ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/424/24 Справа № 705/1935/24 Категорія: ст.331 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції).

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси матеріали кримінального провадження №0000089 від 01.03.2023 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 квітня 2024 року, якою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, дія ухвали про продовження строку запобіжного заходу закінчується 14 червня 2024 року, з визначенням розміру застави та покладенням, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України,-

в с т а н о в и л а :

У провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебувають матеріали кримінального провадження №0000089 від 01.03.2024 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, та ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2, ч.3 ст.307 КК України.

У підготовчому судовому засіданні 16 квітня 2024 року ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області продовжено відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, дія ухвали про продовження строку запобіжного заходу закінчується 14 червня 2024 року, з визначенням розміру застави та покладенням, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Продовжуючи ОСОБА_7 даний запобіжний захід, місцевий суд виходив з того, що ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.10.2023 ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було неодноразово продовжено, останній раз ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м.Черкаси від 14.03.2024 в межах строку досудового розслідування, а саме до 19.04.2024 включно.

До закінчення дії попередньої ухвали суду про тримання під вартою обвинуваченого судовий розгляд не може бути завершений з об`єктивних причин, оскільки 16.04.2024 проводиться лише перше підготовче судове засідання.

Суд вважає, що на даний час сторона обвинувачення належним чином обґрунтувала наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були враховані при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також наявність обставин, які вказують, що заявлені ризики не зменшились.

При цьому суд враховує, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, може вдатися до відповідних дій.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

При розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою суд враховує, що не зменшились та продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, наявність яких була встановлена при застосуванні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зокрема, ризик переховування обвинуваченого від суду, оскільки можливе притягнення до кримінальної відповідальності та суворість покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна за скоєння кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , може бути розцінена ним більш небезпечним ніж переховування та втеча. Також з достатньою вірогідністю продовжує існувати ризик незаконного впливу на свідків та інших обвинувачених, з метою зміни ними показів на його користь, а також беручи до уваги, що жодні особи ще не допитані у судовому засіданні, та ризик вчинення інших кримінальних правопорушень.

Таким чином, при вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення наявних ризиків.

У підготовчому судовому засіданні не встановлено даних про зменшення чи відсутність ризиків, а також про наявність достатніх стримуючих факторів для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Тому суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора, оскільки застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе належним чином запобігти наявним ризикам.

Також суд не вбачає підстав для зміни розміру застави, визначеної в ухвалі слідчого судді від 14.03.2024, яка вже була зменшена з вісімдесяти на шістдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в разі внесення якої обвинувачений підлягає звільненню з під варти.

Не погоджуючись з ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 квітня 2024 року, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі посилається на те, що при винесенні ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 квітня 2024 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, було порушено його право на захист за ч.1 ст.52 КПК України, не було надано належного захисту.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та уточнив свої вимоги, просив обрати щодо нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, за адресою: АДРЕСА_1 або змінити розмір застави до 100 000 гривень та його захисника ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу свого підзахисного, прокурора ОСОБА_6 , про залишення апеляційної скарги без задоволення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст.199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

На думку колегії суддів, доводи апелянта про порушення його права на захист, відповідно до ч.1 ст.52 КПК України, є безпідставними.

Згідно з положеннями кримінального процесуального закону обвинувачений має право мати захисника, з яким уклав угоду про надання правової допомоги, а також на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених КПК України та законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ч.1 ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, які відносяться до злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, в тому числі у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 квітня 2024 року, вбачається, що розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, проводився за участю обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_15 . У мотивувальній частині ухвали зазначено, що захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_15 , вбачає підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт та зменшення розміру застави. Обвинувачений ОСОБА_7 у підготовчому засіданні підтримав позицію свого захисника ОСОБА_15 .

Всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає порушення права на захист обвинуваченого, оскільки розгляд клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно нього проведено за участі захисника ОСОБА_15 . Судом першої інстанції дотримано вимог ч.1 ст.52 КПК, оскільки участь захисника у даному провадженні є обов`язковою.

Вважаючи на викладене, рішення судді першої інстанцій є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає - безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , без задоволення.

Керуючись ст.ст.183, 199, 331, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 квітня 2024 року, якою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, дія ухвали про продовження строку запобіжного заходу закінчується 14 червня 2024 року, з визначенням розміру застави та покладенням, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, - залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді