Справа № 489/4837/23
Провадження № 1-кп/489/891/23
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

11 грудня 2023 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва матеріали кримінального провадження №0000833 від 07.07.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 та ч. 4 ст. 185 КК України, з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 (дистанційно),

встановив:

До суду надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, оскільки на даний час продовжують існувати ризики переховування обвинуваченого від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, які існували при застосуванні запобіжного заходу та його продовженні, а також клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання та застосування положень ст. 616 КПК України для проходження ним військової служби.

Прокурор підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу та заперечив проти його зміни. Обвинувачений та його захисник заперечили проти клопотання прокурора та просили змінити запобіжний захід на більш м`який.

Вислухавши учасників, дослідивши матеріали судового провадження, суд дійшов таких висновків.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 09.07.2023 обвинуваченому ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 17.10.2023 продовжений до 15.12.2023 включно.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішуючи заявлені сторонами клопотання, суд бере до уваги ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, яке відносяться до тяжких злочинів, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, в якому він обвинувачується, його особу, необхідність уникнення визначених ст. 177 КПК України ризиків.

Сам факт подання до суду обвинувального акту та те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні відповідного кримінального правопорушення є свідченням його обґрунтованості.

Суд вважає, що на даний час продовжують існувати передбачені ст. 177 КПК України ризики вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення та переховування від суду, оскільки він неодноразово судимий за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, за які відбував покарання в місцях позбавлення волі, не має постійного місця роботи та стабільного джерела доходу, а також міцних соціальних зв`язків.

Суд враховує, що нових ризиків прокурор не навів, проте з часу застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не могли виникнути нові ризики, а вже існуючі є суттєвими та такими, що не дають достатніх підстав обрати суду на даному етапі судового провадження інший, більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою.

При цьому суд не погоджується з твердженням сторони захисту про можливість запобігання існуючим ризикам шляхом зміни запобіжного заходу на більш м`який з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий та, маючи не зняту та не погашену судимість, обвинувачується у повторному вчиненні нового тяжкого злочину, що свідчить про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризику вчинення ним нового кримінального правопорушення.

Також не можуть бути підставою для зміни вказаного запобіжного заходу на особисте зобов`язання твердження обвинуваченого про його намір проходити військову службу за призовом під час мобілізації, оскільки положеннями КПК України визначений спеціальний порядок скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби, який обвинуваченим не дотриманий.

Так, ч. 1 ст. 616 КПК України визначено, що у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. За результатами розгляду клопотання, передбаченого абзацом першим цієї частини, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Системний аналіз вказаних положень кримінально-процесуального законодавства свідчить про те, що встановлена чітко визначена процедура вирішення питання про скасування запобіжного заходу для проходження військової служби, відповідно до якої підозрюваний/обвинувачений має право звернутися з клопотанням про скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише до прокурора, який за результатами розгляду такого клопотання має право (але не зобов`язаний) звернутися до суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Натомість обвинуваченим був порушений порядок звернення з клопотанням про скасування обраного щодо нього запобіжного заходу, що вказує на необхідність відмови в його задоволенні.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про необхідність продовження щодо обвинуваченого строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів та необхідність відмови в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу.

Керуючись статтями 176-178,182,183,193-194, 196-197, 309, 331, 372 КПК України, суд

постановив:

В задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів - до 08.02.2024 включно, з можливістю звільнення під заставу в сумі 53680 грн, за умови внесення якої залишити чинними обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, які були покладені на нього ухвалою про застосування запобіжного заходу від 09.07.2023.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення та на неї може бути подана апеляційна скарга, в частині продовження строку тримання під вартою, протягом п`яти днів з дня оголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1