У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000855

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 січня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-обвинуваченого за ч. 4 ст. 186 КК України

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 січня 2023 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк відбуття покарання обвинуваченим строк попереднього ув`язнення з 28.07.2022 по день набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Ухвалено строк відбування покарання рахувати з моменту затримання - 28.07.2022. Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати в розмірі 4530,72 грн за проведення судової експертизи.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_6 в своїх апеляційних скаргах просять вирок суду першої інстанції скасувати та справу направити на новий судовий розгляд.

Узагальнені доводи особи, яка подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_7 , не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, зазначив про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, недоведеність мотиву вчинення кримінального правопорушення та неправильну оцінку доказам, ігноруванням його пояснення. На його думку, в основу вироку покладені припущення.

Вважає, що докази, на які послався суд першої інстанції, не доводять його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення. Зокрема, потерпілий не вказав саме на нього, не міг описати зовнішність. Також не враховано, що потерпілий підтверджує той факт, що він знайомий з потерпілим і не має з ним неприязних відносин.

В апеляційній скарзі апелянт вину не визнає та зазначив про свою версію подій, зокрема, що барсетку знайшов та ніс її, щоб відати потерпілому. Тому вважає, що потерпілий підлягає повторному допиту під час апеляційного розгляду. Стверджує, що нічого протиправного не робив. Потерпілий жодних майнових претензій до нього не має, цивільний позов не заявляв.

Зазначив, що відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, наданий як доказ винуватості, не підтверджує обвинувачення

Також вважає, що призначене покарання є несправедливим, через його суворість, оскільки не мав умислу застосовувати фізичне насильство для заволодіння чужим майном, тим паче усвідомлюючи, що діють умови воєнного стану. Зазначив, що не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває. Щодо негативної характеристики просить врахувати, що даний факт нічим не підтверджений.

Захисник ОСОБА_6 вважає, що вирок суду першої інстанції є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону. Апелянт зазначив, що формулювання обвинувачення ОСОБА_7 не є конкретним, оскільки не вказано характер насильства (при грабежі воно не є небезпечним для життя та здоров`я), а також в ньому не вказано характер тілесних ушкоджень та їх ступінь тяжкості, в зв`язку з чим не можливо кваліфікувати дії обвинуваченого за ч.4 ст. 186 КК України, чим, на думку апелянта порушено його право на захист.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_7 28.07.2022 приблизно о 00:10 (більш точного часу в ході судового розгляду не встановлено), перебуваючи на території скверу звільнення міста Миколаєва від німецько-фашистських загарбників, який розташований неподалік будинку АДРЕСА_2 , побачив відпочиваючого на лавці потерпілого ОСОБА_8 , на якому була одягнена чоловіча сумка чорного кольору через плече.

У ОСОБА_7 виник раптовий злочинний корисливий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи, що діє в умовах воєнного стану, так як відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на всій території України діють умови воєнного стану, ОСОБА_7 із застосуванням фізичного насильства, яке виразилось у нанесенні удару кулаком в обличчя ОСОБА_8 , внаслідок якого ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, та незаконно, відкрито заволодів чоловічою сумкою зі шкірозамінника чорного кольору марки "Baellery" вартістю 186,25 грн. разом з наступними речами, які і ній знаходились, а саме: паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_8 (серія НОМЕР_1 ); трудова книжка, видана на ім`я ОСОБА_8 (серія НОМЕР_2 ); окуляри сонцезахисні марки "Boguang" вартістю 145 грн.; окуляри для зору вартістю 61,67 грн.; наручний годинник без браслету марки "Yazole" вартістю 215 грн.; гаманець зі шкірозамінника чорного кольору марки "Kochi" вартістю 66,67 грн.; грошові кошти у сумі 225 грн.; банківські карти "Для виплат" та "Універсальна" АТ "Приватбанк", а всього на загальну суму 899,59 грн. Після чого ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Судом першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винним у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому в умовах воєнного стану. Його дії кваліфіковані за ч.4 ст. 186 КК України.

Позиції учасників судового розгляду.

Захисник ОСОБА_6 просив апеляційну скаргу задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 повідомлений про дату та час апеляційного розгляду. Заяву про бажання брати участь у апеляційному розгляді не подавав

Прокурор просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи, суд дійшов таких висновків.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, відповідають фактичним обставинам справи та дослідженим в суді доказам.

В своїх показаннях суду першої інстанції, а також у аналогічних доводах, наведених в апеляційній скарзі, обвинувачений ОСОБА_7 заперечував вину у вчиненні кримінального правопорушення. Стверджував, що 28.07.2022 в нічний час приблизно о 00:00 він знайшов барсетку, в якій були гроші та документи, належні його знайомому ОСОБА_8 . Тому він узяв барсетку та вирішив її понести до співмешканки потерпілого. Коли передивлявся речі з барсетки, то щось поклав собі до кишені, можливо окуляри та годинник. Приблизно через 10 хв його затримали працівники поліції

Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, його вина підтверджується сукупністю доказів, досліджених та перевірених в судовому засіданні.

Так, згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.07.2022, потерпілий ОСОБА_8 заявив, що 28.07.2022 приблизно о 00:10 невстановлена особа, знаходячись в парку по пр. Богоявленському, 4 в м. Миколаєві, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, відкрито викрала барсетку, в якій знаходились паспорт та трудова книжка на його ім`я, гаманець чорного кольору, грошові кошти в сумі 225 грн.

В суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що він заснув на лавці у парку, та прокинувся від удару по обличчю, хтось наніс кілька ударів в праву частину обличчя та зірвав барсетку, яку він тримав через плече. Він викликав поліцію та через короткий проміжок часу його повідомили, що грабіжника затримано. В барсетці були картки Приватбанку, дві пари окулярів, гаманець з грошима, документи, трудова книжка.

Показання потерпілого в суді узгоджуються з даними, що містяться у протоколі слідчого експерименту від 07.09.2022 за участю потерпілого ОСОБА_8 , який на місці вчинення злочину неподалік будинку № 4 по пр.Богоявленському в м. Миколаєві, пояснив про обставини його вчинення аналогічні тим, що зазначив в показаннях в суді.

Пояснення потерпілого також співпадають з показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 працівників поліції Управління патрульної поліції в Миколаївській області, які в суді пояснили, що отримали орієнтування про вчинення грабежу по пр. Богоявленському. Потерпілий повідомив, що спав на лавочці, до нього підійшов чоловік, схопив барсетку, він її не віддавав, чоловік його вдарив, забрав барсетку та пішов в бік ринку "Колос" та супермаркету "Велмарт". Приблизно через 10 хв неподалік від цього місця (приблизна відстань 500 м), по пр. Миру на зупинці громадського транспорту вони побачили ОСОБА_7 , який на їх запитання відповів, що він знайшов барсетку, в якій знаходилися документи на ім`я потерпілого.

Відповідно до протоколу затримання ОСОБА_7 від 28.07.2022, під час його особистого обшуку виявлено та вилучено чорну сумку (барсетку), в якій знаходився паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , трудова книжка, окуляри, гаманець, в якому знаходились банківські карти "Приватбанк", грошові кошти в сумі 225 грн., наручний годинник.

Під час досудового розслідування потерпілому ОСОБА_8 передані належні йому речі: сумку, сонцезахисні окуляри, окуляри для зору, наручний годинник без ремінця, гаманець зі шкірозамінника, які вилучені у ОСОБА_7 під час його затримання.

Показання потерпілого про те, що обвинувачений зірвав сумку з його плеча, підтверджено даними протоколу огляду чоловічої сумки, якими встановлено, що кріплення паску перебувало у від`єднаному стані (відірвано) від сумки (барсетки), на якій в місці кріплення наявні пошкодження у вигляді надривів та частинки ниток.

Обгрунтовуючи висновки щодо характеру заподіяних тілесних ушкоджень потерпілому при вчиненні відносно нього грабежу, суд першої інстанції врахував висновок судово-медичної експертизи, згідно якого у потерпілого ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, крововиливів у м`які тканини обличчя, саден лівого ліктя. Дані тілесні ушкодження утворилися від не менш ніж трьох ударних дій тупими твердими предметами, та по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (кожне). Під час нанесення тілесних ушкоджень потерпілий був звернений передньою стороною тіла до нападника.

Отже, цим висновком встановлена кількість, механізм та локалізація спричинення тілесних ушкоджень потерпілому під час вчинення злочину, а тому доводи захисника, що суд першої інстанції не з`ясував ці обставини, не є слушними.

Суд вважає, що доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника є способом захисту від висунутого обвинувачення та розцінює їх як спробу уникнення ОСОБА_7 покарання. Досліджені судом першої інстанції докази повністю узгоджуються між собою, та при їх досліджені встановлено, що на місці вчинення кримінального правопорушення не було встановлено інших осіб, окрім обвинуваченого та потерпілого, а обвинуваченого було затримано неподалік від місця вчинення кримінального правопорушення та через невеликий проміжок часу з майном, яке викрадено у потерпілого.

Отже, всупереч доводам апелянтів, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив докази, надав їм належну оцінку.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення,щодо якого їй пред`явлено обвинувачення (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 12 червня 2018 р. у справі № 712/13361/15, провадження № 51-1604км18).

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом.

Враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини, суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_7 винним у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому в умовах воєнного стану, та його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 КК України.

На думку колегії суддів, вина ОСОБА_7 доведена поза розумним сумнівом.

Судом апеляційної інстанції не встановлено таких порушень норм матеріального чи процесуального права, які можуть тягнути за собою скасування оскаржуваного вироку, про що просять апелянти.

Обвинуваченому ОСОБА_7 покарання призначено відповідно до вимог ст. 50, 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (тяжкого злочину), обставин його вчинення, та даних про його особу.

Зокрема, достатньо враховані дані про особу винного, який не судимий в силу ст. 89 КК України, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем реєстрації характеризується негативно.

Обставин, що пом`якшує або обтяжують покарання, не встановлено.

Призначене покарання є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Суд вважає, що вирок є законним та обґрунтованим, та не вбачає підстав для його скасування, про що просять апелянти.

Тому, апеляційні скарги обвинуваченого та захисника не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 424, 425, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 січня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3