В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" листопада 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі - Суд) у складі судді ОСОБА_1 одноособово розглянувши у порядку спрощеного провадження, відповідно до ст. 381, 382 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 листопада 2023 року за № 0001673 за обвинуваченням

ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Топори Ізяславського району, Хмельницької області, громадянинка України, заміжня, з середньою освітою, офіційно працевлаштована, продацець-пекар закладу "Булочка", зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінальних проступків передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, шляхом вивчення його (обвинувального акту) та доданих до нього матеріалів,

у с т а н о в и в :

Суть питання, що вирішується судом

З обвинувального акта, складеного 20 листопада 2023 року, прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , слідує, що ОСОБА_2 , здійснила пособництво в підробленні медичної книжки, яка видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такий документ і яка надає права, з метою його використання та в подальшому використав його.

Процедура

Досудове розслідування кримінального провадження здійснено згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими КПК України, з урахуванням положень Глава 25. Особливості досудового розслідування кримінальних проступків того ж Кодексу та за його наслідками, на підставі отриманих від прокурора, у порядку ст. 301 КПК, матеріалів, прокурор встановивши, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, прийняв рішення, відповідно до ч. 5 указаної статті наведеного Кодексу та вимог ст. 302 КПК, про звернення до суду з обвинувальним актом, в якому зазначив клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, та котре було задоволено ухвалою суду.

Отже, судом визначено (1) розгляд обвинувального акту здійснювати без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, а (2) спрощене провадження щодо кримінального проступку здійснювати згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими КПК, з урахуванням положень § 1. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків Глава 30. Особливі порядки провадження в суді першої інстанції того ж Кодексу.

Мотиви суду

Відповідно, Суд розглянув цей обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин, відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України, установивши таке.

Із долучених до обвинувального акту матеріалів слідує, що обвинувачена була представлена захисником, беззаперечно визнала свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодна з розглядом обвинувального акту за її відсутності, їй відомі наслідки розгляду кримінального провадження у спрощеному провадженні, передбачені ч. 2 ст. 302 КПК України.

Як наслідок, обставини щодо учинення кримінальних проступків установлені органом досудового розслідування сприймаються судом, як дійсні.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Тим самим, є установленими (дійсними) обставини відображені в обвинувальному акті, які не оспорюються учасниками судового провадження, а саме, що на початку липня 2023 року ОСОБА_2 мала на меті здійснювати діяльність, пов`язану з роботою продавця-пекаря в закладі харчування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП ОСОБА_4 . Для здійснення такої діяльності в останньої виникла необхідність в оформленні особистої медичної книжки форми №1-ОМК, форма та зміст якої встановлена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 21.02.2013 № 150 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.04.2013 року за № 662/23194. В цей час у ОСОБА_2 , яка не мала бажання на проходження встановленої законом процедури, для отримання особистої медичної книжки, виник злочинний умисел, направлений на пособництво у підробленні документів.

Реалізуючи свій протиправний умисел, 07.07.2023 року, ОСОБА_2 , перебуваючи в місті Києві, а саме у Комунальному некомерційному підприємстві "Консультативно-діагностичний центр" Шевченківського району м. Києва, що за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 100, зустрівшись з невстановленою досудовим розслідуванням раніше невідомою особою, передала їй свої анкетні дані, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, рік народження, особисту фотокартку для внесення недостовірних даних для виготовлення особистої медичної книжки.

В подальшому, того ж дня, перебуваючи в місті Києві, за вищевказаною адресою, в невстановлений час, ОСОБА_2 , зустрілась із невстановленою особою та отримала підроблену особисту медичну книжку форми №1-ОМК; 2 серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 , видану Комунальним некомерційним підприємством "Консультативно-діагностичний центр" Шевченківського району м. Києва, що підтверджується висновком експерта №СЕ-19/111-23/61005-ДД від 14.11.2023, з відповідним відтиском печатки, тобто завідомо підроблений офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати такий документ, а саме закладом охорони здоров`я, де проводиться медичний огляд і який надає право допуску до роботи працівникам окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких пов`язана з обслуговуванням населення і може призвести до поширення інфекційних хвороб, до якої були внесені завідомо неправдиві відомості, щодо проходження медичного огляду ОСОБА_2 у КНП «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району міста Києва (ідентифікаційний код 38947811), чим порушила встановлений законодавством порядок складання, видачі і використання офіційних документів, визначений Порядком проведення обов`язкових профілактичних медичних оглядів та видачі особистих медичних книжок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2001 р. № 559, Інструкцією щодо заповнення форми первинної облікової документації №1-ОМК «Особиста медична книжка», затвердженою Наказом Міністерства охорони здоров`я України №150 від 21.02.2013, ст. 21 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що КНП «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району міста Києва (ідентифікаційний код 38947811) особисту медичну книжку 2 серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не видавалось.

Крім цього, 07.11.2023 приблизно о 11 год. 45 хв. працівники Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів в м. Києві та захисту споживачів здійснювали перевірку закладів торгівлі продуктами харчування за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: заклад харчування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " ФОП ОСОБА_4 , де на своєму робочому місці перебувала ОСОБА_2 .

Працівники Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів в м. Києві попросили ОСОБА_2 пред`явити документи, які надають їй право займатися діяльністю, пов`язаною з роботою менеджера в закладі харчування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а саме особисту медичну книжку.

В цей момент, у ОСОБА_2 виник злочинний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа, а саме особистої медичної книжки форми №1-ОМК; 2 серії НОМЕР_1.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2, приблизно о 11 год. 45 хв. пред`явила працівнику Головного управління державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в м. Києві завідомо підроблену особисту медичну книжку форми №1-ОМК; 2 серії НОМЕР_1, що підтверджується висновком експерта №СЕ-19/111-23/61005-ДД від 14.11.2023, достовірно знаючи, що вона не проходила встановлений законом медичний огляд, тобто завідомо підроблений офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати такий документ, а саме установою охорони здоров`я, де проводиться медичний огляд, і який надає право допуску до роботи працівникам окремих професій, виробництв, організацій, діяльність яких пов`язана з обслуговуванням населення і може призвести до поширення інфекційних хвороб, до якої були внесені завідомо неправдиві відомості щодо проходження медичного огляду в КНП «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району міста Києва.

Кваліфікація дій

Таким чином, з`ясовано, що ОСОБА_2 , вчинила пособництво у підробленні офіційного документа, який видається підприємством, установою, організацією і який надає права з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, тобто кримінальне правопорушення - проступок передбачений ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України та використала завідомо підроблений документ, тобто скоїла кримінальне правопорушення - проступок, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.

При цьому, Суд, здійснивши кримінально-правову оцінку поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, через визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу кримінального проступку, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння, уважає таку кваліфікацію дій обвинуваченої дійсною та вірною.

Позаяк, відповідно до примітки ст. 358 КК під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 цього Кодексу слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити..

Мотиви призначення покарання

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому Суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням того, що за частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Конституційний Суд України в Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, зазначив таке: […] призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим […].

Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину […] (абзаци сьомий, восьмий підпункту 4.2 пункту 4 мотивувальної частини) .

В рішенні від 15.06.2022 № 4-р(II)/2022 Конституційний Суд України зазначає, що принцип індивідуалізації юридичної відповідальності […] має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, […].

Відповідно покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації, адже застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила.

Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства (див. постанову Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 10 червня 2020 року в справі № 161/7253/18).

В цій ситуації, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій, відповідно до ст. 66 КК України, Суд визнає щире каяття, яке полягає, зокрема, у визнанні обставин регламентованих ст. 91 КПК щодо події кримінальних правопорушень, у т.ч. час, місце, спосіб учинення, та в розрізі того, що, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася (див. п. 3 ПП ВСУ від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», постанову ККС ВС від 22.03.2018 у справі № 759/7784/15-к), що власне є дійсним в цій ситуації та витікає в т.ч. з заяви про визнання своєї винуватості.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченій відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З огляду на, що Суд в цій справі ураховуючи дані про особу обвинуваченої (наведені у вступній частині вироку), ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення протиправних дій, та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкцій статей у виді штрафів, оскільки Суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, в той час, як покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами, зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з урахуванням того, що оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого (див. постанову ВС від 10 червня 2020 року в справі № 161/7253/18), що власне і має місце, в цій ситуації, при застосуванні наведеного судом покарання щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення.

У той час, як призначення будь-якого іншого виду покарання, в цій ситуації, в ключі характеристик особи, вчинюваних злочинів, поведінки до та після, Суд сприймає, як діяння, яке б указувало на не можливість досягнення мети регламентованої ст. 50, 65 КК.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом

Процесуальні витрати вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання щодо речових доказів Суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 302, 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, Суд

у х в а л и в :

ОСОБА_2 , визнати винуватою у вчиненні кримінальних проступків передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити покарання :

? за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України - у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в доход держави;

? за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в доход держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_2 , покарання у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в доход держави.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи у розмірі 2 868 грн.

Речові докази: медичну книжку НОМЕР_3, на ім`я ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка знаходиться у поліетиленовому пакеті "України МВС експертна служба" з номером "5749000"-знищити, оптичний носій інформації СD-R з написом "HP, 52x 700 MB Data 80 min Music" диск - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку, з урахуванням того, що відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

С у д д я Оксана БІРСА