першої інстанції не врахував ту обставину, що тілесні ушкодження потерпілому заподіянні ним в стані сильного душевного хвилювання, та з перевищенням меж необхідної оборони, вказує, що досудовим слідством не виконано ухвали слідчого судді про необхідність внесення відомостей до ЄРДР стосовно потерпілого та його спільників за ознаками злочину грабіж чи розбій, оскільки саме так він сприймав обставини нападу на нього.

Стверджує, що в вироку спотворено послідовність його дій в порядку захисту його життя та здоров`я від нападу на нього кількох нападників.

В судове засідання ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим, не з`явився, 02.05.2024 подав до суду клопотання про розгляд апеляційної скарги за його відсутності, тому суд апеляційної інстанції вирішив розглянути апеляційну скаргу обвинуваченого за його відсутності на основі доводів, які в ній наведені.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечив апеляційні вимоги. Перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Вимогами ч.1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На виконання вимог ст. 370 КПК України судом у вироку наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, при обставинах викладених у вироку, ґрунтується на зібраних у встановленому порядку та досліджених у судовому засіданні доказах.

Так, вина обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення підтверджується зібраними та дослідженими по справі доказами, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_8 ;

- показаннями свідка ОСОБА_9 ;

- показаннями свідка ОСОБА_10 ;

- показаннями свідка ОСОБА_11 ;

- показаннями свідка ОСОБА_12 ;

- показаннями свідка ОСОБА_13 ;

- показаннями свідка ОСОБА_14 ;

- протоколом огляду місця події за адресою АДРЕСА_2 ;

- висновком судово-медичної експертизи №234/2017 від 27.06.2017-13.07.2017;

- висновком експерта №717/2017-ім від 27.06.2017р. та №783/2017-ім від 07.07.2017;

- висновком експерта №822/2017 від 27.07.2017;

- висновком експерта №176/2017ц від 01.08.2017;

- висновком експерта №175/2017ц від 28.07.2017;

- висновком експерта №824/2017-ім від 04.08.2017;

- протоколом проведення слідчого експерименту, який був проведений 26.07.2017;

- протоколом проведення слідчого експерименту, який був проведений 15.08.2017;

- висновком судово-медичної експертизи №311/2017 від 21.08.2017.

Суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив усі обставини справи в їх сукупності й відповідно до ст. 94 КПК України дав оцінку наведеним доказам, визнавши їх належними, допустимими, достовірними, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку.

На виконання вимог ст. 370 КПК України судом у вироку наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Аналізуючи апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів прийшла до висновку, що вони в повній мірі були предметом розгляду в суді першої інстанції, який надав їм належну оцінку та дійшов до висновків з якими погоджується суд апеляційної інстанції.

Суд першої інстанції взяв до уваги доводи обвинуваченого, які він також зазначає в своїй апеляційній скарзі щодо того що він заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_15 в ході самозахисту від неправомірних посягань потерпілого на нього та його майно, надав їм належну оцінку, та дійшов до висновку, з яким погоджується колегія суддів, про те що поведінка обвинуваченого, який після завдання ударів потерпілому, падіння останнього на землю та втрати ним свідомості, не вживав заходів для надання потерпілому допомоги, не викликав карету швидкої медичної допомоги, а після того як потерпілий прийшов до тями намагався випровадити його за межі свого подвір`я, свідчить про наявність у обвинуваченого умислу на заподіяння тілесного ушкодження.

З сукупної оцінки наявних в матеріалах справи доказів, які суд першої інстанції безпосередньо оцінив та описав в судовому рішенні дійсно вбачається, що доводи ОСОБА_6 про самозахист не знайшли свого підтвердження, тому колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 121 КК України.

Оскільки, апеляційний суд вважає, що немає підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_6 за іншими статтями КК України, та враховуючи те, що вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років та відноситься до тяжкого злочину, відтак доводи апелянта про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності є безпідставними, оскільки події мали місце у 2017 році, а строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності у разі вчинення тяжкого злочину закінчується, відповідно до п.4 ч.1 ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло 10 років.

Твердження апелянта про те, що він був позбавлений можливості висловити обставини в останньому слові є необґрунтованими, оскільки з технічного запису судового засідання від 19.12.2023 вбачається, що суд першої інстанції в повній мірі надав ОСОБА_6 висловити своє останнє слово ти вислухав його.

Таким чином доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, у зв`язку з чим такі до задоволення не підлягають.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає апеляційну скаргу необґрунтованою й доходить висновку, що судом вірно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_6 , а призначене обвинуваченому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При перевірці справи колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування вироку.

Вирок суду постановлений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 21 грудня 2023 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4