Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/940/23
Провадження № 1-кп/644/281/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2024 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000236 від 12.07.2022 у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Люботин Харківської області, громадянина України, українця, одруженого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, у військовому званні «солдат», на момент вчинення кримінального правопорушення займав посаду кулеметника 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого за ч. 5 ст. 407 КК України

УСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №6 від 14.03.2022 солдата ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було призначено до військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду кулеметника 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ОСОБА_5 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за мобілізацією в особливий період.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким внесено часткову зміну до статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ), строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України № 341/2022 від 17 травня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 23.08.2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України №757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 21.11.2022 строком на 90 діб.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших, про все, що сталося з ним і стосується виконання службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження зобов`язаний доповідати безпосередньому начальникові.

Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч.3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно з вимогами ст. 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці строкової служби у вільний від занять та робіт час мають право вільно переміщатися по території військової частини, а під час звільнення - і в межах гарнізону. Виїзд офіцерів, прапорщиків(мічманів), військовослужбовців, що проходять військову службу за контрактом, за межі гарнізону здійснюється з дозволу командира військової частини. Виїзд військовослужбовців строкової служби за межі гарнізону (за винятком випадків відбуття у відпустку або відрядження) забороняється.

Однак, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби, перебуваючи на посаді кулеметника 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , 03.07.2022 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, без дозволу командування та поважних причин тимчасово, незаконно ухилився від проходження військової служби та провів час на власний розсуд.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_5 в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, та за відсутності законних підстав, в умовах воєнного стану, без поважних причин та відповідного дозволу командирів, 03.07.2022 самовільно залишив місце несення служби, а саме: ВОП «Горізонт», що закріплений за військовою частиною НОМЕР_1 та розташовувався у мікрорайоні « АДРЕСА_2 . У період з 03.07.2022 по 26.11.2022 ОСОБА_5 перебував за межами місця несення служби, знаходячись постійно вдома за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, солдат ОСОБА_5 в період з 03.07.2022 по 26.11.2022 в умовах воєнного стану, незаконно постійно перебував поза межами місця проходження військової служби, тобто тимчасового розташування військової часини НОМЕР_1 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05 серпня 2022 року № 600/11-1 Про внесення змін до наказу № 600/11 від 04.07.2022 «Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення частини» солдату ОСОБА_5 було призупинено виплату грошового забезпечення та виведено в розпорядження командира військової частини.

За час відсутності на території військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 обов`язки з військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами території військової частини України в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд, до моменту добровільного звернення до Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві 26.11.2022.

У судовому засіданні суду надана угода про визнання винуватості, яка укладена 27 червня 2024 року між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 . Згідно угоди обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення у судовому провадженні. При призначенні покарання сторони врахували відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність обставин, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, який не судимий, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, має на утриманні двох неповнолітніх дітей постійне місце проживання обвинуваченого, дійшли згоди про призначення покарання із застосуванням норми ст. 69 КК УкраїниЮ, перейшовши до покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 5 ст. 407 КК України, а саме у виді 2 (двох) років позбавлення волі.Також у даній угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , його захисник адвокат ОСОБА_4 та прокурор підтвердили, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор просив затвердити угоду на визначених умовах, та зазначив, що угода укладена добровільно; надав матеріали, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 також просили затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за викладених в обвинувальному акті та угоді обставин.

Враховуючи те, що прокурор та обвинувачений досягли угоди про визнання обвинувачення, підписали її, обвинувачений беззаперечно визнав свою провину у вчиненні інкримінованого правопорушення, між сторонами досягнута домовленість про призначення покарання, суд розглядає кримінальне провадження з обвинувальним актом відповідно до положень ст. ст. 468-475 КПК України .

Дослідивши угоду про визнання винуватості, суд дійшов висновку, що укладена угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 407 КК України кваліфіковано правильно, тобто самовільне залишення місця служби без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

Наслідки укладення та затвердження судом угоди про визнання винуватості були роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_5 , який наслідки зрозумів і наполягав на затвердженні угоди.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що укладена угода підлягає затвердженню.

При цьому, Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 15 від 28.12.1996 «Про практику призначення військовослужбовцям покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні» зазначав, що покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні застосовується у випадках, коли засуджених можна залишити на військовій службі й виправити в умовах дисциплінарної частини. Цей вид покарання може бути застосований і до військовослужбовців, які вчинили злочини середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі, за умови, що суд, враховуючи особу винного й обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, дійде висновку про можливість призначення такого покарання.

Суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин за пред`явленим обвинуваченням за ч. 5 ст. 407 КК України до набрання законної сили Законом України від 13 грудня 2022 року № 2839-IX, яким було змінено ч.1 ст.69 КК України, а тому до нього може бути застосовано ч. 1 ст. 69 КК України.

Цивільний позов, речові докази та судові витрати відсутні.

В строк відбуття покарання ОСОБА_5 слід зарахувати термін перебування під вартою з 23.12.2022, коли до нього було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 26.12.2022 року, коли він був звільнений із слідчого ізолятора після сплати застави.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили слід залишити у вигляді застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК України, - суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 червня 2024 року, що укладена у кримінальному провадженні за № 0000236 від 12.07.2022 між ОСОБА_5 та прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 .

ОСОБА_5 визнати винуватим за ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного виконання вироку.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, за період з 23.12.2022 по 26.12.2022 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді застави.

Після набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді застави з покладеними обов`язками - скасувати.

Заставу, визначену ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 23.12.2022 у розмірі 124050 (сто двадцять чотири тисячі ) грн 00 коп., внесену 23.12.2022 за обвинуваченого ОСОБА_5 заставодавцем ОСОБА_7 на розрахунковий рахунок територіального управління ДСА України в Харківській області повернути заставодавцю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), відповідно до ст. 182 КПК України, після набрання вироком суду законної сили.

Роз`яснити обвинуваченому, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 Кримінального кодексу України, а також тягне за собою наслідки, встановлені статтею 476 Кримінального процесуального кодексу України.

На вирок суду може бути подана апеляція з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1