Справа № 626/2338/23
Провадження № 1-кп/626/367/2023
Красноградський районний суд Харківської області
В И Р О К

Іменем України

29 вересня 2023 Красноградський районний суд Харківської області у складі:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю прокурорів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

секретаря ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Краснограда кримінальне провадження №0000430 від 03.05.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Павлівка, Кегичівського району Харківської області, українця, громадянина України, одруженого, має неповнолітню дитину, військовослужбовця військової служби за мобілізацією на посаді старшого оператора 2-го протитанкового відділення протитанкового взводу 4-го батальйону оперативного призначення в/ч НОМЕР_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 11.11.2021р. Красноградським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 2 місяців обмеження волі, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 4 ст. 186, ч.5 ст. 407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією на посаді старшого оператора 2-го протитанкового відділення протитанкового взводу 4-го батальйону оперативного призначення в/ч НОМЕР_1 , 03.04.2023 року у вечірній час в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1.2.3.4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів і начальників та без поважних причин, в умовах воєнного стану самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка станом на 03.04.2023 року знаходилася за адресою: АДРЕСА_2 та перебував за межами військової частини до 22.06.2023 року, проводивши час на власний розсуд не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Тобто ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем самовільно залишив військову частину без поважних причин в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_4 02.05.2023 року о 15:00 годині перебуваючи разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на Красноградському кладовищі №1 по вул. Полтавській м. Краснограда Харківської області, вживав спиртні напої.

В цей момент ОСОБА_4 побачив у ОСОБА_7 грошові кошти. Після чого, діючи з раптово виниклим умислом, поєднуючи його з насильством, який не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого спрямованим на відкрите викрадення чужого майна з корисливих мотивів повторно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, стоячи позаду ОСОБА_7 штовхнув останнього у спину від чого потерпілий нахилився вперед. В свою чергу ОСОБА_4 скориставшись цим моментом, витяг із задньої частини джинсів ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 3 900 грн, з якими з місця злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому майнову шкоду на зазначену суму, чим вчинив грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, повторно, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Тобто ОСОБА_4 відкрито викрав чуже майно поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, повторно в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_4 винуватість визнав та пояснив, що дійсно покинув військову частину в квітні місяці 2023року без поважних причин.

Крім того, відкрито заволодів грошима ОСОБА_7 в травні 2023 року на кладовищі в м. Краснограді, штовхнувши останнього на могилу.

В скоєному щиро кається, просить призначити мінімальний строк покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Винуватість обвинуваченого, крім його показів також підтверджується поясненнями потерпілого, свідків, письмовими доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що 02.05.2023 року о 15:00 годині перебуваючи разом із ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на Красноградському кладовищі №1 по вул. Полтавській м. Краснограда Харківської області, вживав спиртні напої.

В цей момент ОСОБА_4 побачив у нього грошові кошти в сумі 3900 грн та коли він знаходився до нього спиною, то ОСОБА_4 штовхнув його, він упав, останній вихопив у нього кошти із задньої кишені джинсів і побіг. Вони намагалися його наздогнати, але ОСОБА_4 заховався і тоді повідомив у поліцію.

Крім того, із фактичних даних які містяться у протоколах для впізнання за фотознімками свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 від 04.05.2023 року слідує, що вони на фотографіях вказали на ОСОБА_4 як на особу який відкрито із застосуванням насильства заволодів коштами ОСОБА_7 .

Також винуватість у вчиненні грабіжу підтверджується фактичними даними, які містяться у протоколах проведення слідчих експериментів від 25.05.2023 року за участю потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 які на місці вчинення злочину показали та розповіли, як ОСОБА_4 , штовхнувши ОСОБА_7 на могилу, вихопив із задньої кишені його штанів грошові кошти в розмірі 3900 грн і втік.

Свідок ОСОБА_10 вказав, що він проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 , кожного дня у військовій частині проходить перевірка всього особистого складу. 03.04.2023 року військовослужбовець ОСОБА_4 був відсутній на вечірній перевірці. Командир намагався його відшукати, але ОСОБА_4 на телефонні дзвінки не відповідав, його дружина також не знала, де він перебуває. Йому нічого невідомо, щоб ОСОБА_4 хворів або з іншої поважної причини покинув військову частину.

Свідок ОСОБА_11 також зазначив, що він за наказом командування в/ч НОМЕР_1 проводив службову перевірку відносно ОСОБА_4 .

Було встановлено, що 03.04.2023 року військовослужбовець ОСОБА_4 без поважних причин покинув військову частину. Командир намагався його відшукати, але ОСОБА_4 на телефонні дзвінки не відповідав, його дружина також не знала, де він перебуває.

Крім того, свідок ОСОБА_12 також зазначив, що він є командиром одного із підрозділів в/ч НОМЕР_1 в якому проходить військову службу солдат ОСОБА_4 .

03.04.2023 року ОСОБА_4 був відсутній на вечірній перевірці, він намагався його відшукати, але ОСОБА_4 на телефонні дзвінки не відповідав, його дружина також не знала, де він перебуває. Йому нічого невідомо, щоб ОСОБА_4 хворів або з іншої поважної причини покинув військову частину.

Крім того, згідно матеріалів службового розслідування від 27.05.2023 року, солдат ОСОБА_4 03.04.2023 року самовільно без поважних причин покинув в/ч НОМЕР_1 .

Таким чином, винуватість ОСОБА_4 встановлена.

Його дії вірно кваліфіковані ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану та за ч.4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання суд визнає щире каяття обвинуваченого, наявність на утриманні неповнолітньої дитини.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

Судом вивчалися відомості про особу обвинуваченого та встановлено, що він є громадянином України, військовослужбовець, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем служби характеризується посередньо.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення за ч.4 ст. 186 та ч.5 ст. 407 КК України віднесено до тяжких злочинів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за можливе за правилами ч.1 ст. 70 КК України призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, але із застосуванням ст. 69 КК України та призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст. 186 КК України з таких підстав.

Із положень ч.1 ст. 69 КК України витікає, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

На думку суду під час судового розгляду встановлено кілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення за ч.4 ст. 186 КК України.

Так, обвинувачений щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, має на утриманні неповнолітню дитину, його дружина є інвалідом третьої групи, потерпілий претензій до нього не має, характеризується посередньо.

Суд враховує, що кримінальне правопорушення за ч.4 ст. 186 КК України не є корупційними, тяжких наслідків від нього не настало, претензій потерпілий до нього не має.

Також прокурор просив застосувати ст. 69 КК України.

Таким чином, на думку суду є всі підстави для призначення ОСОБА_4 основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст. 186 КК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено, процесуальні витрати відсутні.

Речові докази грошові кошти в сумі 700 гривень повернуті власнику.

Запобіжний захід обвинуваченому залишити тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 186, ч.5 ст. 407 КК України та призначити йому таке покарання:

-за ч.5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років;

-за ч.4 ст. 186 КК України у із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

За правилами ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з 22 червня 2023 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення в Харківський апеляційний суд через Красноградський районний суд.

Суддя