Справа № 683/3985/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1 ,

з участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинові кримінальне провадження №0000291, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 вересня 2023 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Мальки Старокостянтинівського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , депутатом не обирався, раніше не судимий,

за ч.4 ст.402 КК України,

в с т а н о в и в:

Військовослужбовець за мобілізацією солдат ОСОБА_4 близько 18 години 00 хвилин 31 серпня 2023 року, перебуваючи на території постійного місця дислокації військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без поважних причин, в умовах воєнного стану, з метою ухилитися від відбуття до нового місця служби, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 28, 29, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, будучи ознайомленим з бойовим наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28 серпня 2023 року №156т в присутності командування військової частини НОМЕР_1 , представників ІНФОРМАЦІЯ_2 та військовослужбовців 1-го батальйону охорони, відкрито відмовився виконати вказаний бойовий наказ командира військової частини НОМЕР_1 про відбуття з пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 та прибуття до в/ч НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) з метою виконання завдань за призначенням, чим вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та пояснив, що будучи ознайомленим з бойовим наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28 серпня 2023 року №156т в присутності командування військової частини, відмовився виконати вказаний бойовий наказ про відбуття з пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 та прибуття до в/ч НОМЕР_2 . Зазначив, що на момент відмови від виконання наказу мав серйозні захворювання серця, у зв`язку з чим невдовзі йому було проведено оперативні втручання та висновком лікарської комісії від 18 січня 2024 його визнано обмежено придатним до військової служби. Незважаючи на це, він продовжує проходити службу. Зазначив, що цілком усвідомлював, що на момент оголошення наказу не мав законних підстав його не виконувати, просив суворо його не карати.

Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ст.349 КПК України показаннями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо вищевказаних фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення.

Таким чином, дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.4 ст.402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

При призначенні покарання судом враховуються конкретні обставини справи, спричинені наслідки, поведінка обвинуваченого під час та після вчинення злочину.

При обранні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем проходження служби характеризується посередньо, вчинив тяжкий злочин, незважаючи на стан здоров`я, продовжує проходити військову службу.

Обставини, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує покарання судом визнається щире каяття.

Крім того, суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання вчинення злочину внаслідок збігу тяжких обставин, оскільки він відмовився виконати наказ командира військової частини через вкрай незадовільний стан здоров`я

Як убачається з медичної документації, наявної в матеріалах справи, під час проходження військової служби ОСОБА_4 з 05 по 12 червня 2023 року перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом гіпертонічна хвороба, неускладнений гіпертензивний криз, змішаний зоб, цукровий діабет другого типу та медичною комісією 24 липня 2023 року встановлено, що вказані захворювання пов`язані з проходженням військової служби. Крім того, 04 листопада 2023 року ОСОБА_4 проведено оперативне втручання та відповідно до висновку військово-лікарської комісії від 18 січня 2024 року №127 його визнано обмежено придатним до військової служби, непридатним до служби у високо мобільних, десантно-штурмових військах, плавсклад, морській піхоті, спецсорудах.

Ураховуючи викладене, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, принцип гуманізму, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про можливість призначення йому покарання на підставі ст. 69 КК України нижче нижчої межі, передбаченої санкцією ч.4 ст. 402 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Відповідно до ст. 58 КК України покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк.

Із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання (ч. 2 ст. 58 КК України).

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 є військовослужбовцем, ураховуючи обставини справи та особу винного, суд уважає за необхідне на підставі ст. 58 КК України замінити призначене йому покарання у виді позбавлення волі на службове обмеження на той самий строк з відрахуванням у дохід держави 20 відсотків з його грошового забезпечення

При цьому суд уважає, що з огляду на продовження воєнного стану в Україні, високої необхідності держави у військовослужбовцях, саме таке покарання надасть можливість обвинуваченому продовжувати проходити військову службу, та шляхом відрахування в дохід держави частини його грошового забезпечення принести більшу суспільну користь.

На думку суду, саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Підстави для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу відсутні.

Керуючись ст.ст.349, 368, 370, 374-376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України та із застосуванням ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.58 КК України замість 2 років позбавлення волі призначити ОСОБА_4 покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 2 (два) роки із відрахуванням в дохід держави 20 відсотків із суми його грошового забезпечення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя