справа № 197/1206/23
провадження № 1-кп/197/133/23
ШИРОКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09 жовтня 2023 року

Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у приміщенні суду в смт Широке кримінальне провадження у порядку спрощеного провадження обвинувальний акт з доданими до нього матеріалами у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоне Озеро Кіровоградської області, громадянина України, одруженого, не працюючого, який прож.: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 27.04.2009 Жовтневим районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ст.187 ч. 3, 353, 70 ч. 1 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.07.2009 змінено, знижено покарання за ч. 3 ст. 187 КК України 2001 р. строк 8 років позбавлення волі, вважається засудженим за ч. 3 ст. 187, ст. 353, ч. 1 ст. 70 КК України 2001 р. до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 04.01.2016 умовно-достроково, невідбутий строк 9 місяців 4 дня,

- 05.05.2021 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч. 2, 75 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки звільнений з випробуванням строком на 2 роки,

- 13.12.2022 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.ст. 190 ч. 2, 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ст. ст. 309 ч. 1, 310 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Діючий КПК не урегульовує питання постановлення такого виду судових рішень, як то окрема ухвала чи постанова, які би надавали можливість суду звертатися до державних органів, посадових чи службових осіб з метою належного реагування на встановлені у ході судового розгляду порушення закону, прав і основоположних свобод людини органом досудового розслідування чи судом нижчестоящої інстанції.

Єдиним випадком коли чинний КПК прямо передбачає постановлення окремих ухвал є наявність процесуальних підстав, визначених у статті 378 цього Кодексу.

Кримінальні процесуальні рішення це правозастосовні акти уповноважених державних органів або посадових осіб, виражені у встановленій законом процесуальній формі та прийняті у межах їх компетенції у передбаченому законом порядку. Вони виражають владні волевиявлення про дії та спрямовані на виконання завдань кримінального провадження.

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 3 КПК кримінальне провадження - це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність

Отже, системне та телеогічне (цільове) тлумачення норм, закріплених у пункті 10 частини 1 статті 3, статтях 91, 110, 369, 371, 372 та 419 КПК України дає змогу дійти висновку про те, що рішення судів будь-якої інстанції приймаються у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, спрямовані на досягнення завдань кримінального провадження, постановлені або ухвалені в межах судового розгляду, встановлених для відповідного виду провадження.

Тобто, процесуальні рішення ухвалюються для встановлення і закріплення кримінальними процесуальними засобами ознак вчиненого кримінального правопорушення, доведеності винуватості (невинуватості) осіб, які його вчинили під час кримінального провадження, інших обставин, передбачених статтею 91 КПК, а також задля забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, Суд вбачає за можливе ухвалення рішень, які не пов`язані із суттю кримінального провадження або з його забезпеченням, проте, постановлення таких ухвал має зумовлюватися позитивним впливом на ефективність здійснення правосуддя у конкретному кримінальному провадженні та забезпеченням конституційного права на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14 червня 2021 року у справі № 686/9636/18.

Вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 09.10.2023 ОСОБА_3 (кримінальне провадження № 0000070, група дізнавачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , група прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ) засуджено до покарання (спрощене провадження).

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні відносно обвинуваченого запобіжні заходи не застосовувалися.

На стадії досудового розслідування 07.09.2023 обвинувачений ОСОБА_3 був опитаний оперуповноваженим ВП № 7 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 (пояснення - арк. п. 63).

Отже, на виконання вироку Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.12.2022 (покарання - позбавлення волі 3 років 2 місяців), який набрав законної сили 13.01.2023, ця особа не затримана понад 10 місяців. Будь-які дані в матеріалах кримінального провадження щодо затримання вказаного засудженого на виконання рішення суду, яке набрало законної сили, відсутні. В телефонному режимі з`ясовано, що в 2023 році засуджений в Криворізькому УВП № 3 УДПтСУ у Дніпропетровській області не перебував.

2. В порушення КПК України, Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» в матеріалах кримінального провадження містяться документи, які складені іноземною мовою, однак офіційний їх переклад українською мовою суду не надано. Судді не наділені повноваженнями перекладачів. Це має місце в кожному кримінальному провадженні.

3. В 2023 році в обвинувальні акти (старший групи прокурор ОСОБА_11 ) в порушення принципів та нормам міжнародного права і українського законодавства повернуто практику радянських часів щодо зазначення національності обвинуваченого. Попередньо в інших кримінальних справах ОСОБА_11 повідомив, що зазначення національності в обвинувальних актах є нормальним явищем. В даній справі це також має місце.

Відмова від фіксації національності (етнічного походження) в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах про державну реєстрацію актів цивільного стану була зумовлена приписами:

-статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема, незалежно від етнічного походження;

-статті 300 Цивільного кодексу України, відповідно до якої «1. Фізична особа має право на індивідуальність; 2. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства»;

-статті 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», відповідно до якої громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність;

-статті 2 Загальної Декларації прав людини, згідно з якою кожна людина повинна мати всі права і всі свободи, проголошені цією Декларацією, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового, станового або іншого становища,

-статті 14 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою;

-статті 3 Рамкової конвенції держав-членів Ради Європи про захист національних меншин (ратифікована Законом України від 9 грудня 1997 року № 703/97-ВР), відповідно до якої кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і дане рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Повернення графи «національність» у державні реєстраційні документи суперечитимете статті 8 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на повагу до приватного і сімейного життя».

Національна належність особи є актом її особистого самовизначення і не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Обов`язок обрання національності в органах державної реєстрації може призвести до внесення викривлених даних відомо, що різні історичні періоди представники інших національностей при поданні відомостей до державних реєстраційних органів, свідомо приховували свою національність, боячись переслідувань за національною ознакою.

Запис про національність у паспортах не відповідає міжнародній практиці та використовується переважно з метою політизації національного питання на пострадянському просторі протиборчими силами. Так, у країнах Європейського Союзу практики зазначення національності в документах, що посвідчують особу, немає. Обов`язок зазначення національності в паспорті існує лише в деяких країнах колишнього СРСР.

Ідентифікація особи встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо (Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»).

Тому зазначення даних про особу в державних реєстраційних документах має на меті посвідчення особи, її ідентифікацію в суспільному просторі, а не фіксацію її самовизначення.

Крім того, стаття 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» визначає, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Паспорт громадянина містить інформацію про громадянство українською та англійською мовами. «Національність» і «громадянство» англійською позначаються як « ОСОБА_12 », отже введення іншого позначення національності означатиме ще одну графу англійською «nationality», що може призвести до колізій та непорозумінь і вже лише тому видається недоцільним. Введення додаткової інформації «етнічність» та її відповідника «ethnicity», який часто використовується для позначення національності в англомовних джерелах, також є недоцільним, адже не є однозначним замінником поняття «національність» та може викликати суперечки з огляду на різне змістовне навантаження цих категорій.

Це стосується і ідентифікації особи в кримінальних провадженнях.

4. Суду надано 04 квитанції ВП № 7 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області про отримання наркотичних засобів, однак жодна квитанція не містить дату прийняття речових доказів на зберігання. Така практика є поширеною у ВП № 6 та № 7 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Довести до відома Дніпропетровської обласної прокуратури, ГУ НП в Дніпропетровській області про вказані порушення вимог Закону з метою вирішення питання про притягнення винуватих до встановленої законом відповідальності за:

-понад 09 місяців невиконання вироку Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.12.2022 (відділення поліції за місцем проживання обвинуваченого: АДРЕСА_1 ),

-невжиття заходів на виконання вироку Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.12.2022 оперуповноваженим ВП № 7 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , групою дізнавачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , групою прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (старший групи), тобто особами, які спілкувалися із засудженим (багаторазово засуджений, починаючи з 1990-х), знали про його місце знаходження, повинні були здійснювати нагляд за провадженням,

-невжиття з 2019 року заходів щодо усунення порушення вимог Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» при складанні довідки про судимості «ДИО НП Украиньі УИО ГУ НП в Днепропетровской области» ОСК-Ф1,

-надання суду кримінального провадження з довідкою про судимості «ДИО НП Украиньі УИО ГУ НП в Днепропетровской области» ОСК-Ф1, складеної іноземною мовою, без надання офіційного перекладу та офіційної копії останнього вироку Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.12.2023,

-неправомірне зазначення національності підозрюваного (обвинуваченого) в обвинувальному акті, складеному прокурором Широківського відділу Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_13 ,

-незазначення ВП № 7 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області в квитанціях про отримання наркотичних засобів дати прийняття речових доказів на зберігання.

Про вжиті захоти на виконання цієї ухвали повідомити суду в місячний строк з дня отримання ухвали.

СУДДЯ ОСОБА_14