Справа № 646/1833/24
№ провадження 1-кп/646/566/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

11.03.2024 м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000112 від 20.01.2024за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Північної Осетії-Аланії, м. Владикавказ РФ, громадянина України, із незакінченою вищою освітою, не одруженого, не працюючого, мешкав до арешту за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:1)14.11.2017 Суворовським районним судом м. Одеси за ст.ст. 187 ч. 1, 187 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 7 років 7 днів позбавлення волі.2) 25.02.2020 Суворовським районним судом м. Одеси за ст.ст. 187 ч. 2, 69, 187 ч. 1, 70 ч. 1 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі.3) 30.05.2022 Суворовським районним судом м. Одеси за ст.ст. 187 ч. 1, 187 ч. 2, 70 ч. 1, 72 ч. 5 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Вироком Одеського апеляційного суду від 16.02.2023 вирок Суворовського районного суду м. Одеса від 30.05.2022 скасовано в частині призначеного покарання, призначено покарання за ст.ст. 187 ч. 1, 187 ч. 2, 70 ч. 1, 72 ч. 5 КК України до 7 років позбавлення волі із конфіскацією усього майна, яке є його власністю.4) 26.05.2023 Суворовським районним судом м. Одеси за ст.ст. 186 ч. 4, 71, 72 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України зарахувати в строк відбування призначеного покарання частково відбуте за вироком Одеського апеляційного суду від 16.02.2023, а саме час перебування під вартою у період часу з 29.06.2017 по 25.02.2020 з розрахунку день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.10.2023 вирок Суворовського районного суду м. Одеса від 26.05.2023 змінено. Виключено з мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання на зарахування частково відбутого покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 30.05.2022, скасованого в частині призначеного покарання вироком Одеського апеляційного суду від 16.02.2023, а саме час перебування під вартою у період часу з 29.06.2017 по 25.02.2020 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 , засуджений вироком Суворівського районного суду м. Одеси від 26.05.2023, зміненого ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.10.2023, за ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, знаходячись в місцях позбавлення волі, на шлях виправлення та перевиховання не став, та в період відбування покарання в державній установі «Диканівська виправна колонія (№ 12)» вчинив злочин проти правосуддя за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 з 22.09.2022 знаходиться в місцях позбавлення волі, а з 24.11.2023 по теперішній час відбуває покарання в державній установі «Диканівська виправна колонія (№ 12)», розташованій по вул. Лелюківська, 1 у м. Харкові. По прибуттю до установи засудженому ОСОБА_3 роз`яснені права та обов`язки засудженого та вимоги режиму відбуття покарання.

Однак, засуджений ОСОБА_3 під час відбуття покарання у державній установі «Диканівська виправна колонія (№ 12)», діючи умисно, з метою порушення режиму відбуття покарання, вирішив стати на шлях злісної непокори законним вимогам адміністрації установи, у зв`язку з чим систематично порушував вимоги режиму відбування покарання, за що був 9 разів притягнутий у встановленому законом порядку до дисциплінарної відповідальності, у тому числі 2 рази поміщався до дисциплінарного ізолятору.

Крім того, на підставі ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.12.2023 засудженого ОСОБА_3 було переведено до приміщення камерного типу строком на один місяць.

Проте, незважаючи на вжиті заходи дисциплінарного характеру, засуджений ОСОБА_3 належних висновків не зробив та в період часу з 16.01.2024 по 18.01.2024 повторно проявив злісну непокору законним вимогам представників адміністрації державної установи «Диканівська виправна колонія (№ 12)» - багаторазово відмовився виконувати встановлені законодавством вимоги.

Так, 16.01.2024 о 10:00 год. в розташуванні житлового приміщення № 1 дільниці посиленого контролю державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» представником адміністрації установи - заступником начальника відділу із соціально-виховної та психологічної роботи майором внутрішньої служби ОСОБА_6 у присутності чергового помічника начальника установи підполковника внутрішньої служби ОСОБА_7 , завідувача медичної частини № 12 ОСОБА_8 та засуджених ОСОБА_9 і ОСОБА_10 засудженому ОСОБА_3 оголошено приступити до виконання чергування згідно з затвердженим графіком - навести порядок в розташуванні житлового приміщення № 1 дільниці посиленого контролю установи, де він відбуває покарання, а саме: підмести та помити підлогу, витерти пил з підвіконня. При цьому, засуджений ОСОБА_3 прибиральним інвентарем (відро з водою, ганчірка, швабра, віник, совок, гумові рукавички) був забезпечений, одягнений і взутий за сезоном. Однак, засуджений ОСОБА_3 , маючи умисел на злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, в категоричній формі відмовився приступити до виконання чергування, мотивуючи свою відмову власними переконаннями.

ОСОБА_3 попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 391 КК України та додатково роз`яснено вимоги ст.ст. 103, 107, 118, 132 КВК України. Після цього, заступник начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи майором внутрішньої служби ОСОБА_6 знову звернувся з вимогою до засудженого ОСОБА_3 приступити до виконання чергування згідно з затвердженим графіком, на що останній відповів категоричною відмовою.

Наслідком вищевказаних дій засудженого ОСОБА_3 стало невиконання обов`язків, передбачених ч. З ст. 107, ч. 5 ст. 118 КВК України, п. З Розділу II Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 № 2823/5.

Крім того, 17.01.2024 о 10:30 год. в розташуванні житлового приміщення № 1 дільниці посиленого контролю державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» представником адміністрації установи - заступником начальника відділу із соціально-виховної та психологічної роботи майором внутрішньої служби ОСОБА_6 у присутності чергового помічника начальника установи підполковника внутрішньої служби ОСОБА_11 , завідувача медичної частини № 12 ОСОБА_8 та засуджених ОСОБА_9 і ОСОБА_10 засудженому ОСОБА_3 оголошено приступити до виконання чергування згідно з затвердженим графіком - навести порядок в розташуванні житлового приміщення № 1 дільниці посиленого контролю установи, де він відбуває покарання, а саме: підмести та помити підлогу, витерти пил з підвіконня. При цьому, засуджений ОСОБА_3 прибиральним інвентарем (відро з водою, ганчірка, швабра, віник, совок, гумові рукавички) був забезпечений, одягнений і взутий за сезоном. Однак, засуджений ОСОБА_3 , маючи умисел на злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, в категоричній формі відмовився приступити до виконання чергування, мотивуючи свою відмову власними переконаннями.

ОСОБА_3 знову попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 391 КК України та додатково роз`яснено вимоги ст.ст. 103, 107, 118, 132 КВК України. Після цього, заступник начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи майором внутрішньої служби ОСОБА_6 знову звернувся з вимогою до засудженого ОСОБА_3 приступити до виконання чергування згідно з затвердженим графіком, на що останній відповів категоричною відмовою.

Наслідком вищевказаних дій засудженого ОСОБА_3 стало невиконання обов`язків, передбачених ч. З ст. 107, ч. 5 ст. 118 КВК України, п. З Розділу II Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 № 2823/5.

Крім того, 18.01.2024 о 11:00 год. в розташуванні житлового приміщення № 1 дільниці посиленого контролю державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» представником адміністрації установи - заступником начальника відділу із соціально-виховної та психологічної роботи майором внутрішньої служби ОСОБА_6 у присутності чергового помічника начальника установи майора внутрішньої служби ОСОБА_12 , завідувача медичної частини № 12 ОСОБА_8 та засуджених ОСОБА_9 і ОСОБА_10 засудженому ОСОБА_3 оголошено приступити до виконання чергування згідно з затвердженим графіком - навести порядок в розташуванні житлового приміщення № 1 дільниці посиленого контролю установи, де він відбуває покарання, а саме: підмести та помити підлогу, витерти пил з підвіконня. При цьому, засуджений ОСОБА_3 прибиральним інвентарем (відро з водою, ганчірка, швабра, віник, совок, гумові рукавички) був забезпечений, одягнений і взутий за сезоном. Однак, засуджений ОСОБА_3 , маючи умисел на злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, в категоричній формі відмовився приступити до виконання чергування, мотивуючи свою відмову власними переконаннями.

ОСОБА_3 знову попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 391 КК України та додатково роз`яснено вимоги ст.ст. 103, 107, 118, 132 КВК України. Після цього, заступник начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи майором внутрішньої служби ОСОБА_6 знову звернувся з вимогою до засудженого ОСОБА_3 приступити до виконання чергування згідно з затвердженим графіком, на що останній відповів категоричною відмовою.

Наслідком вищевказаних дій засудженого ОСОБА_3 стало невиконання обов`язків, передбачених ч. З ст. 107, ч. 5 ст. 118 КВК України, п. З Розділу II Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 № 2823/5.

Мотивом невиконання обов`язків засудженим ОСОБА_3 є внутрішні переконання засудженого, який прагне підтримувати та поширювати традиції злочинного світу та не намагається довести своє виправлення в період відбування покарання, причиною психологічна установка особи на протиправну поведінку.

Отже, засуджений ОСОБА_3 , відбуваючи покарання в державній установі «Диканівська виправна колонія (№ 12)», виконав усі дії, які вважав за необхідне, з метою порушення режиму відбуття покарання та злісної непокори законним вимогам співробітників адміністрації установи.

09 лютого 2024 року між прокурором Слобідської окружної прокуратури ОСОБА_4 , який згідно із статтею 37 КПК України має повноваження прокурора у кримінальному провадженні за №0000112 від 20.01.2024 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, була укладена угода про визнання винуватості у приміщенні державної установи «Диканівська виправна колонія №12», за адресою: м. Харків, вул. Лелюківська, буд. 1.

Із змісту даної угоди встановлено, що ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, за обставин, викладених у повідомленні про підозру, сприяв проведенню досудового розслідування, беззастережно визнає обвинувачення в обсязі обставин, що викладені у повідомленні про підозру.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_3 буде призначене покарання за ст. 391 КК України, у виді 1 (одного) року позбавленні волі. На підставі ч. 1 ст. 71 України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Суворівського районного суду м. Одеси від 26.05.2023, зміненого ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.10.2023, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 6 (шести) років 7 (семи) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Крім того, угодою встановлені наслідки її укладання і затвердження, відповідно до вимог ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 просив затвердити цю угоду.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, визнав свою винуватість в інкримінованому йому діянні, просив її затвердити і призначити узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала думку підзахисного та просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, або будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Крім того судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК та КК України, і тому вона може бути затверджена судом. На умовах цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки правова кваліфікація кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим є правильною за ст. 391 КК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч. 7ст. 474 КПК України, відсутні.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє його права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України.

Суд також переконаний в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

Як видно з матеріалів досудового розслідування у проваджені зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.

Таким чином, дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ст. 391 КК України, тобто злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

Також суд враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст.66 КК України, а саме: щире каяття.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, а саме: рецидив злочинів.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, узгоджена обвинуваченим у присутності його захисника та прокурором, визначена за наявності до того законних підстав, а тому не суперечить інтересам суспільства.

Суд також вважає, що обставини, які пом`якшують покарання, обставини, що обтяжують покарання, дані про особу ОСОБА_3 , який раніше судимий: 1) 14.11.2017 Суворовським районним судом м. Одеси за ст.ст. 187 ч. 1, 187 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 7 років 7 днів позбавлення волі.2) 25.02.2020 Суворовським районним судом м. Одеси за ст.ст. 187 ч. 2, 69, 187 ч. 1, 70 ч. 1 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі.3) 30.05.2022 Суворовським районним судом м. Одеси за ст.ст. 187 ч. 1, 187 ч. 2, 70 ч. 1, 72 ч. 5 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Вироком Одеського апеляційного суду від 16.02.2023 вирок Суворовського районного суду м. Одеса від 30.05.2022 скасовано в частині призначеного покарання, призначено покарання за ст.ст. 187 ч. 1, 187 ч. 2, 70 ч. 1, 72 ч. 5 КК України до 7 років позбавлення волі із конфіскацією усього майна, яке є його власністю.4) 26.05.2023 Суворовським районним судом м. Одеси за ст.ст. 186 ч. 4, 71, 72 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України зарахувати в строк відбування призначеного покарання частково відбуте за вироком Одеського апеляційного суду від 16.02.2023, а саме час перебування під вартою у період часу з 29.06.2017 по 25.02.2020 з розрахунку день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.10.2023 вирок Суворовського районного суду м. Одеса від 26.05.2023 змінено. Виключено з мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання на зарахування частково відбутого покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 30.05.2022, скасованого в частині призначеного покарання вироком Одеського апеляційного суду від 16.02.2023, а саме час перебування під вартою у період часу з 29.06.2017 по 25.02.2020 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, перебуває на обліку з 25.11.2009 з приводу психічні розлади та поведінкові розлади внаслідок вживання декількох наркотичних речовин та інших ППР, не одружений, не працюючий, характер кримінального правопорушення та інші обставини, цілком враховані угодою про визнання винуватості знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.

Оскільки обвинуваченому ОСОБА_3 судом призначено покарання у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати реально, тому до набрання вироком законної сили стосовно нього необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Цивільний позов не заявлено, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.369-371, 373-376, 468-475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 09 лютого 2024 року між прокурором Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_13 та обвинуваченим ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000112 від 20.01.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України.

ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Суворівського районного суду м. Одеси від 26.05.2023, зміненого ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.10.2023 та остаточно призначити покарання у виді 6 (шести) років 7 (семи) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту постановлення вироку, тобто з11 березня 2024 року.

Обрати стосовно ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» - до набрання вироком законної сили.

Речовий доказ у кримінальному провадженні: матеріальний носій інформації, а саме DVD-R диск розміром: діаметр диска 12 см, діаметр внутрішнього отвору 1,5 см, товщина 1,2 мм., на одній із сторін диску є напис заводський MEDIA, одна сторона диска безбарвна, переливається кольором веселки, глянсова поверхня, інша сторона диску білого кольору із заводським надписом «MEDIA DVD-R 4.7 GB 16Х 120 MIN», - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Роз`яснити обвинуваченому, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 Кримінального кодексу України, а також тягне за собою наслідки, встановлені статтею 476 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1