ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/741/24 Справа № 243/540/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2024 року м.Кривий Ріг

08.01.2024р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05.122023 року, якою обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Слов`янськ Донецької області, до затримання мешкав в АДРЕСА_1 , утримується в ДУ «Дніпровська УВП № 4»

продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб з 05.12.2023р. по 02.02.2024р. включно без визначення розміру застави

у с т а н о в и л а :

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05.122023 року, якою обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб з 05.12.2023р. по 02.02.2024р. включно без визначення розміру застави

Ухвалу суду першої інстанції оскаржив обвинувачений, який в апеляційній скарзі:

- вважає, що його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України є необґрунтованим, в судовому засіданні 10.10.2023р. потерпілий повідомив, що перебуває з ним у дружніх відносинах, та тривалий час знайомі між собою, агресивних, чи протиправних дій щодо потерпілого чи інших осіб потерпілий не бачив;

- вказує, що після вчиненого перебував у шоковому стані, жодних конфліктів чи суперечок між ним та потерпілим не було, умислу на вбивство потерпілого він особисто не мав, та висновки прокурора з цього приводу є помилковими;

- вважає, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, з його боку відсутні, він не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, оскільки є інвалідом ІІІ-ї групи, доглядає за матір`ю, яка є пенсіонером, та не може пересуватися без сторонньої допомоги, має постійне місце мешкання, де мешкає із своєю цивільною дружиною, яка є інвалідом ІІІ-ї групи, та піклується донькою, яка також є інвалідом з 2014р., що є істотним стримуючим фактором для запобігання його переховування від суду, а також він через захисника передавав документи про перенесений інсульт, внаслідок чого має проблеми з пересуванням та мовою;

- вважає, що органом досудового розслідування не доведена наявність обґрунтованої підозри, тобто судом не виконані вимоги п. 3 ст. 194 КПК України;

- прохає оскаржувану ухвалу суду змінити, обрати щодо нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Про дату, час та місце судового розгляду сторони кримінального провадження повідомлені належним чином, клопотання про особисту участь у судовому засіданні не заявили, тому розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України при наступних обставинах.

Так, обвинувачений 17.12.2022р. приблизно о 13:30год., перебував за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , де разом із потерпілим ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_8 вживали спиртні напої. Під час розпивання спиртних напоїв між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків трапився конфлікт, в ході якого у обвинуваченого виник протиправний умисел, спрямований на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_7 .

Обвинувачений, знаходячись у вказаному місці, у зазначений час, реалізуючи свій протиправний злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_7 , тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність життя людини, при цьому усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті особи та бажаючи їх настання, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, взяв у руку ніж та наніс ним потерпілому ОСОБА_7 удар в область грудної клітини зліва, спричинивши колото-різану рану лівої половини грудної клітини, проникаючу з пошкодженням міокарда лівого шлуночку, геморагічний шок третього ступеня.

Однак, довести свій злочинний умисел до кінця обвинувачений не зміг, оскільки у конфлікт втрутився свідок ОСОБА_8 , який вихопив з рук обвинуваченого ніж та із застосуванням фізичної сили повалив останнього на підлогу.

Після чого свідок ОСОБА_8 викликав швидку медичну допомогу, яка госпіталізувала потерпілого до КНП «Міська клінічна лікарня м. Слов`янська», де йому надано своєчасну медичну допомогу.

Тим самим обвинувачений з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме незакінченому замаху на умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині (вбивство), обвинувальний акт спрямований до суду для розгляду по суті.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції в обґрунтування прийнятого рішення, вказав, що він погоджується із доводами сторони обвинувачення та вважає підтвердженим, що обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності та виконання процесуальних обов`язків, оскільки на момент розгляду клопотання прокурора відомостей, що обвинувачений проживає разом сім`єю суду не надано, при цьому суд першої інстанції вважав, що проживання обвинуваченого з цивільною дружиною та матір`ю пенсійного віку не спростовує і не зменшує ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та вважав, що ризик ухилення обвинуваченого від суду та його втечі продовжує існувати з високим ступенем ймовірності.

Суд першої інстанції також вважав, що стороною обвинувачення доведено наявність ризику незаконного впливання на потерпілого і свідків, оскільки обвинуваченому відоме їх місце мешкання.

При цьому суд першої інстанції врахував, що запобіжний захід у виді взяття під варту є винятковим, однак, без застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження, продовжує існувати достатньо високий рівень ймовірності ризиків ухилення обвинуваченого від явки до суду, впливу на потерпілого та свідків, а також неможливості досягнення мети щодо виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів у даному випадку не зможе запобігти доведеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та вважав, що в даному випадку потреби судового розгляду виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, про який йдеться в клопотанні прокурора.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з посяганням на життя та здоров`я іншої особи, тобто у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст.ст. 177, 178, 194 КПК України, належним дослідив у судовому засіданні сукупність обставин, які стали підставою для продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України, фактичні обставини, за якими обвинуваченому пред`явлено підозру, та за якими до суду направлено обвинувальний акт, який розглядається, та погоджується із рішенням суду першої інстанції, та вважає його законним та обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції, досліджуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які у своєму клопотанні послався прокурор, встановив їх існування, та погоджується із висновками суду першої інстанції, який вважав вказані ризики підтвердженими.

Зокрема суд апеляційної інстанції наголошує, що ризиками, крім іншого, слід рахувати передбачувану небезпеку вчинення обвинуваченим протиправних дій, зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, та які дозволять суду на основі закону та внутрішнього переконання зробити висновок про необхідність обрання запобіжного заходу.

Суд апеляційної інстанції досліджуючи можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, не вбачає достатніх та належних підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вважає, що тримання під вартою, у даному випадку, є заходом забезпечення кримінального провадження, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що на даний час ризики та обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та його подальше продовження щодо обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, не зменшилися та продовжують існувати, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що оскаржувана ухвала є незаконною, є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України є необґрунтованим, при судовому засіданні 10.10.2023р. потерпілий повідомив, що перебуває з ним у дружніх відносинах, та тривалий час знайомі між собою, агресивних чи протиправних дій щодо потерпілого чи інших осіб потерпілий не бачив, є неспроможними, оскільки по-перше, винуватість чи невинуватість особи встановлюється судом першої інстанції при розгляді обвинувального по суті, що і відбувається у теперішній час, вирішення питання про невинуватість обвинуваченого не є предметом розгляду суду апеляційної інстанції у справі даної категорії. По-друге, перебування потерпілого у дружніх стосунках із обвинуваченим після події злочину, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки предметом посягання з боку обвинуваченого крім життя і здоров`я потерпілого, стали також загальні принципи співіснування у суспільстві а також конституційні норми невід`ємного права особи на життя.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що після вчиненого він перебував у шоковому стані, жодних конфліктів чи суперечок між ним та потерпілим не було, умислу на вбивство потерпілого він особисто не мав, та висновки прокурора з цього приводу є помилковими, також не мають під собою підґрунтя, оскільки як вбачається із змісту обвинувального акту, який розглядається судом, причиною припинення протиправних дій обвинуваченого стало втручання у конфлікт сторонньої особи з метою запобігання подальших протиправних дій, а не особисте волевиявлення обвинуваченого, при цьому та ж стороння особа викликала швидку медичну допомогу для потерпілого.

Доводи апеляційної скарги, що ризики передбачені ст. 177 КПК України з його боку відсутні, він не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, оскільки є інвалідом ІІІ-ї групи, доглядає за матір`ю, яка є пенсіонером, та не може пересуватися без сторонньої допомоги, має постійне місце мешкання, де мешкає із своєю цивільною дружиною, яка є інвалідом ІІІ-ї групи та піклується донькою, яка також є інвалідом з 2014р., що є істотним стримуючим фактором для запобігання його переховування від суду, а також він через захисника передавав документи про перенесений інсульт, внаслідок чого має проблеми з пересуванням та мовою, суд апеляційної інстанції вважає також неспроможними, оскільки наведені вище обставини, по-перше не стали перешкодою для вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується обвинувачений, по-друге, не зменшують існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існують з боку обвинуваченого, запобігання яких переважає над особистою свободою громадянина у випадках, коли протиправні дії істотно зачіпають суспільний інтерес.

Доводи апеляційної скарги, що органом досудового розслідування не доведена наявність обґрунтованої підозри, тобто судом не виконані вимоги п. 3 ст. 194 КПК України, не приймаються до уваги, оскільки питання обґрунтованості підозри не може вирішуватися при складеному обвинувальному акті, який переданий до суду для розгляду по суті.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено, тому апеляційні вимоги обвинуваченого задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05.122023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб з 05.12.2023р. по 02.02.2024р. включно без визначення розміру застави - залишити без задоволення.

Ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05.122023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб з 05.12.2023р. по 02.02.2024р. включно без визначення розміру застави - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною, та набирає законної сили після її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді