ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1675/24 Справа № 185/5824/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000157 від 01.02.2023 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

обвинуваченого у вчиненнікримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 307, частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю в режимі відеоконференції:

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2024 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 днів до 30 травня 2024 року включно.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, за які передбачено покарання у виді довготривало позбавлення волі, що може спонукати останнього до здійснення спроб переховування, з метою уникнення від відповідальності.

Також судом визнано доведеним наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України (далі КПК), а саме: вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, легального джерела доходу не має та обвинувачується у вчиненні 99 епізодів злочинної діяльності; незаконного впливу на свідка ОСОБА_8 , яка ще не допитана та згідно матеріалів справи є співмешканкою обвинуваченого.

Доводи сторони захисту щодо тривалого утримання обвинуваченого під вартою визнано неспроможними, оскільки утримання ОСОБА_7 зумовлено складністю справи, кількістю епізодів злочинної діяльності, поведінкою учасників судового провадження, зокрема захисника, який без поважних причин неодноразово в судові засідання не з`являвся.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити прокурору у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У разі незадоволення вимог в частині відмови в задоволенні клопотання, просить застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує на недоведеність заявлених ризиків, оскільки прокурором не надано доказів того, що обвинувачений здійснював будь-які спроби переховування чи незаконного впливу на свідків.

Вважає, що судом не враховано дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, утримує батьків похилого віку та неповнолітнього сина - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає, що сам факт пред`явлення обвинувачення у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину не слугує підставою для автоматичного продовження виняткового запобіжного заходу.

Зауважує на тому, що стороною обвинувачення спотворено відомості про те, що ОСОБА_7 мав дохід від збуту наркотичних речовин, оскільки не доведено факту придбання за грошові кошти чи інші матеріальні цінності. Звертає увагу, що обвинувачений раніше не судимий, а інкримінований період злочинної діяльності становить менше ніж три дні, у зв`язку з чим ризик продовження злочинної діяльності є недоведеним.

Позиції учасників судового провадження.

Під час судового розгляду обвинувачений та його захисник кожен окремо підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні з викладених в ній підстав.

Прокурор будучи належним чином повідомленим про дату та час апеляційного провадження до суду не з`явився, заяв, клопотань про проведення судового розгляду за його обов`язковою участю не подавав, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК апеляційний суд здійснює розгляд без його участі.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог частин 3, 4 ст. 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши оскаржену ухвалу суду, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисника про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою, вважає необґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області є обвинувальний акт у кримінальному провадженні №00000157 від 01.02.2023 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 307, частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України.

З огляду на стадію кримінального провадження, яке наразі перебуває на стадії судового розгляду і ОСОБА_7 вже пред`явлено обвинувачення, яке підлягає доведенню прокурором в суді за стандартом «поза розумним сумнівом», апеляційний суд не входить в перевірку питання «обґрунтованості підозри».

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вважав доведеним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК для запобігання якому продовження строку тримання обвинуваченого під вартою є доцільним з огляду на наступне.

Суд першої інстанції правильно врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 307, частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України, які відповідно до ст. 12 КК, відноситься до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді довготривалого позбавлення волі тому, перебуваючи на волі і усвідомлюючи ймовірність призначеного покарання, може переховуватись від суду.

Тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 та суворість можливого покарання, яке може бути йому призначено у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів безумовно не є вирішальною підставою для подальшого утримання обвинуваченого під вартою, проте як за національним законодавством, так і за судовою практикою Європейського суду з прав людини, визнається вагомим фактором при оцінці ризику, що обвинувачена особа може переховуватись від органу досудового розслідування або суду.

Надаючи оцінку можливості переховування обвинуваченого від суду, колегія суддів бере до уваги, що існує висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Ризик переховування від суду об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Також є обгрунтованими висновки суду щодо наявності ризику впливу ОСОБА_7 на свідків з огляду на те, що останній має доступ до матеріалів справи, йому відомі анкетні дані та місця їх проживання. Крім того, як слушно зазначено судом, свідок ОСОБА_8 є співмешканкою останнього, у зв`язку з чим обвинувачений, перебуваючи на свободі, з метою схилення свідка до надання тих чи інших показань може здійснювати незаконний вплив.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду про доведеність ризиків продовження злочинної діяльності та вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину у сфері незаконного обігу наркотичних речовин, а саме незаконному зберіганні психотропних речовин шляхом закладок у кількості 99 одиниць, тому враховуючи, кількість епізодів злочинної діяльності і те, що обвинувачений легального джерела доходу не має ризик продовження протиправної діяльності під час перебування на свободі існує.

Зважаючи на те, що ОСОБА_7 інкримінується вчинення тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, що створює загрозу для населення та становить підвищену суспільну небезпечність, апеляційний суд вважає, що у даній справі, з урахуванням презумпції невинуватості, превалює суспільний інтерес, який виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Відтак, тимчасова ізоляція обвинуваченого від суспільства є цілком виправданою мірою, насамперед превентивною, оскільки, окрім захисту прав і інтересів обвинуваченого, суд повинен приймати до уваги захист інтересів суспільства в цілому і запобігти можливій злочинній діяльності особи, якій пред`явлено підозру та висунуто обвинувачення у сфері незаконного обігу наркотичних речовин.

Крім того суд апеляційної інстанції враховує також, що вказані ризики не зменшились та не є нівельованими, беручи до уваги, що судовий розгляд триває, докази по справі не досліджені, учасники кримінального провадження усі не допитані, тому апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законним та доцільним у даному кримінальному провадженні для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та забезпечення належного судового розгляду в розумний строк.

Доводи захисника щодо позитивних характеризуючих даних обвинуваченого, були предметом оцінки судом першої інстанції і з такою оцінкою погоджується апеляційний суд, та зазначає, що ці обставини не є достатньо вагомими і не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки існували на час вчинення інкримінованого злочину та не слугували стримуючим фактором у вчиненні ним протиправної діяльності.

Твердження захисника щодо наявності утриманців та міцних соціальних зв`язків, приймаються колегією суддів, однак самі по собі не можуть слугувати підставою для скасування судового рішення, оскільки не слугували соціально стримуючим фактором у вчиненні ним протиправної діяльності.

Аналізуючи вищенаведені обставини, колегія суддів, погоджуючись з позицією суду першої інстанції вважає, що встановлені щодо цього обвинуваченого ризики з числа передбачених ст. 177 КПК, з урахуванням відомостей про його особу, є виключно вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.

Доводи захисту щодо необхідності зміни запобіжного заходу є необґрунтованими, оскільки наявність місця проживання, на яке посилається захисник в апеляційній скарзі не можуть слугувати підставою для зміни запобіжного заходу.

Також, безпідставними є доводи захисника щодо незастосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки згідно вимог п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину, вчиненого у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, колегія суддів вважає, що застосування альтернативного запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого на даній стадії розгляду.

Обговорюючи питання про можливість усунення встановлених ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_7 під вартою, колегія суддів, погоджуючись з думкою суду, вважає, що встановлені щодо цього обвинуваченого ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є виключно вагомими. У подальшому доцільність тримання цього обвинуваченого під вартою може бути предметом перегляду, втім та на даному етапі судового провадження вказані ризики не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж застосування вказаного запобіжного заходу.

Колегія приймає до уваги, що справа перебуває на стадії судового розгляду, водночас, враховуючи те, що на цей час судом першої інстанції ще не прийнято остаточного рішення й судовий розгляд ще триває, а також зважаючи на положення ст. 28, ч. 1 ст. 318 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне акцентувати увагу суду першої інстанції на необхідності дотримання розумних строків розгляду цього кримінального провадження та якнайшвидшого розгляду справи по суті, а також звертає увагу суду на тривалість строку попереднього ув`язнення обвинуваченого.

Будь-яких порушень КПК при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись статтями 199, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000157 від 01.02.2023 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 307, частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4