Справа № 462/5787/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1163/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_6 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 7 листопада 2023 року, якою клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000511 від 1 червня 2023 року, за ознаками суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, повернуто прокурору,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

вищевказаною ухвалою клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000511 від 1 червня 2023 року, за ознаками суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України повернуто прокурору.

Не погоджуючись із цією ухвалою, прокурор Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 7 листопада 2023 року про повернення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000511 від 1 червня 2023 року за ознаками суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, скасувати; призначити новий розгляд клопотання у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор покликається на те, що оскаржена ухвала є незаконною, такою, що винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що суд необґрунтовано прийняв рішення про повернення прокурору клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру для усунення недоліків, оскільки подане клопотання відповідає вимогам, визначеним ст. 291 КПК України.

Як зазначає апелянт, підставою для ухвалення судом такого рішення стало те, що, на думку суду, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру містить неконкретність обвинувачення. Тобто, викладаючи фактичні обставини та формулюючи вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_7 , органами жодним чином не зазначено, в чому полягає опір представнику влади, що є кваліфікуючою ознакою ч. 3 ст. 296 КК України та впливає на вид примусового заходу. Прокурор вважає, що суд, приймаючи рішення про повернення клопотання, вийшов за межі своїх повноважень, оскільки у підготовчому судовому засіданні не надається оцінка обставинам, зазначеним у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру, а вирішується питання щодо можливості призначення судового розгляду на підставі наданого клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру.

На переконання сторони обвинувачення, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відповідає всім вимогам закону, у тому числі вимогам ст. 291 КПК України, відтак обставини, на які покликається суд у своєму рішенні, не перешкоджали об`єктивному розгляду кримінального провадження, не порушували права учасників кримінального провадження та не були правовою підставою для повернення матеріалів клопотання прокурору для усунення недоліків.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 подану апеляційну скаргу підтримав та просив таку задовольнити.

Особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_7 та його законний представник ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленими про час та місце проведення апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явились, про поважність причин своєї неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не подали.

Захисник ОСОБА_8 просила відмовити у задоволенні апеляційних вимог, проти розгляду справи у відсутності ОСОБА_7 та його законного представника не заперечила.

За таких обставин, з огляду на вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників, що не з`явились.

Заслухавши доповідача, позицію учасників процесу, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 404 КПК України установлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право зі стадії підготовчого судового розгляду повернути клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору в тому випадку, якщо воно не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, як це передбачено ч. 2 ст. 292 КПК України, має відповідати вимогам ст. 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.

Як вбачається зі змісту клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000511 стосовно ОСОБА_7 за ознаками вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, на момент вчинення інкримінованих дій ОСОБА_7 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, тобто, згідно з вимогами статей 11, 18, 19 КК України, він не є суб`єктом кримінального правопорушення, адже діяв у стані неосудності. Водночас, у клопотанні прокурором вказано про вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння навмисно, що, у свою чергу, виключає можливість вчинення такого діяння у стані неосудності.

Крім цього, відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» від 3 жовтня 2012 року №223-1430/0/4-12, зазначено, що суд може повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам ст. 291 КПК: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

Згідно з клопотанням, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, пов`язаному з опором представникові влади, які припиняли хуліганські дії, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

Втім, як правильно зазначено суддею місцевого суду, під час викладу фактичних обставин та формулювання вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_7 , стороною обвинувачення жодним чином не зазначено, в чому полягав опір ОСОБА_7 представнику влади, що є кваліфікуючою ознакою ч. 3 ст. 296 КК України.

У свою чергу, ст. 94 КПК України установлює види примусових заходів медичного характеру, які можуть бути застосовані до особи залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб.

Тобто кваліфікація суспільно-небезпечного діяння, яке інкримінується особі, безпосередньо впливає на вид примусового заходу медичного характеру, який може бути застосований до ОСОБА_7 . При цьому у своєму клопотанні прокурор просить застосувати щодо ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу із надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

На переконання апеляційного суду, наведене свідчить про недотримання стороною обвинувачення при зверненні до суду з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а саме в частині викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

За наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 за своїм змістом не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, і вважає обґрунтованим рішення про повернення його прокурору, як це передбачено п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, а покликання прокурора в апеляційній скарзі на те, що клопотання відповідає вимогам ст. 291 КПК України - безпідставними.

Неспроможними є і викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що не підлягають розгляду у підготовчому судовому засіданні питання, які стосуються змісту та достовірності викладених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки перевірка цих обставин судом під час підготовчого судового засідання здійснюється в межах п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Беручи до уваги зазначене вище, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 412, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 7 листопада 2023 року, якою клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000511 від 1 червня 2023 року, за ознаками суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, повернуто прокурору, - залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4