г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3095/20
Номер провадження 1-кс/213/678/23
У Х В А Л А

Іменем України

20 грудня 2023 року слідчий суддя Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного, захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №6 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , поданого в межах кримінального провадження №0000576, за ознаками ч. 2 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Широка Дача Широківського району Дніпропетровської області, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який на теперішній час утримується в ДУ «Дніпровській УВП №4», раніше судимого:

1) 20.01.2003 Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.128, ч.2 ст.186, ч.2 ст.289, ч.1 ст.15, ч.2 ст. 289 КК України до покарання, призначеного з урахуванням положень ст. 69, ч.1 ст.70 КК України, у виді позбавлення волі строком на 6 років, звільненого з місць позбавлення волі 01.04.2008 за відбуттям строку покарання;

2) 17.02.2010 Нахімовським районним судом міста Севастополь за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, звільненого з місць позбавлення волі 23.05.2013 за відбуттям строку;

3) 13.06.2017 Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

4) 14.10.2022 Голосіївським районним судом міста Києва за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці;

Крім того 30.11.2017 направлено в суд Криворізькою місцевою прокуратурою № 3 обвинувальний акт за ч.2 ст. 309 КК України до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, та за наслідками розгляду якого остаточне рішення судом не прийнято,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу з клопотанням погодженим з прокурором про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що існують ризики передбачені п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, та вважає що обрання більш м`яких запобіжних заходів неможливе.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, зазначив, що обгрунтованими є ризики за п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, просив також не визначати альтернативний запобіжний захід оскільки інкримінований злочин вчинено із застосуванням насильства.

Підозрюваний просив не брати його під варту. Захисник просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Заслухавши сторони, дослідивши клопотання та надані матеріали, слідчий суддя дійшов наступного.

Згідно клопотання, в провадженні ВП №6 КРУП перебуває кримінальне провадження № 0000576 від 30.07.2020р. за ч.2 ст 186 КК України.

06.12.2023р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ч.2 ст 186 КК України, за ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ст. 194 КПК України судом встановлено обгрунтованість підозри ОСОБА_6 в інкримінованому злочині, що підтверджується: протоколом огляду, протоколами допиту представника потерпілого, свідків, підозрюваного, постановою про визнання речовими доказами, повідомленням про підозру, висновком експерта.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є запобіжним заходом.

Відповідно до ст. 177 цього Кодексу метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу судом враховуються вимоги ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання за інкримінований злочин, а саме за ст. 186 ч.2 КК України строк від 4 до 6 років позбавлення волі. Злочин відноситься до тяжких злочинів. Підозрюваний не одружений, неповнолітніх дітей не має, не працює. Суд враховує вік та стан здоров`я підозрюваного, який раніше неодноразово судимий, на даний час фактично відбуває покарання. Характеризується посередньо.

Судом встановлені ризики за ст. 177 КПК України: підозрюваний може переховуватись від слідства та суду, може вчинити нове кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків.

Ризик переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що останній міцних соціальних зв`язків не має, побоюючись його засудження до реального терміну покарання, може переховуватись від органів розслідування та суду, що посилюється тим, що в країні війна. Крім того відносно підозрюваного наявні кримінальні провадження, розгляд яких ще не завершено та які розглядаються в судах. В рамках іншого кримінального провадження перебував у розшуку.

З правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в справі «W проти Швеції» від 26 січня 1993 року, слідує, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпеки цієї особи та не дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірність її поведінки, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду.

Ризик вчинити нове кримінальне правопорушення, підтверджується тим, що підозрюваний неодноразово судимий, є особою схильною до вчинення злочинів; та наявні кримінальні провадження, розгляд яких ще не завершено.

Ризик незаконно впливати на свідків підтверджується, тим, що підозрюваному інкримінується вчинення злочину пов`язаного із вчиненням насильства, що не виключає вплив на свідка, місце роботи якого знає підозрюваний, та знає дані свідка.

Стороною захисту не спростовано вказані ризики.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Таран проти України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою повинен бути необхідним за конкретних обставин. Тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ Тимошенко проти України, для того, щоб позбавлення свободи вважалося несвавільним - запобіжний захід повинен бути необхідним за даних обставин.

Суд зазначає, що на даний час, коли по справі не зібрані всі докази, не проведено всі слідчі дії, та за існування вказаних ризиків, наявні аргументи тільки "проти" звільнення, тобто "за" обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки даний захід є необхідним за вказаних обставин.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і особистого зобов`язання не зможуть запобігти ризикам переховування, оскільки він матиме змогу ухилитись від слідства та суду, вчинення нових злочинів, незаконного впливу на свідка, що посилюється введенням в країні воєнного стану. Особиста порука не може бути застосована, оскільки суду не повідомлено про наявність осіб, які б заслуговували на довіру та поручились за підозрюваного.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є запобіжним заходом, який у відповідності до ч.1 ст. 183 КПК України є винятковим, та застосовується лише в разі неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Враховуючи вказане, суд вважає клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 183 КПК України альтернативний запобіжний захід у вигляді застави не застосовується.

Враховуючи строки досудового розслідування, запобіжний захід слід обрати в їх межах. Крім того, враховуючи, що підозрюваний фактично відбуває покарання, - його слід етапувати на час проведення досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.107,131,176-178,182, 183-187,193-194.196-197 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в межах кримінального провадження № 0000576, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Криворізька установа виконання покарань №3» строком на 49 днів.

Визначити часом закінчення строку дії даної ухвали 06.02.2024р.

Виконання ухвали покласти на ВП № 6 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Зобов`язати адміністрацію державної установи «Дніпровської установи виконання покарань №4» етапувати ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 до державної установи «Криворізької установи виконання покарань №3».

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1