ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 621/2642/21 Номер провадження 11-кп/814/998/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000833, за апеляційними скаргами прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_8 - захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 01 березня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Комсомольське Зміївського району Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, визнано винуватим та засуджено:

- за ч. 3 ст. 286-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 7 років.

Частково задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 10 970 грн. на відшкодування витрат на поховання та 1 500 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 відшкодування матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, з урахуванням офіційного індексу інфляції, починаючи стягнення з 08.06.2021 і до досягнення дітьми повноліття.

До набрання вироком законної сили застосовано у відношенні ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою та з 01.03.2023 встановлено рахувати строк відбуття покарання.

Відповідно до частини 5 статті 72 Кримінального кодексу України строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 в період часу з 07.06.2021 по 22.12.2021 у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» зараховано до відбутого покарання із розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

Скасовано накладений арешт на майно, вирішено порядок стягнення судових витрат та долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, 07 червня 2021 близько 01:30 години ОСОБА_13 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, тобто з порушенням вимог пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України, яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, керуючи належним ОСОБА_14 технічно-справним автомобілем «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі «Харків-Зміїв-Балаклія» зі сторони с. Задонецького Зміївського району в напрямку м. Зміїв Харківської області. В якості пасажира на передньому пасажирському сидінні вказаного автомобіля знаходився ОСОБА_15 . Під час руху на ділянці автодороги на 31 км + 800 м, в межах м. Змієва Харківської області, ОСОБА_7 , діючи необережно, не переконавшись у безпеці своїх дій, обрав небезпечну швидкість руху та прийоми керування автомобілем, за яких допустив втрату контролю над керуванням автомобілем і допустив його виїзд за межі проїзної частини на праве по ходу свого руху узбіччя, де в подальшому відбулось перекидання вказаного транспортного засобу на дах.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля ОСОБА_15 було спричинено сукупну травму тіла, яка супроводжувалась крововтратою, з послідуючою зупинкою серцевої діяльності, дихання і функцій центральної нервової системи, від якої він помер в кареті швидкої медичної допомоги в ході транспортування до медичного закладу.

В цій дорожній обстановці водій ОСОБА_7 порушив вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Порушення водієм ОСОБА_7 зазначеної вимоги Правил дорожнього руху знаходилося в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та її наслідками.

Зазначеними діями ОСОБА_7 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 3 ст. 286-1 КК України у виді 10 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на 10 років. В іншій частині вирок залишити без змін.

Вказує, що не оспорюючи кваліфікацію дій та доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому злочину, правильності кваліфікації дій засудженого, вважає, що вирок місцевого суду підлягає скасуванню у зв`язку невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості.

Зазначає, що ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, проте станом на день винесення вироку останній перед потерпілою стороною не вибачився, вину свою не визнав, не має стійких соціальних зв`язків, не відшкодував грошових коштів за заподіяну шкоду, внаслідок смерті ОСОБА_15 .

Звертає увагу, що під час судового розгляду судом змінено запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 з тримання під вартою на більш м`який та, маючи реальну можливість щодо налагодження відносин із сім`єю загиблого, не вибачився, не відшкодовував жодних грошових коштів.

Вказує, що під час дебатів потерпіла сторона наполягала на найсуворішій мірі покарання для обвинуваченого, крім того, під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено будь-яких пом`якшуючих обставин.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 - захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати, постановити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_7 та відмовити в задоволенні цивільного позову.

Скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що з самого початку розгляду вказаної справи суддя ОСОБА_1 не об`єктивно та упереджено проводив розгляд справи, надавав перевагу стороні обвинувачення, обмежував сторону захисту в можливості реалізовувати свої процесуальні права та судом порушено право обвинуваченого на справедливий суд.

Виявивши не об`єктивність та упередженість судді ОСОБА_1 стороною захисту була подана заява про відвід судді ОСОБА_1 .

Вказує, що сторона захисту на підготовчому засіданні до суду подавала два клопотання про повернення обвинувального акту прокурору обґрунтовуючи тим, що стороною обвинувачення була порушено ст. 9 та 91 КПК України, а також вказаний обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, так як у вказаному обвинувальному акті відсутня інформація про посаду прокурора ОСОБА_6 , який підписав та затвердив вказаний обвинувальний акт, а також відсутня інформація про ім`я та по батькові слідчих, які проводили досудове розслідування. Незважаючи на вище вказане головуючий суддя відмовив у задоволенні заявлених клопотань, що підтверджує вище вказане про не об`єктивність розгляду справи та упередженість головуючого судді з самого початку розгляду справи.

Посилається на невідповідності висновків суду викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується тим, що потерпілий ОСОБА_10 , свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_19 ,не були свідком дорожньо - транспортної пригоди і свідчень суду про розвиток механізму дорожньо - транспортної пригоди не надавали, а тому їх свідчення не є доказом винуватості ОСОБА_7 у вказаній справі.

Інші письмові докази, на які посилається місцевий суд у вироку є процесуальними документами, а тому не є доказом винуватості ОСОБА_7 у вказаній справі.

Огляд місця дорожньо - транспортної пригоди проводився без участі ОСОБА_7 , хоча при прибутті слідчого ОСОБА_20 на місце огляду ОСОБА_7 знаходився на місці пригоди. Слідчим ОСОБА_20 перед початком огляду місця пригоди ОСОБА_7 не роз`яснювалися його права та обов`язки, у протоколі огляду місця дорожньо - транспортної пригоди маються виправлення, також інформація зазначена у протоколі огляду не відповідає додаткам до вказаного протоколу. В розділі «Місце дорожньо - транспортної пригоди» не зазначена прив`язка до кілометру, а лише вказана траса Харків - Зміїв - Балаклія, протокол заповнений не повністю, відсутня інформація про постраждалих, у зв`язку з чим, вважає протокол недопустимим.

Крім того вказує, що в ході допиту ОСОБА_7 в суді останній вказав про те, що підпис ставив в протокол огляду не на місці огляду, а у же в будівлі поліції у м. Харкові, що є також недопустимим.

Зазначає, що схема дорожньо - транспортної пригоди складалася без участі ОСОБА_7 , та він участі в замірах не приймав, зафіксована інформація в схемі ДТП не відповідає даним в дійсності, а також даним, які містяться в протоколі огляду місця ДТП, що є недопустимим. Крім того, на схемі відсутній підпис спеціаліста, який приймав участь у огляді, що є недопустимим.

Посилається, що ілюстративна таблиця стороною обвинувачення надана суду без оригіналів плівки з вище вказаними фото, або цифрового пристрою чи носія, на якому містяться оригінали вказаних фото, що свідчить про недопустимість, як належного доказу вказаної ілюстративної таблиці. Також, ілюстративна таблиця не узгоджується з протоколом огляду місця ДТП та схемою ДТП, більш того в ілюстративній таблиці вказано, що огляд місця ДТП 20.08.2021, а ДТП відбулася 07.06.2021.

Вказує, що роздруківка результатів проходження Драгеру не вписана в додаток протоколу огляду місця ДТП, однак була надана суду стороною обвинувачення разом з протоколом огляду місця ДТП. Сторона обвинувачення не пояснила суду яким чином вказана роздруківка має відношення до даного протоколу огляду місця події, а також взагалі до вказаної справи.

Звертає увагу суду, що проведення освідування ОСОБА_7 за допомогою газоаналізатору здійснював не слідчий, який проводив огляд місця пригоди, а невстановлені, як в ході досудового розслідування, так і в ході судового розслідування особи. зазначає, що відсутня будь - яка інформація про прилад ( його серію, номер), яким проводилося освідування та документи, які підтверджують можливість використання вказаного приладу для освідування (повірка), а тому не може бути доказом винуватості ОСОБА_7 .

Також вказує, що копії акту медичного огляду надані стороною обвинувачення суду є неналежним та недопустимим доказом у вказаній справі, так як стороною обвинувачення суду не надано для огляду оригінал вказаного акту.

Висновок щодо до результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння № 1103 сторона обвинувачення суду не надавала. Копія висновку, яка була надано суду стороною обвинувачення є неналежним та недопустимим доказом у вказаній справі, так як стороною обвинувачення не було надано суду оригіналу вказаного висновку.

Результат токсикологічного дослідження стороною обвинувачення суду не надавався. Копія результату токсикологічного дослідження, яку сторона обвинувачення надавала є неналежним та недопустимим доказом у вказаній справі, так як сторона обвинувачення не надала суду оригіналу вказаного висновку.

Вказує, що стороною обвинувачення не надано направлення слідчого на освідування до медичного закладу, що також вказує на неналежність та недопустимість копії акту, копії висновку та копії результату токсикологічного дослідження, як доказу. Більш того підставою для огляду та відібрання зразків в даному випадку є саме постанова прокурора, за наслідками чого повинна бути призначена та проведена експертиза, а в даному випадку цього зроблено не було.

Зазначає, що огляд трупа проводився до внесення відомостей в ЄРДР, що суперечить вимогам ст. 214 КПК України. Також звертає увагу суду на те, що смерть ОСОБА_15 настала близько 03 години при виїзді з сел. Безлюдівка в бік Харкова, тобто на території Харківського району Харківської області, яку обслуговує відділ поліції № 3 з дислокацією у м. Мерефа. Огляд трупу проводився у АДРЕСА_2 та обслуговується відділом поліції № 1 ( Холодногірський) РУП № 3 ГУНП в Харківській області. Огляд трупа проводився слідчим відділу поліції № 1 РУП № 1 ГУНП в Харківській області, який обслуговує (Основ`янський район), у зв`язку з чим вважає, що огляд трупу проводила не уповноважена на це особа.

Висновок судово - медичної експертизи № 10-12/1874-Дм/21 проводився на підставі постанови слідчого, яка складена відповідно до протоколу огляду трупу, який проводився у супереч вимогам ст. 214 КУП України. При призначенні слідчим постанови про проведення судово - медичної експертизи підозрюваного ОСОБА_7 ознайомлено не було, що порушувало право підозрюваного на захист. При проведенні судово - медичної експертизи підозрюваний ОСОБА_7 не залучався, чим порушувалися права підозрюваного на захист. Вказана судово - медична експертиза виконана експертом з порушенням Інструкції з призначення та проведення експертиз та ст. 102 КПК України, а саме у вказаному висновку відсутні ім`я та по батькові експерта, відсутня інформація про місце мешкання померлого, та його документ, що посвідчує особу, відсутній опис отриманих експертом матеріалів. Слідчий не надавав експерту труп ОСОБА_15 , для його розтину та проведення експертизи, а натомість експерт самостійно всупереч вимогам Інструкції з призначення та проведення експертиз став проводити розтин з метою виконання експертизи. Експерт також посилається на лист № 1071/1102 та протокол огляду, який експерту також слідчим не надавався. Висновок судово - медичної експертизи не містить інформації про причинний зв`язок смерті з даною дорожньо - транспортною пригодою, так як таке питання слідчим перед експертом не ставилося, натомість вказано про те, що смерть насильницька.

Висновок судової автотехнічної експертизи № 15879/18335/18336/18337 від 19.07.2021 вказує та підтверджує лише про стан гальмівної системи, ходової частини та рульового керування автомобіля Шевролет - Авео, які знаходилися до ДТП та в момент ДТП в справному стані. Вказаний висновок не є доказом порушення ОСОБА_7 вимог Правил дорожнього руху України, в яких він обвинувачується.

Отримання зразків крові та слини для експертизи проводився з порушенням норм КПК України, а саме згідно до постанови прокурора відібрання зразків дозволено слідчому ОСОБА_23 , а згідно зданими протоколу відібрання зразків відібрання проводила ОСОБА_24 , при цьому постанова про залучення спеціаліста відсутня, а тому вказаний протокол є неналежним та недопустимим доказом.

Зазначає, що висновок судово - імунологічної експертизи № 14/1336 - Дм/21 надає суду лише інформацію про те, що кров ОСОБА_7 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти - В, а тому не є доказом винуватості ОСОБА_7 у вказаній справі.

Висновок судово - імунологічної експертизи № 14/1337 - Дм/21 надає суду лише інформацію про те, що на фрагменті гігієнічної палички зі змивом з важеля для перемикання коробки передач вилучених в ході огляду автомобіля «Шевролет -Авео » р/н НОМЕР_1 наявність поту не встановлена, а тому вказаний висновок не є доказом винуватості ОСОБА_7 у вказаній справі.

Висновок судово - імунологічної експертизи № 14/1338 - Дм/21 надає суду лише інформацію про те, що на фрагменті гігієнічної палички зі змивом з поверхні внутрішньої сторони ручки водійської двері вилучиним в ході огляду автомобіля « Шевролет - Авео » р/н НОМЕР_1 наявність поту не встановлена, а тому вказаний висновок не є доказом винуватості ОСОБА_7 у вказаній справі.

Висновок судово - імунологічної експертизи № 14/1339 - Дм/21 надає суду лише інформацію про те, що кров ОСОБА_15 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти - В, а тому не є доказом винуватості ОСОБА_7 , у вказаній справі.

Висновок судово - імунологічної експертизи № 14/1340 - Дм/21 надає суду лише інформацію про те, що в змиві з поверхні рульового колеса, вилученому на ватну паличку в ході огляду автомобіля « Шевролет - Авео » р/н НОМЕР_1 наявність поту не встановлена, а тому вказаний висновок не є доказом винуватості ОСОБА_7 у вказаній справі.

Висновок судово - імунологічної експертизи № 14/1341 - Дм/21 надає суду лише інформацію про те, що на козирку переднього пасажирського місця автомобіля, вилученому в ході огляду автомобіля «Шевролет - Авео» р/н НОМЕР_1 наявність поту не встановлена, а тому вказаний висновок не є доказом винуватості ОСОБА_7 у вказаній справі.

Висновком судово - імунологічної експертизи № 14/1342 - Дм/21 надає суду інформацію про те, що на козирку водійського місця вилученого в ході огляду автомобіля « Шевролет - Авео » р/н НОМЕР_1 знайдено сліди поту, та реакцію абсорбції - елюції виявлений антигент А. Такий результат вказує на те, що піт в цього об`єкті може походити , як від людини - невидільника, так і від людини - видільника, з груповою належністю крові Аз ізогемаглютиніном анти В, якими можуть бути, як ОСОБА_15 , так і ОСОБА_7 . На вище вказаному козирку з водійського місця наявність поту не встановлена, а тому вказаний висновок не є доказом винуватості ОСОБА_7 ,

Висновок судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121 -21/15343-ІТ проведеної на підставі постанови старшого слідчого ВР злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області від 05.07,2021 року є неналежним та недопустимим доказом, так як вказаний висновок судовим експертом виконано на підставі постанови слідчого, в якій вказані неіснуючі вихідні данні (про неправильно вибрану швидкість водієм ОСОБА_7 , про те, що водій ОСОБА_7 не впорався з керуванням та інші). Підтвердження вище вказаного є те, що слідчим ОСОБА_23 на момент призначення автотехнічної експертизи не була встановлена швидкість руху автомобіля Шевролет - Авео, а тому звинувачення в неправильному виборі швидкості та втраті керування є абсурдом. Слідчий не знайшов жодного доказу, який би підтверджував думку слідчого про неправильний вибір швидкості та втрату керування автомобілем водієм ОСОБА_7 . Обвинувачений ОСОБА_7 на момент призначення експертизи був в статусі підозрюваного і слідчий призначивши вказану експертизу не ознайомив підозрюваного ОСОБА_7 з вказаною постановою, що позбавило останнього права на подання зауважень, надання можливості надати додаткові дані, поставити питання експерту і так далі.

Зазначає, що постанова про призначення комплексної судово- медичної та автотехнічної експертизи не є доказом винуватості ОСОБА_7 а слугує лише підставою для проведення вказаної експертизи експертною установою.

Висновок комісійної судово - медичної експертизи № 08 - 286/ 2021 вказує лише на те, що в ході дорожньо - транспортної пригоди ОСОБА_7 не отримав тілесних ушкоджень, а значить не є доказом винуватості ОСОБА_7 у вказаній справі.

Звертає увагу, що сторона обвинувачення не надала суду постанови про призначення комісійної судово - медичної експертизи, та як така в ході досудового розслідування не призначалася слідчим, а тому вказаний висновок є неналежним та допустимим доказом у вказаній справі.

Висновок комісійної судово-медичної експертизи № 08-287/2021 2021 вказує лише на те, що при судово - медичній експертизі трупу були встановлені певні тілесні ушкодження та, що вони утворилися в умовах дорожньо - транспортної пригоди07.06.2021.

Звертає увагу суд про те, що у висновку вказаної комісійної експертизи не вказано про причинний зв`язок тілесних ушкоджень зі смертю ОСОБА_15 та сторона обвинувачення не надала суду постанови про призначення комісійної судово - медичної експертизи, та як така в ході досудового розслідування слідчим не призначалася, а тому вказаний висновок є неналежним та допустимим доказом у вказаній справі.

Висновок комплексної судово - медичної та автотехнічної експертизи № 08-288/2021 підтверджує лише перебування на місці водія в автомобілі ОСОБА_25 , а тому вказаний висновок не доказує порушення вимог Правил дорожнього руху України ОСОБА_7 , які перебувають в причинному зв`язку з даною подією та наслідками та не є доказом винуватості ОСОБА_7 у вказаній справі.

Вказує, що копія протоколу огляду та затримання транспорту надана стороною обвинувачення суду є неналежним та недопустимим доказом, так як сторона обвинувачення не надала до суду оригінал вказаного протоколу.

Звертає увагу суду також на те, що огляд та затримання автомобіля Шевролет - Авео р/н НОМЕР_1 проводився без участі ОСОБА_7 , що підтверджується відсутністю підпису ОСОБА_7 у вказаній копії протоколу У наданій стороною обвинувачення копії протоколу огляду та затримання відсутній номер кримінального провадження, відсутній час проведення та складання протоколу затримання, а також підстави затримання, а тому вказаний протокол не є належним та допустимим доказом у вказаній справі.

Зазначає, що постанова про визнання автомобіля речовим доказом та ухвала слідчого судді про тимчасове обмеження керування транспортним засобом, не є доказом винуватості ОСОБА_7 у вказаній справі.

Вказує, що категорично не погоджується з висновками місцевого суду, щодо визнанняненалежним та недопустимим доказом, наданий стороною захисту письмовий доказ «Висновок експерта № 35», посилаючись, що висновок зроблений з урахуванням повідомлених водієм ОСОБА_7 вихідних даних щодо різкого повороту керма автомобіля «Шевролет - Авео» вправо пасажиром ОСОБА_15 . Також, що позиція сторони захисту щодо обставин, які призвели до дорожньо - транспортної пригоди, в частині того, що саме дії пасажира автомобіля ОСОБА_15 стали причиною дорожньо - транспортної пригоди не знайшла свого об`єктивного підтвердження під час судового розгляду, а також спростовується сукупністю доказів, які суд дослідив та ретельно перевірив в судовому засіданні.

Наголошує, що «Висновок експерта № 35» є належним та допустимим доказом.

Також вказує, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 є необґрунтованим та місцевим судом було проігноровано розгляд цивільного позову. Вказує, що в судовому засіданні позивачка лише коротко виклала зміст цивільного позову, при цьому суддею не були досліджені а ні докази додані до позовної заяви, також не було встановлено чим саме підтверджується моральна шкода, що є прямим порушенням норм КПК України та ЦПК України.

Разом з тим вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 1500 000 є завищеним та не відповідає засадам розумності та справедливості, а також є недоведеним у такому розмірі.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції захисник та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити. В той же час заперечили проти доводів скарги прокурора. Прокурор та представник потерпілої підтримали апеляційну скаргу прокурора та просили відмовити в задоволенні скарги захисника.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог Кримінально-процесуального законодавства в частині кваліфікації дій обвинуваченого та призначенні йому покарання.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікація дій за ч.3 ст.286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого є правильним, оскільки ґрунтується на доказах, безпосередньо досліджених судом першої інстанції під час судового слідства, детально наведених та проаналізованих у вироку, як того вимагає ст. 370 КПК України.

У доводах своєї апеляційної скарги захисник стверджує про недопустимість доказів через порушення процесуального порядку їх отримання і як наслідок просить вирок суду скасувати, а провадження закрити, вочевидь, через відсутність складу злочину в діях ОСОБА_7 .

Колегія суддів вважає такі доводи безпідставними на підставі наступного.

У матеріалах кримінального провадження наявна ухвала судді Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_26 від 28.10.2021 про відмову в задоволенні заяви захисника ОСОБА_8 про відвід головуючого судді ОСОБА_1 у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.286-1 КК України.

Згідно даної ухвали, захисник стверджував про упередженість головуючого по справі через незадоволення його клопотання про повернення обвинувального акта прокурору та задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , не врахування доводів сторони захисту щодо дослідження письмових доказів, не перевірки повноважень прокурора.

Суддя, відмовляючи в задоволенні заяви про відвід головуючого по справі, зазначила, що те, що обставини, на які захисник вказує як на підставу для відводу головуючого ОСОБА_1 , фактично є незгода з ухваленими головуючим рішеннями, які могли бути оскаржені в апеляційному порядку з цих підстав, що захисником зроблено не було. Суддя зазначив, що чинним КПК не передбачено як підставу для відводу головуючого у справі відмову у задоволенні клопотань учасників судового провадження.

Оскільки окремому оскарженню в апеляційному порядку ухвала суду про відмову в задоволенні відводу головуючому по справі не підлягає, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що повністю погоджується із висновком судді про відмову у задоволенні відводу головуючого по справі ОСОБА_1 . Зокрема суддя правильно вказав, що незгоду з ухваленим рішенням суду про відмову в задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акту, а також задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, сторона захисту могла реалізувати через оскарження вказаних судових рішень до суду апеляційної інстанції. Що стосується незадоволення клопотань сторони захисту, то вони, як свідчить звукозапис судового засідання, стосувалися не задоволення заперечення захисника проти долучення прокурором письмових доказів, зібраних під час досудового розслідування.

Вказана вимога захисника взагалі суперечить принципу диспозитивності, відповідно до якої сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

До матеріалів кримінального провадження була долучена постанова від 01.09.2021 про зміну групи прокурорів для здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні. Вказана постанова судом була досліджена та стороною захисту відвід прокурору не заявлявся.

Отже, ухвалу судді Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_26 від 28.10.2021 про відмову в задоволенні заяви захисника ОСОБА_8 про відвід головуючого судді ОСОБА_1 слід вважати законною та обґрунтованою.

До початку судового розгляду захисник подав клопотання про повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_7 прокурору для усунення недоліків.

В обґрунтування заявленого клопотання захисник вказав, що обвинувальний акт не містить відомостей про посаду прокурора, який підписав та затвердив обвинувальний акт, відсутнє ім`я та по-батькові слідчого, що склав обвинувальний акт, а також інших слідчих у кримінальному провадженні. Також вказав, що викладені у ньому обставини ґрунтуються на недопустимих доказах.

Відмовляючи у задоволенні цього клопотання, суд вказав, що законом не передбачено повернення обвинувального акту прокурору з тих підстав, що докази є недопустимі, оскільки на стадії підготовчого судового засідання, в якому вирішуються такі клопотання, докази не досліджуються. Посада прокурора, який затвердив обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 міститься в обвинувальному акті на арк.4. Суд констатував, що обвинувальний акт мистить лише прізвище та ініціали слідчих, які здійснювали досудове розслідування, проте повернення обвинувального акту прокурору лише з цих підстав суд вважав надмірним формалізмом.

Слід зазначити, що захисник не оскаржував дану ухвалу в суді апеляційної інстанції. Колегія суддів теж не знаходить підстав для визнання її такою, що ухвалена з істотним порушенням вимог закону і погоджується із висновком суду про відсутність законних та достатніх підстав для повернення обвинувального акта прокурору.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд послався на показання обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 . Хоча потерпіла та свідки не були безпосередніми очевидцями дорожньо-транспортної пригоди, проте їхні показання в сукупності з іншими письмовими доказами дають можливість відтворити реальну картину подій 07.06.2021 та встановити необхідні обставини для ухвалення судом законного та обґрунтованого судового рішення. Також суд послався на письмові докази, які були досліджені під час судового слідства.

Зокрема судом у вироку враховано як докази винуватості ОСОБА_7 наступні докази: лист заступника начальника УОАЗОР ГУНП в Харківській області №3376/119-25/03-2021 від 17.06.2021, з якого вбачається, що даними інформаційної підсистеми "АРМ 102" ІПНП, 07.06.2021 близько 01:30 години, що до ДТП, за участю автомобіля "Chevrolet Aveo", реєстраційний номер НОМЕР_1 , на автодорозі "Харків-Зміїв-Балаклія" поблизу м. Зміїв, надходили наступні повідомлення: о 01:42 з номеру НОМЕР_2 від громадянина, який представився ОСОБА_27 , о 01:47 з номеру НОМЕР_3 від громадянки яка не представилася, які зареєстровані в ЄО ВП №2 Чугуївського РУП за №4921; о 03:18, о 04:04 та о 04:08 з номеру НОМЕР_4 від лікаря ОСОБА_32 (БШМД №1102), яке зареєстровано в ЄО ВП №2 Чугуївського РУП за №4922; рапорти чергового ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області від 07.06.2021; рапорт чергового ВП №1 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області від 07.06.2021 вбачається, що 07.06.2021 о 04:00 годині надійшло повідомлення про смерть ОСОБА_15 ; лист директора КНП Харківської обласної ради "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" №01-638/к від 08.07.2021; 07.06.2021 о 09:16:02 годині були внесені до ЄРДР за № 0000833 відомості про кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 286-1 Кримінального кодексу України; 07.06.2021 начальник відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області надав доручення про проведення досудового розслідування за фактом виявлення дорожньо-транспортної пригоди (том 1 а. п. 132). Того ж числа винесено постанову про створення слідчої групи у складі слідчих ВРЗуСТ СУ ГУНП в Харківській області (том 1 а. п. 133, 134). 07.06.2021 слідчий ВРЗуСТ СУ ГУНП в Харківській області подав на ім`я начальника ВРЗуСТ рапорт щодо виявлення кримінального правопорушення після виїзду на місце події ДТП, що сталася 07.06.2021 близько 01:30 години в районі 31 км + 800 м автодороги "Харків-Зміїв-Балаклія" (том 1 а. п. 135).; протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.06.2021 з ілюстрованою таблицею від 20.08.2021 та схемою наслідків дорожньо-транспортної пригоди від 07.06.2021; роздрукована квитанція - alcotest 6810 на приладі № ARBL-0562 щодо результату огляду на стан алкогольного сп`яніння з газоаналізатора "Drager"; копії акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1103, та висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1103; протокол огляду трупа від 07.06.2021 з ілюстративним матеріалом підтверджується; висновок судово-медичної експертизи №10-12/1874-Дм/21 від 19.07.2021, висновок судової автотехнічної експертизи №15879/18335/18336/18337 від 19.07.2021; протокол отримання зразків для експертизи від 05.07.2021; висновки судово-імунологічних експертиз №14/1336-Дм/21 від 05.07.2021, №14/1340-Дм/21 від 08.07.2021, №14/1339-Дм/21 від 16.07.2021, №14/1338-Дм/21 від 08.07.2021, №14/1341-Дм/21 від 09.07.2021, експертизи №14/1337-Дм/21 від 08.07.2021, експертизи №14/1342-Дм/21 від 10.07.2021, висновок судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/121-21/15343-ІТ від 21.07.2021, висновок комісійної судово-медичної експертизи №08-286/2021 від 20.08.2021; висновок комісійної судово-медичної експертизи №08-287/2021 від 20.08.2021; висновку комплексної судово-медичної та автотехнічної експертизи № 08-288/2021 від 25.08.2021; "Висновок експерта" №10-12/1874-Дм/21 від 07.06-19.07.2021, при судово-медичній експертизі трупу ОСОБА_15 ; копіяї протоколу огляду та затримання транспорту від 07.06.2021; копія полісу №АР/4049998 від 02.05.2021 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ОСОБА_28 є страхувальником забезпеченого транспортного засобу "Chevrolet Aveo", реєстраційний номер НОМЕР_1 . Постановою старшого слідчого ВР злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області від 07.06.2021 транспортний засіб "Chevrolet Aveo", реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.06.2021 накладено арешт на вказаний транспортний засіб з визначенням місця зберігання - майданчик утримання транспортних засобів, розташований за адресою: АДРЕСА_3 ; постановою старшого слідчого ВР злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області від 07.06.2021 визнані речовими доказами: сонцезахисний козирок переднього пасажирського місця автомобіля, сонцезахисний козирок водійського місця автомобіля, змив на ватній паличці з ручки КПП, змив на ватній паличці з поверхні внутрішньої сторони ручки водійської двері, відеореєстратор "Full HD Car Camcorder", які вилучені під час огляду транспортного засобу "Chevrolet Aveo", реєстраційний номер НОМЕР_1 , та на вказані предмети накладено арешт ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова. З протоколу огляду предмету від 17.06.2021 вбачається, що було оглянуто відеореєстратор "Full HD 1080Р Car Camcorder" в якому знаходилась карта Micro CD, однак під час перегляду файлів на носії, відомостей які б стосусвались події ДТП 07.06.2021 не виявлено (том 2 а. п. 200-202). Крім того, постановою старшого слідчого ВР злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області від 17.06.2021 карту Micro CD "Team" 16 GB, яка знаходилась у відеореєстраторі "Full HD Car Camcorder" визнано речовим доказом у кримінальному провадженні (том 2 а. п. 66). Відеореєстратор "Full HD Car Camcorder" без флеш-носія передано на зберігання ОСОБА_8 на підставі наданої ним розписки.

Відхиляючи доводи сторони захисту про недопустимість доказів, суд першої інстанції зазначив наступне.

Відповідно до вимог статей 84-86 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до статті 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно статті 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Досліджені судом зазначені вище показання, речові докази, процесуальні документи та висновки експертів, що надані стороною обвинувачення, у своїй сукупності та взаємозв`язку, незважаючи на доводи сторони захисту щодо їх недостатньої деталізації, містять достатньо відомостей, на підставі яких судом встановлені фактичні обставини кримінального провадження, що підлягають доказуванню відповідно до вимог статті 91 КПК України.

Матеріали кримінального провадження не містять даних, на підставі яких можливо було б стверджувати, що ці докази отримані з порушеннями процесуального закону, в тому числі і права на захист.

Також, матеріали кримінального провадження не містять відомостей, які б свідчили, що сторона захисту була обмежена в можливості надавати докази, зокрема і шляхом ініціювання проведення додаткових судових експертиз в тому разі, якщо б вони вважали, що проведені на підставі постанов слідчого експертизи є неповними.

Суд зазначив, що на підтвердження версії сторони захисту про невинуватість ОСОБА_7 надано висновок судової автотехнічної експертизи №35 від 28.10.2021 (судовий експерт ОСОБА_29 ), в якому зазначено, що в даній дорожній ситуації, при обставинах пригоди вказаних водієм ОСОБА_7 в судовому засіданні, внаслідок різкого повороту керма автомобіля "Chevrolet Aveo" вправо пасажиром ОСОБА_15 міг виникнути та статися занос автомобіля "Chevrolet Aveo" з його розворотом по напрямку ходу часової стрілки з подальшим переміщенням автомобіля "Chevrolet Aveo" в стані заносу за межі проїзної частини, де сталося перекидання автомобіля "Chevrolet Aveo" на дах. З висновку судової автотехнічної експертизи №35 від 28.10.2021 вбачається, що в даній дорожній ситуації, при обставинах пригоди вказаних водієм ОСОБА_7 судовому засіданні, внаслідок різкого повороту керма автомобіля "Chevrolet Aveo" вправо пасажиром ОСОБА_15 міг виникнути та статися занос автомобіля "Chevrolet Aveo" з його розворотом по напрямку ходу часової стрілки з подальшим переміщенням автомобіля "Chevrolet Aveo" в стані заносу за межі проїзної частини, де сталося перекидання автомобіля "Chevrolet Aveo" на дах. Із-за причин, викладених в дослідницькій частині висновку, вирішити експертним шляхом питання "Чи мав водій автомобіля "Chevrolet Aveo", реєстраційний номер НОМЕР_5 технічну можливість уникнути виїзду автомобіля "Chevrolet Aveo", реєстраційний номер НОМЕР_5 за межі проїзної частини та його перекиданню?" та "Чи маються в діях водія автомобіля "Chevrolet Aveo", реєстраційний номер НОМЕР_5 , ОСОБА_7 в даній дорожній ситуації невідповідності із вимогами Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з даною пригодою?" не надається можливим.

Суд зробив висновок, що сторона захисту не була обмежена у можливості подання доказів, тому немає підстав вважати, що докази у кримінальному провадженні зібрані з порушенням права на захист.

Висновок судової автотехнічної експертизи №35 від 28.10.2021 (судовий експерт ОСОБА_29 ) суд визнав неналежним доказом, оскільки він зроблений з урахуванням повідомлених водієм ОСОБА_7 вихідних даних щодо різкого повороту керма автомобіля "Chevrolet Aveo" вправо пасажиром ОСОБА_15 .

Проте, позиція сторони захисту щодо обставин, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, в частині того, що саме дії пасажира автомобіля ОСОБА_15 стали причиною дорожньо-транспортної пригоди, не знайшла свого об`єктивного підтвердження під час судового розгляду, а також спростовується сукупністю доказів, які суд дослідив та ретельно перевірив в судовому засіданні.

Суд зазначив, що показання судового експерта ОСОБА_29 , який надав роз`яснення зазначеного висновку експертизи, не дають підстав вважати цей висновок допустимим доказом саме через відсутність доказів обставин втручання пасажира у керування автомобілем перед ДТП.

Колегія суддів погоджується із висновком суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних. Для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити спеціалістів.

Таким чином закон не визначає обов`язкову участь підозрюваного у проведенні такої слідчої дії як огляд. У даному випадку вказаною нормою закону слідчому надано право запрошувати або не запрошувати до цієї слідчої дії зокрема і підозрюваного. З огляду на викладене, та обставина, що ОСОБА_7 можливо ставив свій підпис не на місці події, а, як він стверджує, у відділу поліції - ніяким чином не впливає на допустимість цього доказу. Більш того, як правильно вказав у вироку суд, ОСОБА_7 підписував вказаний протокол огляду та додатки до нього без будь-яких зауважень та застережень.

Наявне у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.06.2021 виправлення часу початку слідчої дії, жодним чином не впливає на зміст зафіксованої у даному протоколі слідчої дії, а тому таке виправлення не впливає на допустимість цього доказу.

Твердження захисника про відсутність інформації у протоколі про загиблих спростована змістом протоколу, де у графі «відомості про труп та опис його одягу» зазначено, що труп оглянутий слідчим за місцем фактичної загибелі особи.

Покликаючись до вимог ст. 237 КПК України колегія суддів вважає, що оскільки схема місця ДТП є додатком до протоколу огляду місця ДТП, то і відповідно до вимог ч.3 вказаної статті, участь ОСОБА_7 у її складанні не є обов`язковою. Захисник у апеляційній скарзі не наводить у чому полягає недійсність інформації на схемі ДТП та водночас не зазначає яка саме інформація є дійсною, щоб колегія суддів могла її перевірити та врахувати.

Твердження захисника про те, що ілюстрована таблиця до протоколу огляду від 07.06.2021 є недопустимим доказом через зазначення у ній дати 20.08.2021, позаяк подія мала місце в інший день, а також не долучення оригіналів плівки, колегія суддів вважає надуманими. Так, відповідно до встановлених обставин справи водій автомобіля Шевролет - Авео р/н НОМЕР_1 порушив вимоги ПДР, внаслідок чого мала місце ДТП. Як видно на ілюстрованій таблиці вказано саме автомобіль Шевролет - Авео р/н НОМЕР_1 . Обвинувачений ОСОБА_7 підтверджує, що він керував даним автомобілем 07.06.2021 та потрапив у ДТП і після цього був затриманий та утримувався під вартою. Очевидно, що зазначена у таблиці дата 20.08.2021 є опискою. Що стосується ненадання суду оригіналів плівки чи іншого цифрового носія із фотографіями, то слід зазначити, що обвинувачений не заперечує, що це саме його автомобіль на фотографіях, а отже відсутні підстави для сумнівів у достовірності ілюстрованої таблиці. Під час складання протоколу був залучений спеціаліст ОСОБА_30 , якому були роз`яснені права згідно ст. 71 КПК України.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання недопустимими доказами роздруківки алкотестеру Драгер, копій акту медичного огляду №1103 та висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також висновку токсикологічного дослідження через не направлення слідчим ОСОБА_7 для проходження такого огляду.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження ДТП сталася 07.06.2021 близько 1.30 год. Відразу свідки повідомили правоохоронні органи на номер 102 та станцію швидкої медичної допомоги.

По прибуттю на місце події працівниками поліції було встановлено факт ДТП, а також правильно встановлено, що водієм був ОСОБА_7 . Оскільки на той момент відомості до ЄРДР ще не були внесені та норми КПК не підлягали до застосування, а отже працівники поліції правильно діяли відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015.

Відповідно до вказаної інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби) або лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Працівниками поліції дотримані вказані вимоги. Зокрема було застосовано алкотестер Драгер, а потім ОСОБА_7 був доставлений до лікарні для проведення освідування на стан сп`яніння. В обох випадках було встановлено факт перебування ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння.

Слід зазначити, що у своїх показаннях обвинувачений не заперечував, що перед тим як сісти за кермо він разом із ОСОБА_15 вживав алкоголь, а коли спиртне закінчилося, вирішили поїхати в кафе, щоб вжити ще алкогольні напої.

Надані до суду копії акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1103 від 07.06.2021, висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та результату токсикологічного дослідження №1111;1112/991 колегія суддів вважає належними та допустимими доказами, оскільки вони завірені належним чином, а також посвідчують факт, який обвинуваченим взагалі не заперечується.

Колегія судді не вважає порушенням проведення огляду трупа ОСОБА_15 до внесення відомостей в ЄРДР. ОСОБА_15 помер майже відразу після ДТП, а тому для фіксації слідів злочину слідчим невідкладно було проведено огляд трупа, що не суперечить ст. 214 КПК України. Слід зазначити, що оскільки місце вчинення кримінального правопорушення за своєю територіальною підслідністю відноситься до ВП №1 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області, який обслуговує Основ`янський район, тому цілком правильно є те, що слідчий цього відділу проводив огляд трупа. Отже відсутні підстави стверджувати про проведення вказаної слідчої дії неуповноваженою особою.

Статтею 243 КПК України визначено порядок залучення експерта під час досудового розслідування, а саме: експерт залучається у разі наявності підстав для проведення експертизи за дорученням сторони кримінального провадження.

Сторона захисту має право самостійно залучати експертів на договірних умовах для проведення експертизи, у тому числі обов`язкової.

Експерт може бути залучений слідчим суддею за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу.

Іншого порядку кримінально-процесуальним кодексом не передбачено, як не передбачено обов`язку слідчого ознайомлювати підозрюваного та його захисника з постановою про призначення експертизи. Більш того, статтею 244 КПК України передбачено право та порядок розгляду слідчим суддею клопотання сторони захисту про проведення експертизи.

Такий порядок визначений на виконання принципу диспозитивності судового провадження та забезпечує рівні права сторін у збиранні доказів та доведеності їх переконливості перед судом.

Відповідно до ч.3 ст. 101 КПК України висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність.

У ст. 102 КПК України містяться вимоги до змісту висновку експерта, зокрема у ньому мають бути зазначені такі відомості 1) коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта) та на якій підставі була проведена експертиза; 2) місце і час проведення експертизи; 3) хто був присутній при проведенні експертизи; 4) перелік питань, що були поставлені експертові; 5) опис отриманих експертом матеріалів та які матеріали були використані експертом; 6) докладний опис проведених досліджень, у тому числі методи, застосовані у дослідженні, отримані результати та їх експертна оцінка; 7) обґрунтовані відповіді на кожне поставлене питання.

У висновку експерта обов`язково повинно бути зазначено, що його попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Якщо при проведенні експертизи будуть виявлені відомості, які мають значення для кримінального провадження і з приводу яких не ставилися питання, експерт має право зазначити про них у своєму висновку. Висновок підписується експертом.

Експерт у повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Оскільки потерпілий помер у кареті швидкої допомоги то його труп одразу відвезли до ХОБСМЕ.

Та обставина, що експерту були надані постанова слідчого про призначення експертизи та протокол огляду трупа ОСОБА_15 підтверджується звичайним порівнянням змісту цих процесуальних документів та мотивувальною частиною висновку експерта, де вони відображені. А отже відсутні сумніви в тому, що слідчий надав експерту ці документи.

У вказаному висновку зазначено прізвище експерта та ініціали. Твердження захисника про порушення вимог закону через відсутність ім`я та по батькові експерта у висновку - не ґрунтується на вимогах ст. 102 КПК України, в якій такий обов`язок не зазначений. З цих же підстав, є надуманим твердження захисника про відсутність у висновку експерта інформації про місце помешкання померлого.

Твердження захисника про відсутність у висновку інформації про причинний зв`язок настання смерті потерпілого із даною дорожньою пригодою є вигаданим, оскільки у висновку заначено наступне: «Всі вказані ушкодження (окрім різаних ран голови), утворилися незадовго до настання смерті від ударної, ударно-ковзаючої та ударно-струсової дії тупих предметів , що могли мати місце при ударі тіла об частини автомобіля в умовах дорожньо-транспортної пригоди.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що відсутні підстави для визнання протоколу огляд трупа недопустимим доказом, колегія суддів не вбачає порушень вимог КПК при призначенні експертизи трупа ОСОБА_15 та її проведення, а отже відсутні підстави для визнання висновку судово-медичної експертизи №10-12/1874-Дм/21 від 19.07.2021 недопустимим доказом.

Висновок судової автотехнічної експертизи №15879/18335/18336/18337 від 19.07.2021 щодо стану гальмівної системи автомобіля Шевроле - Авео д.н.з. НОМЕР_5 судом оцінений з іншими доказами та правильно визнаний належним та допустимим у сукупності з іншими доказами. Колегія суддів наголошує, що суд оцінює докази лише в їх сукупності та достатності. Законодавець не ставить вимоги до доказів з тим, що кожний з них беззаперечно доводив винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Матеріалами кримінального провадження спростоване твердження захисника про порушення вимог КПК України при відібрання зразків крові та слини у ОСОБА_7 .

Так, відповідно до постанови прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_31 від 05.07.2021 про відібрання зразків для проведення експертизи постановлено відібрати зразки крові та слини у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для проведення судових експертиз. Дозволити старшому слідчому відділу СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_23 здійснити відібрання зразків крові у ОСОБА_7 . Відповідно до заяви ОСОБА_7 він не заперечує проти відібрання зразків. Відповідно до протоколу отримання зразків для експертизи від 05.07.2021 слідчим ОСОБА_23 був залучений спеціаліст, який і відбирав зразки крові у ОСОБА_7 , про що зазначено у даному протоколі. Зважаючи на дотримання вимог законодавства, а також враховуючи відсутність заперечень з боку ОСОБА_7 під час відібрання у нього зразків - в даному випадку відсутні підстави для визнання цього доказу недопустимим.

Всі висновки судово-імунологічних експертиз під номерами 14/1337-Дм/21, 14/1338-Дм/21, 14/1339-Дм/21, 14/1340-Дм/21, 14/1341-Дм/21, 14/1342-Дм/21 є належними та допустимим доказами, оскільки зібрані в рамках даного кримінального провадження, з дотримання процедури, визначеної чинним КПК України та уповноваженими особами, та оцінені судом у своїй сукупності з іншими доказами.

Пунктом 12.1 ПДР України визначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати ним.

Отже, з аналізу вказаного пункту вбачається, що для констатації факту його порушення законодавець не зобов`язує встановлювати конкретну швидкість, з якою водій керував транспортним засобом. У кожному окремому випадку ця швидкість має залежати від особливості умов дорожнього покриття, стану транспортного засобу, його навантаження, навиків водія та інших вимог дорожньої обстановки, які у своїй сукупності дають водію можливість безпечно керувати транспортним засобом.

Тому твердження захисника про не встановлення у висновку експерт №СЕ-19/121-21/15343-ІТ від 21.07.2021 швидкості з якою рухався ОСОБА_7 безпосередньо перед ДТП та у зв`язку з цим вимога визнати цей висновок експерта недопустимим доказом - є безпідставні.

Захисник стверджує, що висновки комісійних судово-медичних експертиз №08-286/2021 та №08-287/2021 є неналежним доказом, оскільки у справі відсутня постанова слідчого про призначення таких експертиз, однак такі ствердження є надуманими.

Відповідно до постанови слідчого ОСОБА_23 від 04.08.2021 у справі призначено комплексну судово-медичну та автотехнічну експертизу.

Матеріали кримінального провадження містять висновок експерта №08-286/2021 від 20.08.2021, проведеного на підставі вказаної постанови старшого слідчого ОСОБА_23 від 04.08.2021.

Дана експертиза не іменується як комісійна, а лише вказано назву «висновок експерта».

Слід зазначити, що у підсумках цього висновку експерти надали відповідь на 1,4, 5 питання постанови. При цьому експерти вказали, що відповідь на питання №3 постанови вказана у «Висновку експерта» №08-287/2021 комплексної судово-медичної експертизи та у «Висновку експерта» №08-288/2021 комплексної судово-медичної експертизи.

Отже самі експерти для зручності проведення експертизи, призначеної слідчим згідно постанови від 04.08.2021 виготовили три висновки експертизи замість одного, що не є порушенням.

Всі висновки в сукупності з іншими доказами викривають ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення.

До матеріалів кримінального провадження долучена копія протоколу затримання транспортного засобу від 07.06.2021 автомобіля Шевроле-Авео. Оскільки складання даного протоколу необхідне для його зберігання на штраф майданчик чи в іншому визначеному слідчим суддею місце, оригінал цього протоколу зберігається саме у відповідальної за збереження автомобіля особи, а копія протоколу, яка належним чином завірена - долучена до матеріалів кримінального провадження.

Судом правильно не взято до уваги висновок експерта №35, який був долучений до матеріалів кримінального провадження стороною захисту.

Вказаний висновок е абстрактним, не містить розрахунків та не дає відповіді на основні питання, а саме: чи мав водій Шевроле-Авео д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 технічну можливість уникнути виїзду автомобіля за межі проїзної частини та його перекиданню та чи маються в діях водія автомобіля Шевроле - Авео д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 в даній дорожній ситуації невідповідності із вимогами ПДР України, які б з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з даною пригодою. Крім того, цей висновок не узгоджується із висновком судово-імунологічної експертизи №14/1340-Дм/21 від 08.07.2021, відповідно до якого у змиві поверхні рульового колеса наявність поту ОСОБА_15 не встановлена. Матеріали кримінального провадження взагалі не містять будь-яких об`єктивних даних того, що потерпілий під час керування ОСОБА_7 транспортним засобом різко смикнув кермо, в результаті чого автомобіль спочатку занесло, а потім він перекинувся. Така версія ОСОБА_7 є вкрай сумнівною, адже він під час допиту не повідомляв про якісь непорозуміння чи сварку з потерпілим з приводу того в якому напрямку їм необхідно їхати. Навпаки обвинувачений стверджував, що вони удвох вирішили їхати у кафе з тим, щоб продовжити вживати алкоголь. Звертає на себе і той факт, що потерпілий бу у стані сильного алкогольного сп`яніння, що у свою чергу додатково спростовує версію обвинуваченого проте, що ОСОБА_15 різко і з силою смикнув кермо на себе.

Потерпіла ОСОБА_10 звернулася з цивільним позовом, у якому просила стягнути матеріальну та моральну шкоду з ОСОБА_7 на свою користь та на користь неповнолітніх дітей.

Цивільний позов судом задоволений частково.

Проте такий висновок суд апеляційної інстанції вважає передчасним.

Матеріали кримінального провадження містять копію страхового полісу №АР/4049998 від 02.05.2021 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого є страхувальник забезпеченого транспортного засобу «Шевроле - Авео» д.н.з. НОМЕР_1 .

Враховуючи правовий висновок Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений у постанові від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), колегія суддів приходить до переконання про неповноту судового розгляду через незалучення страхової компанії, не дослідження всіх доказів та не вирішення питання про можливу цивільно-правову відповідальність страхової компанії.

Через це вирок в частині вирішення цивільного позову підлягає скасуванню з призначенням у цій частині нового розгляду.

Прокурор у своїй апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати в частині призначення покарання внаслідок м`якості та призначити ОСОБА_7 . максимальну міру покарання, визначену ч. 3 ст. 286-1 КК України. На обґрунтування вимог вказує на те, що обвинувачений вину не визнав, не вибачився перед потерпілою, збитки не відшкодував.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що, досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо (далі Постанова Пленуму №7).

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення зазначені у Постанові Пленуму №7, врахував обставини вчиненого та особу обвинуваченого, а саме: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина, позитивно характеризується за місцем проживання.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.

Враховуючи те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні неповнолітнього сина та позитивно характеризується за місцем проживання, колегія суддів не вбачає підстав для призначення більш суворого покарання, ніж те, яке призначив суд.

З огляду на те, що ОСОБА_7 вину не визнав, не розкаявся, збитки не відшкодував, колегія суддів вважає призначене судом покарання обвинуваченому справедливим, оскільки воно не є мінімальним.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 - захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 01 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 в частині вирішення цивільного позову скасувати та призначити новий розгляд в цій частині в порядку цивільного судочинства.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, у той же строк з часу отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4