Справа № 573/406/24
Номер провадження 1-кп/573/69/24
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

28 березня 2024 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Сумської області, смт. Недригайлів, мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, військовозобов`язаного, у лікаря нарколога, психіатра на обліку не перебуває, раніше несудимого,

за ст. 336 КК України,

в с т а н о в и в :

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №187, згідно з якою медичний огляд ВЛК ОСОБА_4 проведений 09.02.2024, на підставі статей 23 «в», 47 «в», 49 «в» графи ІІ Розкладу хвороб, яка є додатком до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджену наказом Міністерства оборони України 14.08.2008 за №402, перебуваючи на військовому обліку, будучи військовозобов`язаним, у зв`язку з оголошенням загальної мобілізації і призовом на військову службу в Збройні Сили України за мобілізацією ОСОБА_4 пройшов військово-лікарську комісію, за наслідками якої його визнано придатним для проходження військової служби.

14.02.2024 о 11:20 годині військовозобов`язаному ОСОБА_4 була вручена повістка про явку для відправки 21.02.2024 о 06:30 годині до ІНФОРМАЦІЯ_2 та подальшого направлення у військову частину НОМЕР_1 для проходження військової служби під час мобілізації, а також попереджено про кримінальну відповідальність у разі відмови від проходження військової служби.

Проте, будучи достовірно обізнаним про проведення на території України мобілізації, ОСОБА_4 без поважних причин свідомо не прибув 21.02.2024 о 06:30 годині до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 , для проходження служби до військової частини НОМЕР_1 .

Після того, діючи умисно, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією, ОСОБА_4 без поважних причин, не маючи права на відстрочку від призову за станом здоров`я та інших поважних причин, умисно ухилився від виконання свого конституційного обов`язку та ухилився від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину не визнав і показав, що 25.11.2023 року він похрестився в свідка ОСОБА_11 .

01.02.2024 йому додому принесли повістку по явку на 06.02.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_4 . У зазначений день він з`явився до військкомата і йому дали направлення для проходження медичної комісії. 08-09.02.2024 він пройшов комісію, отримав висновок, відповідно до якого його визнано придатним для проходження військової служби. Зазначений висновок і довідку про те, що він є свідком ОСОБА_11 , він віддав працівнику військкомату та роз`яснив, що через свої релігійні переконання не може служити. Цього ж дня він подав майору ОСОБА_12 заяву, в якій зазначив, що не може проходити військову службу. Також йому була вручена повістка на 21.02.2024 для відправки у військову частину зв`язківцем. 20.02.2024 він зателефонував у військкомат і повідомив, що не прийде по повістці. При цьому обвинувачений показав, що у військкоматі його попереджали про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Також ОСОБА_4 показав, що він проходив військову службу за військово-обліковою спеціальністю санінструктор. У його обов`язки входило лікування людей, перев`язки тощо. Його віра дозволяє надавати людям медичну допомогу, але перев`язки він робити не може, оскільки останнім часом почав боятися крові, що ніяк не пов`язано з його вірою. У лютому 2024 року у військкоматі йому пропонували навчатися на зв`язківця, але він відмовився, оскільки після цього його могли відправити туди, де вбивають і багато крові.

Незважаючи на те, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину не визнав, його вина повністю доказана показами свідків, які є логічними і послідовними.

Свідок ОСОБА_7 показав, що він працює на посаді старшого офіцера відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 . У лютому 2024 року, точної дати не пам`ятає, ОСОБА_4 був направлений для проходження ВЛК, за результатами якої його визнано придатним для військової служби. Оскільки обвинувачений посилався на свої релігійні переконання, 14.02.2024 йому була вручена повістка на відправку на 21.02.2024 на навчання, які були максимально віддалені від бойових дій: навчання в центрі на зв`язківця. Також ОСОБА_4 був попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від проходження військової служби та йому роз`яснено, що чинним законодавством не передбачено альтернативну службу під час мобілізації. Крім того, свідок додав, що той факт, що обвинувачений став членом релігійної організації після введення в Україні військового стану, наштовхує на думку, що він це зробив навмисно.

Свідок ОСОБА_8 показала, що вона є сестрою ОСОБА_4 . Останні 2-3 роки брат не працює, проживає за рахунок випадкових заробітків. Він вивчає ОСОБА_13 та останні 3-4 роки ходить проповідувати по людях. ОСОБА_14 було направлено для проходження ВЛК, за результатами якої його визнано придатним. У військкоматі він повідомим, що є Свідком Єгови, але йому була вручена бойова повістка на 21.04.2024. У зазначений день брат не з`явився до військкомату, оскільки поїхав у м. Суми до лікаря.

Свідок ОСОБА_9 показала, що вона є матір`ю ОСОБА_4 . Останній ще з часів навчання в училищі вивчав православну Біблію, а з кінця 2020 року почав читати Біблію Свідків Єгови. У лютому 2024 року син пройшов медичну комісію, яка визнала його придатним для військової служби, після чого йому вручили повістку. ОСОБА_14 сподівався, що його не візьмуть, оскільки він є Свідком Єгови, але вона сказала, що з цього нічого вийде та потрібно їхати в м. Суми до лікаря, що він і зробив.

Свідок ОСОБА_10 показав, що в 1997 році він охрестився та виконує обов`язки священнослужителя релігійного об`єднання Свідків Єгови в Білопільській громаді. З кінця 2020 року до них на служби почав ходити ОСОБА_4 , а в 2021 році він запропонував йому вивчати Біблію вдвох. У листопаді 2023 року останній охрестився. Після отримання повістки ОСОБА_4 зателефонував йому. Свідок порадив обвинуваченому проходити медичну комісію. Після того, як останньому була вручена бойова повістка, він надав йому телефон адвоката. Єдиною причиною неприбуття до військкомату було те, що ОСОБА_4 є Свідком Єгови.

Крім показів обвинуваченого, свідків, факт вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину підтверджується також письмовими матеріалами справи:

- повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 22.02.2024, згідно з яким ОСОБА_4 без поважних причин ухилився від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період;

- копією журналу видачі повісток військовозобов`язаним по ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якого 14.02.2024 ОСОБА_4 отримав повістку про явку 21.02.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- копією розписки, з якої вбачається, що 14.02.2024 ОСОБА_4 отримав повістку;

- копією довідки ВЛК від 16.02.2024 №184, згідно з якою ОСОБА_4 визнано придатним до військової служби;

- копією картки обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного від 09.02.2024, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано придатним до військової служби;

- копією облікової картки до військового квитка № НОМЕР_2 , з якого вбачається, що з 16.06.1995 по 20.08.1996 ОСОБА_4 проходив строкову військову службу на посаді санітарного інспектора середнього медичного персоналу;

- копією військового квитка, згідно з яким ОСОБА_4 придатний до військової служби;

- копією книги відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якої вбачається, що 21.02.2024 ОСОБА_4 не з`явився до військкомату;

- довідкою Виконавчого комітету Миколаївської селищної ради від 29.02.2024, згідно з яким ОСОБА_4 не звертався до селищної ради із заявою про заміну йому проходження військової служби під час мобілізації на альтернативну службу;

- заявою від 14.02.2024, відповідно до якої ОСОБА_4 звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 з проханням направити його на невійськову службу;

- довідкою від 07.02.2024 №3452, з якої вбачається, що з 25.11.2023 ОСОБА_4 є присвяченим охрещеним служителем Релігійного об`єднання Свідків Єгови в Україні. Як Свідок Єгови він бере участь у проповідуванні доброї новини;

- листом повідомленням від 20.02.2024, згідно з яким ОСОБА_4 повідомив начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 , що не з`явиться 21.02.2024 за повісткою, оскільки це суперечить його релігійним переконанням.

Жоден із зазначених доказів сторона захисту не просила визнати неналежним чи недопустимим.

У суду немає підстав не довіряти зазначеним вище доказам, оскільки вони не викликають сумнівів щодо їх достовірності та в своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи ОСОБА_4 про те, що він не міг проходити військову службу у зв`язку з релігійними переконаннями, суд вважає безпідставними у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Конституції України ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань. У разі якщо виконання військового обов`язку суперечить релігійним переконанням громадянина, виконання цього обов`язку має бути замінене альтернативною (невійськовою) службою.

Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» передбачено, що ніхто не може з мотивів своїх релігійних переконань ухилятися від виконання конституційних обов`язків. Заміна виконання одного обов`язку іншим з мотивів переконань допускається лише у випадках, передбачених законодавством України.

Законом України «Про альтернативну (невійськову) службу» визначено організаційно-правові засади альтернативної (невійськової) служби (далі - альтернативна служба), якою відповідно до Конституції України має бути замінене виконання військового обов`язку, якщо його виконання суперечить релігійним переконанням громадянина.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу» на альтернативну службу направляються громадяни, які підлягають призову на строкову військову службу і особисто заявили про неможливість її проходження як такої, що суперечить їхнім релігійним переконанням, документально або іншим чином підтвердили істинність переконань та стосовно яких прийнято відповідні рішення.

Статтею 1 цього Закону передбачено, що альтернативна служба є службою, яка запроваджується замість проходження строкової військової служби і має на меті виконання обов`язку перед суспільством. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження права громадян на проходження альтернативної служби із зазначенням строку дії цих обмежень.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлює такі види військової служби: строкова військова служба, військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період, військова служба за контрактом осіб рядового складу, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки, військова служба за контрактом осіб офіцерського складу, військова служба за призовом осіб офіцерського складу, військова служба за призовом осіб з числа резервістів в особливий період.

Вказаний Закон встановлює, що строкова військова служба та військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період - це два самостійні види військової служби і Законом України «Про альтернативну (невійськову) службу» альтернативна служба запроваджується замість проходження строкової військової служби.

Заміна військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період на альтернативну (невійськову) службу, Законом не встановлена.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 - на всій території України введено воєнний стан.

Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України - оголошено про проведення загальної мобілізації.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної НОМЕР_3 у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України (ухилення від призову за мобілізацією), є відносини, що забезпечують обороноздатність України, зокрема, комплектування її Збройних Сил, на які відповідно до ч. 2 ст. 17 Конституції України покладаються найважливіші функції: оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості.

Суспільна небезпечність ухилення від призову за мобілізацією обумовлена тим, що мобілізація пов`язується з умовами особливого періоду в державі - із загрозою нападу, небезпекою державній незалежності України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби, знаючи про відсутність будь-яких рішень щодо заміни на невійськову службу, не маючи підстав на альтернативну службу під час мобілізації на особливий період, отримавши особисто повістку, без поважних причин не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для відправки у ВЧ НОМЕР_1 для проходження військової служби в Збройних силах України за призовом під час мобілізації, на особливий період, чим ухилився від призову за мобілізацією.

Враховуючи, що об`єктивна сторона кримінального правопорушення за ст. 336 КК України виявляється в бездіяльності - ухиленні будь-яким способом від призову за мобілізацією, проаналізувавши зібрані в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

При цьому суд звертає увагу на те, що обвинувачений визнав, що Біблію вивчає більше 40 років: з часів навчання в училищі він вивчав православну Біблію, а з кінця 2020 року - Біблію Свідків Єгови, проте охрестився лише 25 листопада 2023 року. Доказів на підтвердження того, що обвинувачений прийняв хрещення у зв`язку зі своїми глибокими релігійними переконаннями, а не у зв`язку з ухиленням від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, сторона захисту суду не надала.

Також суд звертає увагу на пояснення ОСОБА_4 , відповідно до яких він відмовився навчатися на зв`язківця, оскільки після цього його могли відправити туди, де вбивають і багато крові, а не у зв`язку з його релігійними переконаннями.

Крім того, 21.02.2024 обвинувачений поїхав до лікаря, а не у військкомат, за порадою матері.

Посилання захисників обвинуваченого на рішення ЄСПЛ «Баятян проти Арменії», «Бухатарян проти Арменії», «Цатурян проти Арменії», «Феті Демірташ проти Турції» є безпідставними, оскільки зазначені рішення стосувалися осіб, які задовго до їх призву були охрещені, та ухилилися від призову на строкову військову службу, а не від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

За таких обставин, суд дії ОСОБА_4 кваліфікує за ст. 336 КК України, оскільки він вчинив ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

При призначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є нетяжким, обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, неодружений, дітей не має, офіційно не працює, у громадському житті селища участі не приймає, компрометуючими матеріалами відносно якого старостинський округ не володіє. Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, під час судового розгляду не встановлено.

Тому суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням наведених вище всіх обставин і того, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі.

При цьому суд вважає, що звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України та встановлення іспитового строку не буде достатнім і необхідним для виправлення останнього, оскільки звільнення від відбування покарання з випробуванням військовозобов`язаного, який не маючи передбачених законодавством підстав для відстрочки від призову чи інших поважних причин, у період воєнного стану, при оголошеній загальній мобілізації, умисно проігнорував конституційний обов`язок по захисту Батьківщини під час військової агресії ворога, не лише не сприятиме запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень, а навпаки створить впевненість у безкарності за відмову від захисту Батьківщини. Вказане свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого злочину, оскільки може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, що в умовах воєнного стану є неприпустимим.

При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 15.11.2023 у справі №641/1067/23, відповідно до якої з урахуванням ситуації, яка наразі склалася в країні збройною агресією рф та конституційним обов`язком кожного громадянина по захисту Батьківщини, вчинений умисний нетяжкий злочин, передбачений ст. 336 КК України, представляє значну суспільну небезпечність, тому звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням створює в очах громадян та суспільства в цілому негативне враження безладдя та безкарності, тим паче під час введеного на всій території України воєнного стану та мобілізації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду не застосовувався.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Речові докази: копії облікової картки до військового квітка серії НОМЕР_4 , військового квітка серії НОМЕР_4 ОСОБА_4 , розписки про отримання повістки від 14.02.2024, аркушів книги відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_6 за 21.02.2024, аркушів журналу видачі повісток військовозобов`язаним по ІНФОРМАЦІЯ_6 за 14.02.2024, довідки ВЛК від 09.02.2024 №187, картки обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_4 від 09.02.2024 №187, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, залишити в справі.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя