УХВАЛА

Іменем України

10.06.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження №0002239 від 02.06.2019 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стара Котельня Андрушівського району Житомирської області, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 185 КК України,ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Житомира, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 121 КК України,

встановив:

На розгляді в суді знаходиться зазначене кримінальне провадження, відповідно якого ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 185КК України за наступних обставин.

01.06.2019 приблизно о 3 год ОСОБА_8 , який перебував поблизу будинку правосуддя, що за адресою: АДРЕСА_3 , побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_9 . Після чого між останніми на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла суперечка, в результаті якої у ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень громадянину ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів особистої неприязні та з метою завдання удару, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, під час зазначеного конфлікту, із прикладанням фізичної сили кулаком правої руки умисно наніс ОСОБА_9 удар в область обличчя, тим самим умисно завдав останньому фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Крім того, 01.06.2019 приблизно о 05 год 55 хв у ОСОБА_8 , який перебував поблизу парка культури та відпочинку ім. Ю. Гагаріна, що за адресою: АДРЕСА_4 , виник злочинний умисел на викрадення грошових коштів із банківської картки, яка знаходилась у куртці, яку його знайомий ОСОБА_6 раніше відкрито викрав, у ОСОБА_9 , про що повідомив ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з прямим умислом з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення за рахунок інших осіб, розуміючи протиправний характер перерахував з банківської картки ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 на власну банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 грошові кошти у сумі 1184 гривні, тобто таємно викрав грошові кошти, належні ОСОБА_9 . Після цього, ОСОБА_8 разом із викраденими грошовими коштами місце вчинення злочину залишив та розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 1184 гривні.

Під час судового розгляду надійшло клопотання від захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження у зв?язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності. Обґрунтовуючи, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в умисному завданні удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесного ушкодження та у таємному викраденні чужого майна, тобто у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 185 КК України. Дані про вказані обставини були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002239 від 02.06.2019 року. Таким чином ОСОБА_8 відповідно обвинувального актувчинив кримінальні правопорушення відповідно до обвинувального акту за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 185 КК України, які відносяться до проступків, строки давності щодо яких спливають після 3 років.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник та інший обвинувачений у судовому засіданні підтримали вказане клопотання та просили його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження у зв?язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 . При цьому прокурор зазначив, що обвинувачений інших кримінальних правопорушень не вчиняв, що підтверджується відповідним документом - вимогою про відсутність наявності судимостей щодо обвинуваченого та з моменту вчинення кримінальних правопорушень минуло понад 3 років.

Представник потерпілого ОСОБА_4 заперечувала щодо задоволення даного клопотання. Показала, що ОСОБА_5 кошти не відшкодував по заявленому позову.

Обвинуваченому роз`яснено наслідки закриття кримінального провадження за нереабілітуючою обставиною. Однак, ОСОБА_5 не заперечував проти закриття справи відповідно до положень ст. 49 КК України.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Звільнення від кримінальної відповідальності за строками давності, передбачені ст. 49 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КК України, «Умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень» - карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Згідно ч. 1 ст. 185 КК України, «Таємне викрадення чужого майна (крадіжка)» - карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

З наведеного можна зробити висновок, що строк давності в даному випадку складає три роки з дня вчинення кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

У даному кримінальному провадженні строк давності не призупинявся. В розшуку останній не перебував.

Згідно ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

У кримінальному провадженні відсутні відомості, що ОСОБА_8 вчинено новий злочин.

Згідно матеріалів справи, подія кримінальних правопорушень відбулася 01.06.2019. З цього виходить, що проміжок часу з моменту вчинення кримінальних правопорушень складає понад 3 років, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності за проступок.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29.05.2019 року у справі № 287/359/14-к, суд прийшов до висновку, що у нормах КПК не вбачається, що при вирішенні питання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України необхідно враховувати позицію обвинуваченого щодо визнання чи невизнання ним вини у пред`явленому обвинуваченні.

В мотивувальній частині постанови Верховного Суду від 12.11.2019 року у справі №566/554/16-к вказується про те, що у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КПК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закривається кримінальне провадження та звільняється особа від кримінальної відповідальності. Визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 284 КПК закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Суд роз`яснив обвинуваченому наслідки закриття провадження. У судовому засіданні, обвинувачений не заперечував проти закриття кримінального провадження.

З огляду на наведене та враховуючи всі доводи сторін, останні правові мотиви та рішення прийняті Верховним Судом, клопотання захисника підлягає до задоволення, а кримінальне провадженню закриттю, оскільки на час надходження провадження до суду спливли строки давності, передбачені ст. 49 КК України та перебіг давності не зупинявся та не переривався, обвинувачений в розшук не оголошувався.

Цивільний позов потерпілого до обвинувачених про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду в частині стягнення відносно ОСОБА_5 . Роз`яснити, що особа, позов якої залишено без розгляду, має право звернутися до суду повторно в порядку передбаченому законодавством України.

Керуючись ст. 49 КК України та ст. ст. 128, 284 КПК України,

постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження у зв?язку із закінченням строків давності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 185 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0002239 від 02.06.2019 - закрити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 , 1996 року народження до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про стягнення в солідарному порядку матеріальних збитків на суму 117613, 50 грн, а також моральної шкоди 500000 грн - залишити без розгляду в частині стягнення відносно останнього.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1