Справа № 509/1835/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000221 від 27.04.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чорноморськ Одеської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого апаратником в ТОВ "ТРАНСБАЛКТЕРМІНАЛ", не одруженого, утриманців не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.343, ч.1 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27.04.2022 року старший оперуповноважений Управління карного розшуку ГУНП в Одеській області підполковник поліції ОСОБА_6 був залучений для проведення невідкладного обшуку, який проводився слідчим СВ відділення поліції № 1 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області будинку № 66 по вул. Світла в смт. Великодолинське Одеського району Одеської області.

Згідно з положеннями Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-ХІІ, основними завданнями поліції є: забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Пунктом 2 статті 18 вказаного Закону передбачено, що поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Згідно зі ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» - поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях.

Відповідно до положень ст.ст. 30, 31, 32, 46 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом. Поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Поліцейський може використати вогнепальну зброю для подання сигналу тривоги або виклику допоміжних сил, або для знешкодження тварини, яка загрожує життю чи здоров`ю поліцейського та інших осіб.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» від 23.12.1993 № 3781-XII до правоохоронних органів відносяться органи Прокуратури, Національної поліції, Служби Безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Так, 27.04.2022 року близько 10 годин 38 хвилин, підполковник поліції ОСОБА_6 , згідно наказу №322 о/с від 21.02.2022 року призначений на посаду старшого уповноваженого відділу розкриття злочинів проти власності, боротьби з майновими злочинами в державному секторі та шахрайством управління карного розшуку ГУНП в Одеській області, під час здійснення своїх функціональних обов`язків, діючи за дорученням керівництва щодо розкриття розбійного нападу в смт. Великолинському Одеського району Одеської області, перебуваючи у форменому одязі поліцейського та приймаючи безпосередню участь у проведені обшуку, перебував в смт. Великодолинське Одеського району Одеської області, безпосередньо біля вхідних дверей будинку АДРЕСА_2 , де до нього підійшов обвинувачений ОСОБА_4 , який діючи умисно, усвідомлюючи, що працівниками поліції проводяться слідчі дії почав впливати на працівника правоохоронного органу ОСОБА_6 , з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків, адже на його думку обшук проводився незаконно, що виразилось у висловлюванні на адресу працівника карного розшуку нецензурної лайки, погроз впливу у вигляді звільнення з роботи та застосування фізичного насильства, а саме заподіяння побоїв, тілесних ушкоджень, у зв`язку із виконанням працівником поліції службових обов`язків.

При цьому, словесний вплив у вигляді погроз звільнення з посади та застосування фізичного насильства висловлені обвинуваченим ОСОБА_4 на адресу старшого оперуповноваженого ОСОБА_6 , як працівника правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, потерпілий офіцер поліції сприйняв реально, як такі що можуть реально перешкодити виконанню ним службових обов`язків, і можуть бути реалізовані, тому що обвинувачений ОСОБА_4 із застосуванням фізичної силу намагався вриватись у приміщення будинку, у якому проводились слідчі дії.

За таких обставин, з метою припинення незаконних дій обвинуваченого ОСОБА_4 старший оперуповноважений Управління карного розшуку ГУНП в Одеській області підполковник поліції ОСОБА_6 був вимушений застосувати табельну зброю та здійснив постріл вгору.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 343 КК України, як вплив у будь-якій формі на працівника правоохоронного органу з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язкі, а також за ч. 1 ст. 345 КК України, як погроза насильством щодо працівника правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінальних правопорушень, за обставин викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, пояснив, що вчинив кримінальні правопорушення при викладених вище обставинах, докази, що маються в матеріалах кримінального провадження не оспорює, як і не оспорює фактичні обставини вчинених ним кримінальних правопорушень. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати, не позбавляти волі, дати шанс на виправлення.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі у зв`язку із зайнятістю по службі, будь-яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, просить призначити покарання на розсуд суду.

За згодою учасників судового провадження, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, з врахуванням свідчень обвинуваченого, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, суд впевнився у правильності розуміння обвинуваченим ОСОБА_4 та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, а також судом було роз`яснено обвинуваченому, учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Заслухавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази в частині характеризуючих матеріалів, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень є встановленою і доведеною належними і допустимими доказами, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 343 КК України, як вплив у будь-якій формі на працівника правоохоронного органу з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язкі, та за ч. 1 ст. 345 КК України, як погроза насильством щодо працівника правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які згідно із ст. 12 КК України, є кримінальним проступком (ч.1 ст.343 КК України) та нетяжким злочином (ч.1 ст.345 КК України), особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 працює апаратником в ТОВ "ТРАНСБАЛКТЕРМІНАЛ", з березня 2022 року є членом Громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону "Патруль Громадської Безпеки", де характеризується позитивно, не одружений, утриманців не маючого, на «Д» обліках у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, на день вчинення кримінальних правопорушень був не судимим.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Судом встановлено, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 343 та ч.1 ст. 345 КК України за даним обвинувальним актом обвинувачений ОСОБА_4 вчинено до постановлення вироку Овідіопольським районним судом Одеської області від 12.12.2023 року, згідно з яким останній засуджений за ч.1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. У відповідності до ст.75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені, в відповідності до ст.76 КК України. Вирок набрав законної сили 12.01.2024 року.

У відповідності до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, позицію потерпілого, яким не заявлено цивільного позову, що свідчить про відсутність матеріальних претензій до обвинуваченого, особу винного, його сімейний стан, обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.1 ст.343 КК України слід призначити у виді арешту, за ч.1 ст. 345 КК України - у виді позбавлення волі, в межах санкцій статтей, передбачених ч.1 ст. 343, ч.1 ст. 345 КК України, та відповідно до ч.1 ст. 70 КК України визначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Згідно ч.4 ст. 70 КК України, суд вважає за необхідне визначити остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень за даним вироком та за вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.12.2023 року, шляхом часткового складання призначених покарань, із застосуванням ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, так як, на думку суду, виправлення обвинуваченого можливе без відбування призначеного виду покарання.

Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим.

У зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, на обвинуваченого ОСОБА_4 слід покласти обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.

Запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту сплив 09.10.2022 року. Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.343 КК України та ч.1 ст.345 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.343 КК України у виді арешту на строк 3 (три) місяці;

- за ч.1 ст.345 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень за даним вироком та за вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.12.2023 року, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та 3 (три) місяці.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробовуванням і встановити іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1