Справа № 694/2062/23 Провадження №1-кп/694/182/23
Вирок
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
26.09.2023 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородка, Звенигородського району, Черкаської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, розлученого, з повною середньою освітою, непрацюючого, депутатом не являється, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку немає, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
з участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 14.07.2023 року у вечірню пору доби, будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в спальній кімнаті житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , в ходв раптово виниклого конфлікту із матір`ю ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізовуючи злочинний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, наніс ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя, внаслідок чого потерпіла ОСОБА_5 відповідно до висновку експерта №05-9-01/362 від 31.08.2023 року отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з струсом головного мозку, пара орбітальної гематоми зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, цим самим вчинив кримінальне правопорушення пов`язане з домашнім насильством.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Відповідно до п.3 ч.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав в повному обсязі, визнав всі фактичні обставини, які йому пред`явлено в обвинуваченні та пояснив, що він за вказаних в обвинувальному акті обставинах наніс тілесні ушкодження ОСОБА_5 . Відносно міри покарання погоджується з думкою прокурора.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала, просила обвинувачену суворо не карати.
Показання ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується як його показаннями, даними ним в судовому засіданні, доказами які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав в судовому засіданні відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення доведене.
Дії ОСОБА_4 , з урахуванням Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, який набрав чинності 01.07.2020, суд кваліфікує, як кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 67 КК України є вчинення кримінального проступку щодо особи похилого віку, а також вчинення кримінального проступку щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах та вчинення кримінального проступку в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, позицію державного обвинувача про призначення покарання, суд дійшов висновку, що виправленню та перевихованню обвинуваченого ОСОБА_4 може сприяти покарання у виді штрафу.
Крім того судом враховано особу обвинуваченого, його активне сприяння у розкритті злочину та те, що даний злочин не набув значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення та забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, також враховуючи особу винного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується нейтрально, на обліку в лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку в наркологічному кабінеті з діагнозом алкогольна залежність, обставини, що пом`якшують покарання, а також те, що вказане кримінальне правопорушення є кримінальним проступком згідно ст. 12 КК України.
При цьому суд виходив також і з положень ч. 2 ст. 50 КК України, якими визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженою, так і іншими особами. На переконання суду, покарання з яким визначився суд, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Дана позиція також викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Цивільний позов у справі не заявлявся. Запобіжний захід не обирався. Речові докази відсутні.
Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1