печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту на майно, накладеного у кримінальному провадженні № 0000525 від 17.11.2020 року (об`єднано до провадження № 0000044 від 17.07.2019 року), -

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту на майно, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.12.2020 року у справі № 757/53433/20-к у кримінальному провадженні № 0000525 від 17.11.2020 року, на об`єкт нерухомості, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 не є фігурантом даного кримінального провадження, є добросовісним набувачем та законним власником квартири. Арешт на нерухоме майно накладено з метою збереження речових доказів, однак, дана мета не вмотивована, жодним чином не обґрунтована та є формальною. Також, прокурор не обґрунтував належну правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, не довів необхідність арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Власник майна та представник до судового засідання не з`явилися. Представник власника майна ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд справи без його та власника майна участі, клопотання підтримує у повному обсязі.

Прокурор в кримінальному провадженні до судового засідання не з`явився з невідомих причин. Тому, слідчий суддя розглянув вказане клопотання у їх відсутність.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив такі обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що Шостим слідчим відділом розслідування кримінальних проваджень СУ ГУ ДФС у м. Києві під процесуальним керівництвом Київської міської прокуратури проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000525 від 17.11.2020 р. за фактом умисного ухилення від сплати податків за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

09.08.2022 р. матеріали кримінального провадження № 0000525 від 17.11.2020 р. об`єднано з кримінальним провадженням № 0000044 від 17.07.2019 р., та досудове розслідування доручено здійснювати СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.12.2020 року у справі № 757/53433/20-к клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000525 від 17.11.2020 р. задоволено та накладено арешт на об`єкт нерухомості, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_4 .

Доказів того, що ОСОБА_4 є фігурантом даного кримінального провадження, що нею вчинені будь-які злочини, в тому числі кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 212 КК України, органом досудового розслідування не надано. Даних, щодо потерпілих від злочинів, що розслідуються, податкових перевірок стосовно ОСОБА_4 , пред`явлення підозри у вчиненні кримінальних правопорушень матеріали клопотання не містять.

Отже, ОСОБА_4 є добросовісним набувачем та законним власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Зі змісту ухвали вбачається, що клопотання прокурора про арешт майна, що на праві власності належить ОСОБА_4 , було обґрунтовано тим, що нерухоме майно відповідно до постанови слідчого від 02.12.2020 р. визнано речовим доказом.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Виходячи з ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Частина 1 ст. 173 КПК України покладає обов`язок доведеності необхідності арешту на особу, що подала таке клопотання.

Згідно із ст. 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Згідно з вимогами ст.171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити таки захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна. Вказана норма також узгоджується зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Разом з тим, прокурор не обґрунтував належну правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, не довів необхідність арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження, а також, при розгляді клопотання про скасування арешту стороною обвинувачення не доведено наявність будь-яких фактичних даних (доказів), відповідно до яких є необхідність арешту на об`єкт нерухомості, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_4 .

При цьому, слідчий суддя бере до уваги ту обставину, що ОСОБА_4 не є фігурантом даного кримінального провадження, підозра у вчиненні кримінальних правопорушень їй не пред`являлась протягом тривалого періоду з моменту накладення арешту на нерухоме майно, а тому законних підстав для існування такої заборони слідчий суддя не вбачає.

З урахуванням наведеного клопотання про скасування арешту підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 131-132, 170, 173, 174, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту на майно, накладеного у кримінальному провадженні № 0000525 від 17.11.2020 року (об`єднано до провадження № 0000044 від 17.07.2019 року) - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2020 року у справі №757/53433/20-к, на об`єкт нерухомості, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1