Справа № 204/7776/22
Провадження № 1-кп/204/258/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000332, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.06.2022, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Красноармійськ Донецької області, українця, громадянина України, не одруженого, на утриманні малолітніх (неповнолітніх) дітей не маючого, з середньою освітою, в порядку ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська розглядається вищевказане кримінальне провадження.

Прокурор подав до суду клопотання про продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання прокурора обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлені тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого та корисливого злочину, за вчинення якого, у разі встановлення його винуватості судом, останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі від 9 до 12 років з конфіскацією майна. ОСОБА_5 не одружений, офіційно не працевлаштований, утриманців не має, що в сукупності свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків за місцем мешкання, відтак ризик втечі може бути розцінений ним менш небезпечним ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарань. В умовах воєнного стану на території України, враховуючи місце мешкання обвинуваченого, існує ризик, що останній може переховуватися від суду. Обвинувачений ОСОБА_5 не має будь-якого офіційного або неофіційного легального заробітку, що дає всі підстави вважати, що останній заробляв на, проживання виключно шляхом збуту наркотичних засобів та психотропних речовин. В умовах воєнного стану та війни України проти РФ, обвинувачений не став займатись суспільно-корисною працею, або працею, направленою на підтримання Держави в умовах війни з РФ, а навпаки, скористався запровадженим воєнним часом в Україні та почав займатись незаконним збутом особливо небезпечних психотропних речовин на території м. Покровська в особливо великих розмірах. Враховуючи фінансовий стан обвинуваченого ОСОБА_5 , відсутність постійного джерела доходів, з метою незаконного, протиправного швидкого збагачення, він може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення. Менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання ОСОБА_5 , покладених на нього процесуальних обов`язків. Так, запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки чи домашнього арешту не зможуть попередити можливість переховування ОСОБА_5 від суду та вчинення ним інших кримінальних правопорушень. Запобіжний захід у вигляді застави неможливо застосовувати виходячи з майнового стану, у зв`язку з відсутністю будь-якого заробітку та джерела доходу.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора оскільки клопотання недоведене, ризики відсутні. Просив суд, враховуючи наявність міцних соціальних зв`язків ОСОБА_5 , обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений у судовому підтримав думку захисника в повному обсязі.

Вислухавши позиції учасників процесу, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно з ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього кодексу.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, забезпечує особам, яким обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення законності позбавлення свободи, що означає необхідність перевірки не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а також і мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою. При цьому рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватися на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Суд має з`ясувати можливість застосування до особи, яка тримається під вартою, будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується в тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного (обвинуваченого); міцність його соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; постійного місця роботи, навчання; репутація, майновий стан підозрюваного (обвинуваченого); наявність судимостей; повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється (обвинувачується) особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється (обвинувачується) особа.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, повинно містити в тому числі виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Розглянувши клопотання прокурора в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого, у разі встановлення його винуватості судом, останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі від 9 до 12 років з конфіскацією майна. При цьому, на цій стадії суд не вирішує питання доведеності винуватості.

Крім того, обвинувачений зареєстрований та проживає у місті Покровськ Донецької області, поблизу якого на даний час відбуваються активні бойові дії, а агресія, яку здійснює Російська Федерація відносно України, може привести до тимчасової окупації міста та призвести до ухилення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності. ОСОБА_5 не працює, не одружений та не має утриманців, таким чином характеризується відсутністю міцних соціальних зв`язків.

Вказане у сукупності дає підстави та ймовірність вважати, що, перебуваючи на свободі та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, ОСОБА_5 може переховуватися від суду під час воєнного стану в Україні, у тому числі й на території Російської Федерації, таким чином ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України доведений.

ОСОБА_5 не має офіційного місця роботи, що свідчить про відсутність законного достатнього джерела доходу для забезпечення рівня його життя. Відтак, існує ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовження вчинення кримінальних правопорушень.

Обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосуванням інших, більш м`яких запобіжних заходів, судом на даному етапі не встановлено.

Суд приймає доводи на користь обвинуваченого, але вважає, що у даному випадку ці доводи не гарантують запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та не перевищують суспільного інтересу в справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальним ризикам. При цьому, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід відповідає не лише особі обвинуваченого, а і характеру злочину, який йому інкримінується та тяжкості діяння, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, відтак клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт задоволенню не підлягає.

За викладених обставин, суд доходить висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою не відпали, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати його належну поведінку, відтак згідно ст. 197 КПК України, дію обраного запобіжного заходу слід продовжити на 60 днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину розмір застави визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, майновий стан обвинуваченого, дані про його особу, наявні ризики кримінального провадження, суд вважає за доцільне визначити розмір застави в цьому кримінальному провадженні у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 214720 грн., та буде достатньою для забезпечення його процесуальної поведінки та у відповідності до ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, 3 ч. 5 цієї статті.

На підставі викладеного, керуючись статтями 110, 176-178, 183, 193-194, 197, 331, 369- 372, 376, 392-393 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 25 березня 2024 року включно.

Визначити стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в кримінальному провадженні у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у розмірі 214 720 гривень (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять).

У випадку внесення обвинуваченим ОСОБА_5 , визначеної застави у розмірі 214 720 гривень, вважати, що до нього обрано запобіжний захід у вигляді застави.

У випадку внесення застави зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 25.03.2024 року виконувати наступні обов`язки: прибувати до прокурора або суду із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави, а до нього для забезпечення виконання визначених законом обов`язків, може бути застосовано інший запобіжний захід.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та направити до ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 29 січня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1