Справа № 487/5930/23
Провадження № 1-кс/487/3347/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2023 м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000783 від 07.07.2023 за ч. 5 ст. 407 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000783 від 07.07.2023 за ч. 5 ст. 407 КК України звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість підозри за ч. 5 ст. 407 КК України та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.

В судовому засіданні прокурор клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав, наполягав на його задоволенні, посилаючись на наявність ризиків, передбачених пп. 1, 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого, показав, що дійсно, ще рік тому самовільно залишив місце служби, будучи військовслужбовцем, оскільки боявся за своє життя внаслідок посилення обстрілів, та через те, що інші військові вживали алкогольні і наркотичні засоби.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти заоволення клопотання, проте, якщо суд прийде до обґрунтованості підозри, просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави, врахувавши міцні соціальні зв`язки підозрюваного, його участь у бойових діях, наявність поранення.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, судом встановлено, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000783 від 07.07.2023 за ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.10.2022 року близько 05:00 год солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією на період дії воєнного стану та проходячи військову службу на посаді стрільця 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , відрядженим до військової частини НОМЕР_2 , діючи умисно, всупереч вимогам закону, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби, а саме: район зосередження зведеної тактичної групи військової частини НОМЕР_1 у складі військової частини НОМЕР_2 поблизу АДРЕСА_1 та незаконно перебуває поза її межами, проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України та не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби. 09.08.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

У зв`язку із неможливістю вручення повідомлення про підозру у встановлений Кримінальним процесуальним кодексом України спосіб, повідомлення здійснено із дотриманням вимог ст. ст. 278, 135 КПК України, зокрема, 09.08.2023 повідомлення про підозру направлено за місцем проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_1 та відомим місцем проживання ОСОБА_5 .

На виклики слідчого підозрюваний ОСОБА_5 у визначений час до органу досудового розслідування не з`явився без поважних причин та не повідомив про причини свого неприбуття.

Оскільки усіма необхідними слідчими (розшуковими) та іншими процесуальними діями місцезнаходження ОСОБА_5 не встановлено, 04.09.2023 року підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук, про що слідчим винесено постанову, а досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено.

Постановою старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 від 09.11.2023 досудове розслідування у даному кримінальному провадженні було відновлено.

09.11.2023 ОСОБА_5 було затримано за підозрою у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , це, зокрема, дані акту службового розслідування від 23.11.2023, проведеного за фактом відсутності, серед інших, стрільця 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 ; протоколів допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від 13.07.2023; протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 09.11.2023; протоколу обшуку від 09.11.2023.

Суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування зазначені докази є достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Злочин за ч. 5 ст. 407 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 не з`являвся за викликами до слідчого, у зв`язку з чим був оголошений в розшук.

Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_5 у разі доведеності його вини, а також те, що підозрюваний не з`являвся на виклики органу досудового розслідування, не повідомляв правоохоронні органи та інші державні органи про місце свого перебування, суд переконаний, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, існує і є обґрунтованим.

Слідчим у клопотанні доведено існування ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, підозрюваний може знищити, сховати або спотворити документи, які містять всі необхідні відомості щодо призову на військову службу та подальшого її проходження, присвоєння військовий звань тощо, з метою створення перешкод досудовому дослідуванню у встановленні фактичних обставин проходження ним військової служби з моменту призову.

Слідчий суддя також враховує дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання в Одеській області; одружений, має на утриманні малолітню дитину, 2021 р.н.; позитивно характеризується за місцем проживання; на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; відповідно до ст. 89 КК України визнається таким, що не має судимості; не працює; брав безпосередню участь в ООС в 2018-2021рр.; має бойове поранення, внаслідок якого втратив 25% професійної працездатності.

Тому з урахуванням обставин справи, враховуючи тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 в умовах воєнного стану, дані про особу підозрюваного, суд вважає обґрунтованим клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 10.12.2023 року.

Крім того відповідно до положень ч. 8 ст. 176 КК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Підстав для визначення розміру застави, про що просив захисник в судовому засіданні, слідчий суддя не вбачає, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_5 , на якого, як на військовослужбовця покладений обов`язок захисту суверенітету і територіальної цілісності України, в період воєнного стану самовільно залишив місце служби, та в подальшому незаконно перебував поза її межами понад одного року, проводячи час на власний розсуд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" в межах строку досудового розслідування до 10.12.2023 включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 13.11.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1