Провадження № 1-кп/727/475/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого-судді: ОСОБА_1

За участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченої: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0003926 від 10.10.2023 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки та зареєстрованої в АДРЕСА_1 , проживаючої в АДРЕСА_2 , неодруженої, з середньою освітою, не працюючої, раніше не судимої, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_4 вчинила умисний корисливий злочин при наступних обставинах:

Так, 29.09.2023 року біля 02 год. 22 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою м.Чернівці вул.Кутузова, 4, в умовах дії на території України режиму воєнного стану, відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в України», діючи умисно, таємно, протиправно, з корисливих мотивів, маючи на меті особисте збагачення, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, тобто вважаючи, що діє непомітно для сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, перебуваючи в середині багатоповерхового житлового будинку, реалізовуючи раптово виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна, таємно викрала велосипед іноземного виробництва марки «Discovery» модель Rider AM DD 2022 (OPS-DIS-26-522), який належить ОСОБА_5 , вартість якого згідно висновку експерта №СЕ-19/126-23/8852/ТВ від 18.10.2023 року становить 6486 грн. 34 коп.

Після вказаних дій, ОСОБА_4 на велосипеді залишила місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, тим самим своїми діями завдала потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 6486 грн. 34 коп.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнала повністю і суду пояснила, що дійсно при вказаних в обвинуваченні обставинах вчинила крадіжку. Вона перебувала у гостях у подруги. Коли йшла додому, в під`їзді, побачила велосипед, взяла його і поїхала на ньому додому. У вчиненому щиро кається. Викрадений велосипед повернула.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників процесу, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі, відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що органом досудового розслідування правильно кваліфіковано дії обвинуваченої за ч.4 ст.185 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що вона вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжка) в умовах воєнного стану.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення те, що даний злочин відноситься до категорії тяжких, а також відомості про особу обвинуваченої, зокрема те, що вона раніше не судима, її молодий вік.

Суд враховує, що ОСОБА_4 у вчиненому щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення та добровільно відшкодувала завдані збитки.

Наведені обставини суд, на підставі ст.66 КК України, визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 .

Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченої ОСОБА_4 судом не встановлені.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання за вчинене кримінальне правопорушення, суд враховує наступне.

Відповідно до вимог статей 50, 65 Кримінального кодексу України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, та особу винної, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про необхідністьпризначення покарання обвинуваченій у межах санкції статті обвинувачення.

При цьому суд враховує положення п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких: «Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом».

У справі «Гарькавий проти України» (рішення від 18.02.2010) Європейський суд з прав людини зазначив, «що, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Це право є найважливішим у демократичному суспільстві у розумінні Конвенції. Суд нагадує, що коли йдеться про позбавлення свободи, надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Отже, неодмінна вимога полягає в тому, що умови, за яких має здійснюватися позбавлення свободи, мають бути чітко сформульовані в національному законі і що застосування самого цього закону має бути передбачуваним і відповідати в цьому відношенні нормі «законності», яку встановлює Конвенція».

Враховуючи те, що обвинувачена щиро розкаялася у вчиненому та повністю визнала свою вину, раніше не судима, її молодий вік, а також те, що потерпіла особа не наполягала на суворій мірі покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за їх поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд вважає, що вищезазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, оскільки ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства, що також підтверджується її поведінкою після вчинення злочину та критичним ставленням до вчиненого, усвідомлення своєї провини і засудженням своєї протиправної поведінки, яка свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання.

Крім того, на думку суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченій сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені нею протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою.

Саме таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нею кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Тому, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції її від суспільства, застосувавши відносно неї ст.ст. 75, 76 КК України та звільнивши від призначеного покарання з випробуванням.

Таку міру суд вважає достатньою не тільки для покарання ОСОБА_4 за вчинене протиправне діяння, а й для її виправлення.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 484 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України і за його вчинення призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України засуджену ОСОБА_4 звільнити від призначеного їй покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, зобов`язавши її протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з засудженої ОСОБА_4 на користь держави судові витрати у розмірі 717 грн. 00 коп.

Речовий доказ: велосипед іноземного виробництва марки «Discovery» модель Rider AM DD 2022 (OPS-DIS-26-522), який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_5 залишити у власності останньої.

Речові докази: СД диски, які зберігаються у матеріалах кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження.

Речові докази: одяг, який упаковано до сейф-пакету PSP3225302 та передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області повернути засудженій ОСОБА_4 .

На вирок суду може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів із дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1