Дата документу 13.03.2024
Провадження № 1-кп/334/375/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Курахівка Селидове Донецької області, маючого середню освіту, неодруженого, немаючого на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

22.06.2006 Новгородським міським судом Донецької обл. за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном 1 рік;

26.07.2006 Селідовським міським судом Донецької обл. за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 71 КК України, приєднано невідбуте покарання за вироком від 22.02.2006 у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 3 місяці та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці;

12.10.2006 Новгородським міським судом Донецької обл. за ч. 2 ст. 190 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, приєднано невідбуте покарання за вироком від 28.07.2006 у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

13.10.2010 Селідовським міським судом Донецької обл. за ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 357, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. Звільнився 12.02.2013 по відбуттю строку покарання;

06.11.2014 Допропольським районним судом Донецької обл. за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, приєднано невідбута частина покарання за вироком Селідовського міського суду Донецької області від 20.04.2014 та остаточно визначено у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. 23.01.2015 Апеляційним судом Запорізької області на підставі ст. 5 ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014 скорочено навпіл невідбуту частину покарання;

20.04.2014 Селідовськйм міським судом Донецької обл. за ч. 2 ст. 190 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки;

23.03.2016 Артьомівським районним судом Донецької обл. за ч. 2 ст. 190 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 71 КК України, приєднано невідбуту частину покарання за вироком Добропольського районного суду Донецької обл. від 06.11.2014 та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці. На підставі ч, 5 ст. 72 КК України, враховано тримання під вартою з 21.12.2013 до 22.01.2015 та з 15.09.2015 до 23.03.2016, звільнений у залі суду по відбуттю строку покарання;

10.05.2016 Селідовськйм міським судом Донецької обл. за ч. 2 ст. 190 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік;

27.03.2017 Добропольським районним судом Донецької обл. за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано строк з 20.07.2016 до 27.03.2017;

26.08.2016 Красноармійськім міським судом Донецької обл. за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст.ст. 71, 72 КК України приєднано невідбутий строк за вироком Селідовського міського суду Донецької обл. від 10.05.2016 та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 3 місяці;

09.08.2018 Артемівським міським судом Донецької обл. за ч. 2 ст. 190 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Добропольського міського суду Донецької обл. від 27.03.2017 та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. Звільнився 20.12.2018 по відбуттю строку покарання;

20.11.2019 Красноармійським міським судом Донецької обл. за ч. 2 ст. 190 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік;

12.02.2020 Красноармійським міським судом Донецької обл. за ч. 2 ст. 190 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України частково приєднано покарання за вироком Красноармійського міського суду Донецької обл. від 20.11.2019 та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців;

03.06.2020 Допропольським міським судом Донецької обл. за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. Звільнений 27.04.2022 по відбуттю строку покарання

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України,

установив:

29.06.2022, приблизно об 11 годині 05 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому в ході судового розгляду місці, переслідуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з мобільних номерів НОМЕР_1 , НОМЕР_2 здійснив телефонні дзвінки потерпілому ОСОБА_8 , на номер НОМЕР_3 , при цьому представившись знайомим потерпілого на ім`я ОСОБА_8 , та під вигаданим наміром став розповідати про те, що він знаходиться на окупованій території і від нього солдати РФ вимагають грошові кошти, на що потерпілий, будучі введений в оману та впевнений у тому, що дійсно розмовляє зі своїм знайомим погодився перевести грошові кошти у якості допомоги останньому, та 29.06.2022, приблизно об 11 годині 28 хвилин, перерахував власні грошові кошти у сумі 5500 гривень 00 копійок з належної йому банківської картки емітованої АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_4 , на банківську картку АТ «Універсалбанк» № НОМЕР_5 , яка оформлена на ОСОБА_4 , та яку останній продиктував потерпілому в ході телефонної розмови.

Після чого, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, перевів у готівку отримані шахрайським шляхом грошові кошти потерпілого ОСОБА_8 , та в подальшому розпорядився ними на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 5500 гривень 00 копійок.

Суд кваліфікує умисні дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Крім того, 27.03.2023 приблизно об 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому судом місці, переслідуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння мат реальної шкоди потерпілому ОСОБА_6 , з мобільного номеру НОМЕР_6 здійснив телефонний дзвінок на номер НОМЕР_7 , належний потерпілому, представившись його знайомим на ім`я ОСОБА_10 , та під вигаданим наміром став розповідати про те, що він потрапив в халепу та з нього вимагають грошові кошти співробітники поліції, на що останній, будучі, введений в оману та впевнений у тому, що розмовляє зі своїм знайомим, 27.03.2023, приблизно о 12 годині 24 хвилин, о 13 годині 13 хвилин та 13 годині 37 хвилин, перерахував власні грошові кошти у сумі 5500 гривень 00 копійок, грошові кошти у сумі 7500 гривень 00 копійок та грошові кошти у сумі 8500 гривень 00 копійок з належної йому банківської картки емітованої АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_8 , на банківську картку АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» № НОМЕР_9 , оформлену на ОСОБА_11 , який не будучі обізнаний у злочинних намірах останнього перевів у готівку переведені потерпілим грошові кошти та в подальшому передав їх ОСОБА_4 .

Далі ОСОБА_4 , не зупиняючи на досягнутому, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на 'заволодіння чужим майном шляхом обману, 27.03.2023, одразу після отримання грошового переказу від потерпілого ОСОБА_6 , переслідуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману, в ході телефонної розмови з потерпілим ОСОБА_6 , видаючи себе за чоловіка на ім`я ОСОБА_10 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свої дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння мат реальної шкоди потерпілому, в ході телефонної розмови з останнім знову попрохав перевести грошові кошти у зв`язку з тим, що потрави в халепу, на що ОСОБА_6 , будучі введений в оману, та впевнений що допомагає своєму знайомому, 27.03.2023, приблизно о 14 годині 40 хвилин здійснив поповнення мобільного номеру телефону НОМЕР_10 , оператора «ВФ Україна», який знаходився у користуванні ОСОБА_4 на суму 1500 гривень 00 копійок, а також приблизно о 14 годині 45 хвилині здійснив поповнення вказаного мобільного номеру телефону на суму 1500 гривень 00 копійок.

Після, ОСОБА_4 , не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, 27.03.2023, одразу після отримання першого грошового переказу від потерпілого ОСОБА_6 , переслідуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману, в ході телефонної розмови з потерпілим ОСОБА_6 , видаючи себе за чоловіка на ім`я ОСОБА_10 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свої дій та бажаючи настання суспільно- небезпечних наслідків у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому, в ході телефонної розмови з останнім Знову попрохав перевести грошові кошти у зв`язку з тим, що потрапив в халепу, на що ОСОБА_6 , будучі введений в оману, та впевнений що допомагає своєму знайомому, 27.03.2023, приблизно о 14 годині 09 хвилин, перерахував власні грошові кошти у сумі 10000 гривень 00 копійок з належної йому банківської картки емітованої АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_8 , на банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_11 , оформлену на ОСОБА_13 , який не будучі обізнаний у злочинних намірах останнього перевів у готівку переведенні потерпілим грошові кошти та в подальшому передав їх ОСОБА_4 .

Далі, ОСОБА_4 , не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману, 27.03.2023, одразу після отримання першого грошового переказу від потерпілого ОСОБА_6 , переслідуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману, в ході телефонної розмови з потерпілим ОСОБА_6 , видаючи себе за чоловіка на ім`я ОСОБА_10 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому, в ході телефонної розмови з останнім знову попрохав перевести грошові кошти у зв`язку з тим, що потрави у халепу, на що ОСОБА_6 , будучі введений в оману, та впевнений що допомагає своєму знайомому, 27.03.2023, приблизно о 15 годині 12 хвилин, перерахував власні грошові кошти у сумі 1000 гривень 00 копійок з належної йому банківської картки емітованої АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_8 , на банківську картку «А-Банк» № НОМЕР_12 , оформлену на ОСОБА_14 .

Після чого, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, отримавши шахрайським шляхом грошові кошти ОСОБА_6 , в подальшому розпорядився ними на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 36000 гривень 00 копійок.

Суд кваліфікує умисні дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Крім цього, 18.06.2023, приблизно о 10 годині 05 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому судом місці, переслідуючи злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з мобільного номеру НОМЕР_13 здійснив телефонний дзвінок потерпілому ОСОБА_7 , на номер НОМЕР_14 , представившись його знайомим на ім`я ОСОБА_8 , та під вигаданим наміром став розповідати про те, що він потрапив у халепу і йому терміново потрібно грошові кошти на що потерпілий, будучі впевнений в тому, що дійсно розмовляє зі своїм знайомим, погодився перевести грошові кошти у якості допомоги останньому, та 18.06.2023, приблизно о 10 годині 13 хвилин, перерахував власні грошові кошти у сумі 1200 гривень 00 копійок з належної йому банківської картки емітованої «Укргазбанк» № НОМЕР_15 , на банківську картку АТ «Таскомбанк» № НОМЕР_16 , оформлену на ОСОБА_15 , який не будучі обізнаний у злочинних намірах останнього перевів у готівку переведені потерпілим грошові кошти та в подальшому передав їх ОСОБА_4 .

Далі, ОСОБА_4 , не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману 18.06.2023, одразу після отримання першого грошового переказу від потерпілого ОСОБА_7 , переслідуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, в ході телефонної: розмови з потерпілим ОСОБА_7 видаючи Себе за чоловіка на ім`я ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння матреальної шкоди потерпілому, в ході телефонної розмови з останнім знову попрохав перевести грошові кошти у зв`язку з тим, що потравив в халепу, на що ОСОБА_7 , будучі введений в оману, та впевнений що допомагає своєму знайомому, 18.06.2023, приблизно о 13 годині 27 хвилин, та приблизно о 13 годині 31 хвилин, за допомогою терміналу «Айбокс», розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чарівна, перерахував власні грошові кошти в сумі 4500 гривень 00 копійок та 3500 гривень 00 копійок на банківську картку емітовану «Універсалбанк» № НОМЕР_17 , яка оформлена на ОСОБА_17 , та на банківську картку емітовану «Універсалбанк» № НОМЕР_18 , яка оформлена на ОСОБА_18 , які не будучі обізнані у злочинних намірах останнього перевели у готівку грошові кошти Потерпілого та в подальшому передали їх ОСОБА_4 .

Після чого, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, отримавши шахрайським шляхом грошові кошти ОСОБА_7 , в подальшому розпорядився ними на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 9200 гривень 00 копійок.

Суд кваліфікує умисні дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно

05 лютого 2024 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілими ОСОБА_7 і ОСОБА_19 укладена угода про примирення. 26 березня 2024 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_8 укладена аналогічна угода про примирення підозрюваного з потерпілим.

Згідно змісту вказаної угоди, ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, та сторони погодилися на призначення останньому покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки зі звільненням останнього на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

Також в угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди сторонами кримінального провадження, а саме для потерпілих і обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку, для обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а для потерпілих позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди, з яким сторони погодилися, а також наслідки її невиконання.

У судовому засіданні обвинувачений та потерпілі підтримали угоду про примирення, просили її затвердити.

Прокурор не заперечувала щодо затвердження угоди про примирення між потерпілими та обвинуваченим.

Обвинувачений беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, із запропонованим видом та мірою покарання погодився.

Перевіривши угоду про примирення між потерпілими та обвинуваченим вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника та потерпілих, суд приходить до висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про примирення з огляду на таке.

Судом з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє свої права, визначені в п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винним, та вид покарання.

Також судом встановлено, що потерпілі повністю розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України.

На підставі пояснень обвинуваченого та потерпілих суд переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим. Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, часткове відшкодування матеріальної шкоди.

Обставинами, що обтяжує відповідно до ст. 67 КК України покарання, є рецидив злочину, вчинення злочину в умовах воєнного стану.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення.

Керуючись статтями 314, 374, 468, 469, 471, 473-475, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

ухвалив:

затвердити угоду про примирення, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, і призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1