КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/5588/2023 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, з використанням відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор», апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 серпня 2023 року,

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.08.2023 року задоволено частково клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_9 погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23.10.2023 року включно з визначенням застави в розмірі 1 600 000 (один мільйон шістсот тисяч) грн., із визначенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі її внесення щодо:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, перебуваючого в цивільному шлюбі, на утриманні перебуває неповнолітня дитина, працюючого у Дніпровському РУП ГУНП в Дніпропетровській області на посаді старшого оперуповноваженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 368 КК України.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.08.2023 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, постановленою при неповноті судового розгляду та за невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

На даний час відсутні будь-які ризики передбачені ст. 177 КПК України, що спростовується характеризуючими даними підозрюваного. ОСОБА_10 має постійне місце роботи, перебуває у цивільному шлюбі, на утриманні перебуває дитина. Разом з тим, працюючи правоохоронцем ОСОБА_10 в повному обсязі усвідомлює відповідальність, яку на нього поклав процесуальний статус у провадженні та наслідки невиконання обов`язків, тому переховуватися від слідства він не має на меті.

Матеріали клопотання не доводять факту спільних дій співвиконавців, але і не підтверджують знайомства між собою. Крім того, згідно обставин справи, кримінальні правопорушення вчинялись медичними працівниками у сфері охорони здоров`я, до яких ОСОБА_10 немає жодного відношення.

Визначений розмір застави є непомірним для підозрюваного, а вилучені кошти під час проведення обшуку в сумі 27 тисяч доларів є власними заощадженнями ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0001070 від 28.06.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням зазначено, що ОСОБА_11 , будучи діючим офіцером поліції, займаючи посаду старшого оперуповноваженого у Дніпровському РУП ГУНП в Дніпропетровській області, діючи умисно, переслідуючи корисливу мету особистого збагачення, ігноруючи принципову державну позицію щодо боротьби з корупцією, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах (таких як: час, місце, спосіб тощо), однак не пізніше 24.08.2023 року, одночасно з виконанням своїх службових обов`язків вирішив розпочати злочинну діяльність, пов`язану із організацією вчинення кримінальних правопорушень службовими особами лікувальних закладів, залучив до вчинення злочинів довірених осіб, які погодилися прийняти участь у діяльності організованої злочинної групи, та розробив план злочинних дій, який полягав у наступному.

Так, учасниками організованої злочинної групи за грошову винагороду у вигляді неправомірної вигоди забезпечувалося підроблення медичних документів з оформленням особи на стаціонарне лікування до військового шпиталю щодо наявності у військовослужбовця хвороби, дійсну наявність якої складно перевірити без відповідних медичних досліджень. У подальшому, військовослужбовець направляється на військово-лікарську комісію, за результатами якої з урахуванням нібито виявленої у військовослужбовця хвороби приймається рішення про його непридатність до подальшого проходження служби.

Так, до складу злочинної групи ОСОБА_11 залучив старшу медичну сестру КПЗ «Добропільська центральна районна лікарня» (Донецька обл.) ОСОБА_12 , її співмешканця ОСОБА_13 та невстановлених на даний час лікарів Військово-медичного клінічного центру Східного регіону (ВЧ НОМЕР_1 ), яким довів свій план злочинних дій та розподілив між ними ролі кожного. Всі учасники організованої злочинної групи погодилися із запропонованим планом злочинних дій та приступили до його виконання.

Метою створення організованої групи було вчинення систематичних тяжких злочинів, пов`язаних із одержанням шляхом вимагання неправомірної вигоди від військовослужбовців за організацію та оформлення медичних документів, на підставі яких останніх буде визнано непридатними до несення військової служби та знято з військового обліку.

Установлено, що ОСОБА_11 надав вказівку ОСОБА_14 підшукати осіб з числа військовослужбовців і військовозобов`язаних, які шукають можливості ухилитися від військової служби та вирішення питання щодо їх непридатності до військової служби.

Виконуючи відведену їй роль, ОСОБА_15 було встановлено громадянина ОСОБА_16 , який проходить службу по контракту в Збройних силах України з 2020 року, і який з метою проходження магнітно-резонансної томографії, через скарги пов`язані з болем у хребті, наприкінці травня 2023 року звернувся до Комунального лікувально-профілактичного закладу «Добропільська центральна районна лікарня», розташованого за адресою: м. Добропілля, вул. Гагаріна, 3.

Після цього, ОСОБА_12 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння, з метою незаконного збагачення та одержання бажаного для себе та інших співучасників організованої злочинної групи ОСОБА_13 , ОСОБА_17 та невстановлених на даний час службових осіб Військово-медичного клінічного центру Східного регіону (ВЧ НОМЕР_1 ), діючи за вказівками організатора злочинної групи ОСОБА_17 , висловила ОСОБА_16 вимогу щодо передачі їх неправомірної вигоди в розмірі 13 тисяч доларів США за організацію вчинення дій, на підставі яких у подальшому службовими особами військово-лікарської комісії буде надано висновок про його непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку.

Також, ОСОБА_12 висунула ОСОБА_16 вимогу у передачі названої неправомірної вигоди у три етапи, частинами, двічі по 5 тисяч доларів США, по ходу підготовки та складання відповідних медичних документів та висновків військово-лікарської комісії, необхідних для виключення ОСОБА_16 з військового обліку та 3 тисячі доларів США, після одержання останнім такого висновку комісії.

У свою чергу, ОСОБА_16 , маючи необхідність за станом здоров`я у проведенні медичного обстеження та будучи поставлений в умови, за яких він вимушений погодитися на вимогу ОСОБА_12 та надати їй неправомірну вигоду у вигляді висловленої нею суми коштів.

Одразу після цього, ОСОБА_16 про вказані протиправні дії ОСОБА_12 повідомив в установленому законодавством порядку правоохоронні органи та надалі діяв під їх контролем з метою викриття злочинної діяльності останньої.

У подальшому, 22.08.2023 року, діючи за вказівками ОСОБА_14 , військовослужбовець ОСОБА_16 звернувся до Військово-медичного клінічного центру Східного регіону (ВЧ НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) до завідувача хірургічного відділення ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який без обстеження ОСОБА_16 видав на його ім`я консультаційний висновок спеціаліста, де зазначив про виявлену у пацієнта хворобу та встановлений діагноз «хронічний парапроктит, норицева форма, формування абсцесу», з одночасними рекомендаціями щодо направлення на стаціонарне лікування для оперативного втручання до ВЧ НОМЕР_1 .

Також, ОСОБА_18 повідомив ОСОБА_16 , що для його оформлення на стаціонарне лікування до Військово-медичного клінічного центру Східного регіону, останньому потрібно отримати у військовій частині за місцем проходження служби НОМЕР_2 відповідне направлення, на підставі якого ОСОБА_16 можливо буде проводити лікування в вказаному центрі в умовах стаціонару.

Наступного дня, 24.08.2023 року ОСОБА_16 повідомив ОСОБА_12 про отримання ним на підставі виданого йому ОСОБА_18 консультаційного висновку спеціаліста відповідного направлення з військової частини НОМЕР_2 на стаціонарне лікування до Військово-медичного клінічного центру Східного регіону ВЧ НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ). Після цього, ОСОБА_12 , продовжуючи свої злочинні дії, діючи за вказівками організатора злочинної групи ОСОБА_17 та за обізнаністю інших співучасників, повторно направила його до ОСОБА_18 для оформлення наступних медичних документів, підготовка яких була договорена раніше.

24.08.2023 року на підставі наданого ОСОБА_16 направлення з військової частини НОМЕР_2 на стаціонарне лікування, завідувач хірургічного відділення Військово-медичного клінічного центру Східного регіону ОСОБА_18 оформив на ім`я ОСОБА_16 медичну картку стаціонарного хворого, де в графі «Діагноз при госпіталізації» зазначено «Парапроктит», після чого пацієнта направлено для формального проходження необхідних обстежень та здачі аналізів.

Після цього, ОСОБА_12 , діючи згідно розробленого плану злочинних дій, переконавши ОСОБА_16 у справжності своїх можливостей в організації оформлення необхідних медичних документів з потрібним діагнозом, та пройшовши перший етап оформлення медичних документів, висунула ОСОБА_16 вимогу передати першу частину коштів в розмірі 5 тисяч доларів США, на що останній погодився. При цьому, ОСОБА_12 з метою прикриття своїх незаконних дій, діючи за погодженням та вказівками ОСОБА_11 , повідомила іншому учаснику організованої злочинної групи ОСОБА_13 про необхідність зустрічі з ОСОБА_19 біля Військово-медичного клінічного центру Східного регіону (ВЧ - НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) для безпосереднього отримання від нього неправомірної вигоди обумовленій сумі.

Після цього, ОСОБА_13 , виконуючи відведену йому роль, усвідомлюючи протиправність своїх дій, знаючи про походження цих коштів та за які саме послуги вони передаються ОСОБА_16 , діючи за вказівками ОСОБА_11 та ОСОБА_20 на виконання спільного розробленого плану злочинних дій, та у складі організованої злочинної групи спільно з неветановленими службовими особами військово-медичного клінічного центру Східного регіону (ВЧ НОМЕР_1 ), дізнавшись від ОСОБА_12 про час та місце обумовленої з ОСОБА_16 зустрічі, куди прибув 24.08.2023 року приблизно о 16:00 годині на автомобілі «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_3 .

У визначений час, приблизно о 16 год. 10 хв. до салону вказаного автомобіля, який був припаркований біля Військово-медичного клінічного центру Східного регіону (ВЧ НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) за адресою: АДРЕСА_3 , сів ОСОБА_16 та передав ОСОБА_13 частину від загальної суми неправомірної вигоди в сумі 5 тис. доларів США.

Після цього, ОСОБА_13 , одержавши від ОСОБА_16 зазначену неправомірну вигоду в розмірі 5000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 24.08.2023 року становить 182 842 грн, усвідомлюючи, що ці кошти передані ОСОБА_16 за підготовку та видачу службовими особами військово-медичного клінічного центру Східного регіону (ВЧ НОМЕР_1 ) медичних документів, необхідних для одержання висновку військово-лікарської комісії про непридатність останнього до військової служби з включенням з військового обліку, привіз ці кошти за місцем їх спільного проживання з ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_3 , де ці кошти були розділені для подальшої передачі іншим учасникам організованої злочинної групи.

Пізніше, у цей же день 24.08.2023 року приблизно о 17 год. 00 хв. до місця проживання ОСОБА_13 та ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_3 , прибув організатор злочинного угрупування ОСОБА_11 , якому на виконання заздалегідь розробленого плану злочинних дій та плану розподілу отриманої неправомірної вигоди, була передана частина від загальної суми коштів одержаних від ОСОБА_16 в розмірі 3 тисячі доларів США.

Після цього, 24.08.2023 року приблизно о 22 год. 00 хв. незаконна діяльність ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 була викрита працівниками поліції за місцями їх проживання.

26.08.2023 року старший слідчий в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_9 за погодженням з прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернувся з клопотанням до Печерського районного суду м. Києва про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 з визначенням розміру застави 773 (сімсот сімдесят три) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 001 297 (два мільйони одна тисяча двісті дев`яносто сім гривень.)

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.08.2023 року задоволено частково клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_9 погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23.10.2023 року включно з визначенням застави в розмірі 1 600 000 (один мільйон шістсот тисяч) грн., із визначенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі її внесення щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя перевірив, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 368 КК України.Вагомість даних щодо причетності підозрюваного до вчинення зазначеного кримінального правопорушення доведена прокурором та сумнівів щодо їх достатності не викликала.

Системний аналіз норм КПК України та практики ЄСПЛ свідчить про наявність в КПК України понять, які відповідають різним стандартам доказування (переконання) - достатніх підстав (доказів), обґрунтованої підозри, поза розумним сумнівом.

Стандарт достатніх підстав (доказів) використовується в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, мети постановлення тих чи інших процесуальних рішень, вчинення процесуальних дій та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчим суддею, судом (наприклад, статті 157, 163, ч. 5 ст. 234, 260 КПК України), так і слідчими, прокурорами (зокрема, статті 134, 271, 276 КПК України).

Рівень обґрунтованості, доведеності підозри має бути співмірним зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають та/або можуть бути пов`язані із прийняттям відповідного процесуального рішення чи вчинення процесуальної дії. При цьому чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. Отже стандарт доказування (переконання) поступово зростає з перебігом ефективного розслідування, а втручання у права і свободи особи потребує більш глибокого обґрунтування, що повною мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частини 5 статті 9 КПК). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Враховуючи, що стандарт достатніх підстав (доказів) є нижчим ніж стандарту обґрунтованої підозри, для цілей повідомлення особі про підозру він передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування до висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, доказів, які пов`язують підозрюваного до кримінального правопорушення, достатньо аби виправдати подальше розслідування та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії кримінального розслідування (Мюррей проти Сполученого Королівства).

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_10 із вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними доказами зазначеними в клопотанні старшого слідчого.

Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_10 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 368 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому на даному етапі провадження колегія суддів не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, наявність чи відсутність в діях підозрюваного складу того чи іншого кримінального правопорушення, адже такі висновки опосередковано пов`язані з питанням винуватості особи у вчиненні злочину. Крім того, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, їх кваліфікація та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час досудового розслідування. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Також, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження, а саме, що підозрюваний ОСОБА_10 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експертів, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже, за результатами розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що прокурором під час судового розгляду доведено, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_10 покладених на нього процесуальних обов`язків.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення кримінального правопорушення та суворість можливого покарання за вчинений злочин не дає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки вирішенню питання про необхідність тримання особи під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Як зазначено в ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно, з урахуванням та в межах вимог ст. 182 КПК України, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, оцінивши також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_10 дані про його особу та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, визначив останньому заставу у межах 1 600 000 (один мільйон шістсот тисяч) грн., що зможе належним чином забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків у випадку внесення застави.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм кримінального процесуального закону з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість інші доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали слідчого судді - без змін.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 серпня 2023 року, якою задоволено частково клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_9 погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23.10.2023 року включно з визначенням застави в розмірі 1 600 000 (один мільйон шістсот тисяч) грн., із визначенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі її внесення щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4