Єдиний унікальний номер № 273/656/20
Провадження № 1-в/0285/123/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду в м. Звягель заяву ОСОБА_3 про звільнення його від відбування покарання по закінченні іспитового строку

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_3 про звільнення його від відбування покарання по закінченні іспитового строку, мотивуючи тим, що він вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 05 червня 2020 року засуджений зач. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 194, ч. 1-3 ст. 70 КК України на 4(чотири) роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України він звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки. За період іспитового строку, обов`язки покладені на нього судом виконував, нового злочину не вчинив, до адміністративної відповідальності не притягувався, порушень громадського порядку не допускав.

Засуджений ОСОБА_3 в судовому засіданні заяву підтримав та просить задовольнити.

Прокурор заперечив проти задоволення заяви, оскільки в провадженні Богунського районного суду міста Житомира знаходиться на розгляді кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Представник військової частини в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників процесу суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності до матеріалів справи, строк відбування покарання ОСОБА_3 призначеного вироком Баранівського районного суду від 05 червня 2020 року, закінчився 05 червня 2023 року.

Відповідно до ч.1 ст.78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного покарання.

Як зазначено прокурором та встановлено судом на підставі відомостей із Єдиного державного реєстру судових рішень, на розгляді Богунського районного суду міста Житомира знаходиться кримінальне провадження № 295/13698/23 0000626) по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Так, згідно зі ст. 62 Конституції України та п.2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Однією з загальних засад кримінального провадження, встановленою статтею 17 КПК України є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, відповідно до якої, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22.04.2010 у справі «Фатуллаєв проти Азербайджану» зазначив, що презумпція невинуватості, втілена в п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка «обвинувачується у кримінальному злочині», є винною до того, як це доведено в законному порядку. ЄСПЛ послідовно дотримується підходу, відповідно до якого принцип презумпції невинуватості порушується, якщо судове рішення або твердження офіційної особи щодо особи, яка обвинувачується в скоєнні злочину, схиляє до думки про те, що вона винна до того, як її винуватість була встановлена в законному порядку.

Отже, будь-яке втручання у права людини має ґрунтуватися на положеннях закону, тобто відповідати принципу законності, який передбачає абсолютний правовий захист та є засадничим компонентом правової системи.

Як зазначив Конституційний Суд Українив у абзацах другому, третьому підпункту 2.3 пункту 2 розділу II мотивувальної частини Постанови від 27 червня 2016 року № KT19-№ 10/2016 - особливо важливо, щоб державні органи та їх посадові особи дотримувалися презумпції невинуватості, щоб останні утримувалися від поводження з особою як зі злочинцем доки особу не буде визнано винною у вчиненні злочину рішенням суду, що набрало законної сили, та відповідно до процедури, встановленої законом.

Конституційний принцип презумпції невинуватості є захист особи, стосовно якої здійснюється/здійснювалось кримінальне провадження, від будь-яких виявлених у зв`язку із цим форм осуду від публічної влади, унаслідок чого піддано сумніву непричетність такої особи до вчинення кримінального правопорушення, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. За частиною першою статті 62 Конституції України лише обвинувальний вирок суду є тим судовим актом, у якому повинна бути встановлена винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, тому інші акти публічної влади не можуть містити жодних позицій щодо винуватості особи, навіть у вигляді припущень стосовно такої винуватості (абзац другий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини); необґрунтоване кримінальне переслідування є посяганням на гарантоване статтею 28 Конституції України право кожного на повагу до його гідності (абзаци другий четвертий підпункту 2.3 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 червня 2022 року № 3-р(II)/2022)

Під час судового розгляду було встановлено, що остаточного рішення у кримінальному провадженні № 295/13698/23 0000626) по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, наразі немає, натомість триває судовий розгляд, тобто відсутній належний вирок суду, яким було б визнано винним та засуджено ОСОБА_3 за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а з огляду на вищевикладене, за відсутності обвинувального вироку суду не можна й стверджувати про те, що ОСОБА_3 скоїв вказане кримінальне правопорушення у період іспитового строку за вироком Баранівського районного суду від 05.06.2020 року, а отже не можна й констатувати, що засуджений не виконував обов`язки, покладені на нього вироком та вчинив нові кримінальні правопорушення.

Також суд враховує роз`яснення, які були надані головою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у листі № 1828/0/2-23 від 24.04.2023 року.

Таким чином, зважаючи на вищезазначене, суд вважає, що ОСОБА_3 підлягає звільненню від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Враховуючи вище викладене, керуючись ч. 1 ст. 78 КК України, п.9 ч.1 ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_3 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого АДРЕСА_1 ,від призначеного вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 05 червня 2020 року покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі по закінчені іспитового строку.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий