Справа № 487/3331/21
Провадження № 1-кп/487/248/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за №0000401 від 21.04.2020 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, є громадянином України, має середню спеціальну освіту, перебуває у зареєстрованому шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює не офіційно кур`єром, раніше судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.4 ст. 187, ч.4 ст. 189, ч.2 ст. 307 КК України,

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Миколаєві, є громадянином України, має середню спеціальну освіту, в зареєстрованому шлюбі не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , працює не офіційно водієм таксі, раніше судимий, зареєстрований та фактично проживав за адресою АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.4 ст. 187, ч.4 ст. 189, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 307 КК України

за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представника потерпілого ОСОБА_12 ,

Встановив :

Заводським районним судом м. Миколаєва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.4 ст. 187, ч.4 ст. 189, ч.2 ст. 307 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.4 ст. 187, ч.4 ст. 189, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 307 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_13 . В обґрунтування клопотань прокурор посилається на те, що ризики, передбачені п.1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України не перестали існувати та не зменшилися, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на відсутність підтверджень доводів прокурора щодо існування ризиків, зазначив, що судовий розгляд майже завершений, просив змінити ОСОБА_3 запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав доводи захисника.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_9 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що кожного разу прокурором зазначаються ті самі ризики, але прокурор повинен довести, що вони не зменшилися, або з`явились нові ризики. При повторному допиті потерпілі не зазначали, що хтось з обвинувачених або їх родичів намагався будь-яким чином здійснити тиск на потерпілих, що свідчить про відсутність такого ризику. Вважає, що ризики переховування від суду та можливості вчинити інше кримінальне правопорушення є абстрактними. Прокурором не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому з огляду на тривалість тримання обвинувачених під вартою просив змінити запобіжний захід на домашній арешт, а у разі неможливості визначити розмір застави, у мінімальному розмірі 150 прожиткових мінімумів.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав доводи захисника, звернув увагу суду, на те, що майже чотири роки тримається під вартою, а прокурором зазначаються одні й ті самі ризики.

В судовому засіданні потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтримали клопотання прокурора, зазначили, що після злочину до них додому почали приходити незнайомі люди та дзвонити у двері, також незнайомці приходили у лікарню, де перебував ОСОБА_10 та йому навіть призначали охорону, після затримання обвинувачених візити незнайомців припинились.

Представник потерпілого ОСОБА_12 підтримав доводи потерпілих та клопотання прокурора.

Вислухавши думки учасників судового провадження суд приходить до наступного.

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.4 ст. 187, ч.4 ст. 189, ч.2 ст. 307 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.4 ст. 187, ч.4 ст. 189, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 26.11.2020 р. відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого неодноразово продовжувався ухвалами слідчих суддів.

Ухвалою слідчого судді від 26.11.2020 р. відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого неодноразово продовжувався ухвалами слідчих суддів.

Ухвалами Заводського районного суду м. Миколаєва строк тримання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 неодноразово продовжувався та відповідно до ухвали від 18.09.2023 спливає 16.11.2023.

Положеннями статті 331 КПК України визначено, що під час судового розгляду вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Виходячи з положень статті 199 КПК України, яка визначає порядок продовження строку тримання під вартою, суд, при розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою в ході судового розгляду, крім обставин зазначених у ст.. 194 КПК України, повинен встановити: чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; - чи наявні обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали.

В судовому засіданні встановлено, що обґрунтованість підозри ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень неодноразово перевірялась під час вирішення питання слідчими суддями при обранні та продовженні строку запобіжного заходу. Таким чином, обставини, обов`язковість доведення, яких передбачена ч.1 ст. 194 КПК України, були встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу.

Суд враховує особливу тяжкість кримінальних правопорушень у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , а також відомості про їх особи. ОСОБА_3 - до затримання офіційно не працював, одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше неодноразово судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. ОСОБА_5 не має офіційного місця роботи, не одружений, має малолітню дитину, раніше неодноразово судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

В судовому засіданні встановлено, що: - заявлені при обранні запобіжних заходів ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та не перестали існувати, оскільки обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу не змінилися, судовий розгляд не завершено, свідки судом не допитані.

Так, обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у вчиненні ряду злочинів, два з яких віднесено до особливо тяжких (ч.4 ст. 187 та ч.4 ст. 189 КК України), за які передбачено покарання до 15 років позбавлення волі, дають обґрунтовані підстави вважати, що з метою уникнення покарання вони можуть переховуватися від суду.

Про наявність ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст. 177 КПК України, свідчать обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , оскільки за версією сторони обвинувачення останні під час вчинення кримінально правопорушення заволоділи банківською картою та мобільним телефоном, належними потерпілому ОСОБА_10 , місцезнаходження яких до теперішнього часу не встановлено.

Крім того, обізнаність обвинувачених про місце проживання свідків та потерпілих, які вказували на ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , як на осіб, які вчинили злочин, доводить наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки перебуваючи на волі обвинувачені матимуть змогу здійснювати вплив на вказаних осіб з метою надання або зміни показів, які їх виправдовують. Покази потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , надані в судовому засіданні при повторному їх допиті, підтверджують обставини, які свідчать про існування ризику незаконного впливу на потерпілих.

Також, як зазначалось вище, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 неодноразово притягувалися до кримінальної відповідальності, до затримання не мали законного джерела доходів, а тому перебуваючи на волі матимуть змогу вчиняти інші кримінальні правопорушення, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_5 покладених на них процесуальних обов`язків, позбавить їх можливості переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні чи продовжити кримінальне правопорушення або вчинити інше кримінальне правопорушення. Запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо, оскільки будь-які більш м`які види запобіжного заходу не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених та запобігти вказаним ризикам.

Посилання захисників на не доведення стороною обвинувачення наявності ризиків, суд оцінює критично, оскільки встановлені та викладені вище судом обставини свідчать про те, що заявлені прокурором ризики не зменшилися, а з`явлення нових ризиків виключається, саме через те, що обвинувачені тримаються під вартою.

Доводи захисника ОСОБА_9 щодо необхідності визначення розміру застави, суд оцінює критично, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, що згідно з приписами ч.4 ст. 183 КПК України, надає суду право не визначати розмір застави.

З урахуванням того, що до завершення строку дії попередньої ухвали про продовження строку тримання обвинувачених під вартою судовий розгляд не може бути завершений, а також те, що обставини по справі з часу обрання та продовження запобіжних заходів не змінилися, а ризики, передбачені п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшилися та не перестали існувати, суд вважає, що застосування до обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити їх належної процесуальної поведінки, та вважає обґрунтованим і виправданим подальше тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 177, 331, 393, 395 КПК України, суд

Ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжних заходів задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , строк тримання під вартою на 60 діб - до 12.01.2024 року включно з утриманням в Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор"

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , строк тримання під вартою на 60 діб - до 12.01.2024 року включно, з утриманням в Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор".

Копію ухвали направити до ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Ухвала суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя : ОСОБА_1