Справа № 163/518/24 Провадження №11-сс/802/140/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

представника власника майна

ФОП ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника власника майна адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Любомльського районного суду від 18 березня 2024 року про арешт майна (ЄРДР №0000017),

В С Т А Н О В И В

Ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду від 18 березня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 (м.Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 , накладено арешт на майно вилучене під час проведення обшуку, що здійснювався на підставі ухвали слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 07.03.2024, що мав місце 14.03.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення права власника (володільця) на його володіння, користування та розпорядження.

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що прокурором та слідчим доведено наявність підстав, передбачених ст.170 КПК України, а саме майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді представник власника майна подав апеляційну скаргу. Вважає, що слідчим суддею допущено неповноту дослідження матеріалів клопотання та справи і прийнято рішення, яке не враховує всіх обставин та містить невідповідність висновків фактичним обставинам справи, вказує, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, слідчий суддя повинен був повністю відмовити в задоволенні клопотання, оскільки не враховано те, що ФОП ОСОБА_8 не має ніякого відношення до ОСОБА_10 , перший законно займається підприємницькою діяльністю та є інвалідом з дитинства. У своїй апеляції просить ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна в частині арешту ємкостей з дизельним паливом.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, думку представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити, міркування прокурора та слідчого, які заперечили доводи скарги, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону.

Згідно витягу №0000017від 10.01.2024 убачається, що проводиться досудове розслідування за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

З матеріалів справи встановлено, під час проведення на підставі ухвали слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 07.03.2024 дозволу на проведення обшуку у житловому будинку, підсобних господарських приміщення та спорудах, на території подвір`я господарства та прибудинковій території за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено ряд речей, які підтверджують обставини вчинення розслідуваного правопорушення та являються речовими доказами.

Вилучене майно відповідає критеріям, вказаним в ст.98 КПК України, а сам арешт майна накладений з метою забезпечення речових доказів у кримінальному провадженні за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, з чим погоджується і апеляційний суд.

У відповідності до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, розглянувши клопотання, обґрунтовано наклав арешт на вилучене майно, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Любомльського районного суду від 18 березня 2024 року про арешт майна без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді