Справа № 456/6273/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1106/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника цивільного відповідача ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 2023 року про застосування примусових заходів медичного характеру до

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше у силу ст. 89 КК України не судимого, який вчинив суспільно-небезпечні діяння, які підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_9

особи, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру, - ОСОБА_8

лікуючого лікаря - ОСОБА_10

захисника особи, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру, - адвоката ОСОБА_11

законного представника особи, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру, - ОСОБА_6

представника цивільного відповідача ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7

представника потерпілої ОСОБА_12 - ОСОБА_13

представника потерпілої ОСОБА_14 - ОСОБА_15

потерпілої ОСОБА_14

ВСТАНОВИЛА:

оскарженою ухвалою клопотання прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 задоволено та застосовано до ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу із надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_8 у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме в Дніпровську філію «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України», який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, 84, залишено без змін до набрання ухвалою законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_14 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_14 завдану матеріальну шкоду в сумі 8994 (вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто чотири) гривень та моральну шкоду в сумі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_12 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_12 завдану матеріальну шкоду в сумі 6000 (шість тисяч) гривень та моральну шкоду в сумі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_12 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_16 , завдану моральну шкоду в сумі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_17 - залишено без розгляду.

Вирішено питання судових витрат, арештованого майна та речових доказів.

Згідно з ухвалою суду, ОСОБА_8 , будучи особою, яка страждає хронічним психічним захворюванням у формі недиференційованої шизофренії, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у невстановлений досудовим розслідуванням час, за невстановлених досудовим розслідування обставин, у невстановленому місці, не маючи передбаченого законом дозволу на поводження з вогнепальною зброєю, придбав двохствольну мисливську гладкоствольну рушницю 12 калібру, моделі ІЖ- 26Е, № НОМЕР_1 та боєприпаси до неї, а саме мисливські патрони 12 калібру, у невстановленій досудовим розслідуванням кількості. Придбану рушницю та мисливські патрони ОСОБА_8 переніс та упродовж невстановленого досудовим розслідуванням часу зберігав у підсобному приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 .

В подальшому, ОСОБА_8 у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у підсобному приміщенні, що по АДРЕСА_2 , будучи особою, яка страждає хронічним психічним захворюванням, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, для виготовлення вогнепальної зброї, подальшого її носіння та зберігання, не маючи передбаченого законом дозволу на поводження з вогнепальною зброєю, з допомогою ножівки по металу, незаконно переробив придбану двохствольну мисливську гладкоствольну рушницю 12 калібру, моделі «ІЖ - 26Е» № НОМЕР_2 шляхом вкорочення передньої частини стволів до залишкової довжини у розмірі 233 мм і відпилювання приклада до шийки ложі та виготовив із неї нестандартну вогнепальну зброю, а саме обріз мисливської рушниці, яка є вогнепальною зброєю, придатною для стрільби патронами 12 калібру, виготовленою саморобним способом.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263-1 КК України, а саме незаконне виготовлення вогнепальної зброї.

В подальшому, ОСОБА_8 , будучи особою, яка страждає хронічним психічним захворювання, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не маючи передбаченого законом дозволу на поводження з вогнепальною зброєю з невстановленого досудовим розслідуванням часу до 16.07.2021, незаконно виготовлену саморобним способом із двохствольної мисливської гладкоствольної рушниці 12 калібру, моделі «ІЖ - 26Е», № НОМЕР_2 вогнепальну зброю, а саме обріз мисливської рушниці та невстановлену досудовим розслідуванням кількість бойових припасів до нього, а саме мисливських патронів 12 калібру, зберігав за місцем проживання, у підсобному приміщенні, що по АДРЕСА_2 .

04.07.2021 у невстановлений досудовим розслідуванням час, не маючи передбаченого законом дозволу на поводження з вогнепальною зброєю, ОСОБА_8 взяв із сховку підсобного приміщення, незаконно виготовлену вогнепальну зброю, а саме обріз мисливської гладкоствольної рушниці 12 калібру, моделі «ІЖ - 26Н», № НОМЕР_2 та невстановлену досудовим розслідуванням кількість мисливських патронів 12 калібру, які помістив у матерчату наплічну сумку.

Після чого, ОСОБА_8 , не усвідомлюючи значення своїх дій та не маючи можливості керувати ними, зберігаючи при собі сумку, в якій знаходилася виготовлена ним вогнепальна зброя, а саме обріз мисливської рушниці та мисливські патрони 12 калібру у невстановленій досудовим розслідуванням кількості, 04.07.2021 близько 20:00 год направився із описаного підсобного приміщення, що за адресою, м. Сколе, вул. Василя Стуса, 8 до лінійної вантажно-пасажирської залізничної станції у м. Сколе, де того ж дня о 20:46 год здійснив посадку у потяг, сполученням Ужгород - Київ в напрямку до м. Стрий Львівської області. 04.07.2021 о 21:16 год прибувши до м. Стрий на зазначеному потязі, ОСОБА_8 із сумкою в якій він зберігав обріз мисливської рушниці та невстановлену кількість мисливських патронів 12 калібру, вийшов із вагона потяга та направився на перехрестя вулиць Вокзальна та 1-го Листопада в місті Стрий, де здійснив вбивство ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В подальшому, 05.07.2021 ОСОБА_8 , тримаючи на плечі сумку у якій зберігав виготовлену ним вогнепальну зброю, а саме обріз мисливської рушниці та невстановлену кількість мисливських патронів 12 калібру направився на зупинку громадського транспорту, де приблизно о 01:00 год сів на автобус, котрий рухався у напрямку до м. Сколе. Прибувши у м. Сколе ОСОБА_19 , із сумкою, у якій зберігав обріз мисливської рушниці та мисливські патрони 12 калібру у невстановленій досудовим розслідуванням кількості, відправився до свого помешкання, що за адресою: АДРЕСА_2 , заховав виготовлену вогнепальну зброю, а саме обріз мисливської рушниці та мисливські патрони 12 калібру у підсобне приміщення, у якому він раніше зберігав вказану вогнепальну зброю та боєприпаси до неї та ліг спати.

Окрім цього, 16.07.2021 у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_8 , будучи особою, яка страждає хронічним психічним захворюванням, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не маючи передбаченого законом дозволу на поводження з вогнепальною зброєю, взяв із сховку підсобного приміщення, що по АДРЕСА_2 матерчату наплічну сумку, у якій зберігав незаконно виготовлену вогнепальну зброю, а саме обріз мисливської гладкоствольної рушниці 12 калібру, моделі «ІЖ - 26Е», № НОМЕР_2 та невстановлену досудовим розслідуванням кількість мисливських патронів 12 калібру та направився до лінійної вантажно - пасажирської залізничної станції у м. Сколе.

Після чого, ОСОБА_20 о 20:46 год здійснив посадку у потяг, сполученням Ужгород - Київ в напрямку до м. Стрий. 16.07.2021 о 21:16 год прибувши до м. Стрий на зазначеному потязі ОСОБА_19 , із сумкою, в якій він зберігав обріз мисливської рушниці та невстановлену кількість мисливських патронів 12 калібру, вийшов із вагону потяга, та направився на вул. Виговського у м. Стрий, де здійснив вбивство ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після убивства ОСОБА_21 16.07.2021 приблизно о 00:20 год ОСОБА_19 , тримаючи на плечі сумку, у якій зберігав виготовлену ним вогнепальну зброю, а саме обріз мисливської гладкоствольної рушниці 12 калібру, моделі «ІЖ - 26Е», № НОМЕР_2 та невстановлену кількість мисливських патронів 12 калібру, направився на зупинку громадського транспорту, де приблизно о 00:40 год сів, у пасажирський автобус марки БАЗ державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , сполученням «Львів - Ужгород», що рухався в напрямку до міста Сколе, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєнні суспільно небезпечні діяння.

Цього ж дня о 01:00 год ОСОБА_8 був затриманий працівниками Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області на 625 км автодороги сполученням Київ-Чоп в селі Конюхів, Стрийського району Львівської області, у вище зазначеному пасажирському автобусі де під час проведення обшуку в ОСОБА_8 було виявлено та вилучено обріз мисливської гладкоствольно і рушниці 12 калібру, моделі «ІЖ - 26Е», № НОМЕР_2 разом з двома мисливськими патронами 12 калібру.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263-1 КК України, а саме незаконне носіння та зберігання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу.

Крім цього, 04.07.2021 о 21:16 год. ОСОБА_8 , будучи особою, що страждає хронічним психічним захворювання, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, прибувши у м. Стрий, для позбавлення невідомої йому людини життя тобто скоєння вбивства, дістав із сумки обріз рушниці, заздалегідь переробленої із двохствольної мисливської гладкоствольної рушниці «ІЖ-26Е» із маркуванням НОМЕР_1 , та дославши два мисливські патрони калібру 12 у патронник, заховав споряджену вогнепальну зброю у поліетиленовий пакет, який тримав у руках, проходив вулицями міста Стрий, підшуковуючи потерпілого певної статі та віку а також обстановку, в якій він не зміг би бути викритим.

В подальшому, 04.07.2021 приблизно о 23:43 ГОД ОСОБА_22 , перебуваючи на перехресті вулиць Вокзальна та 1-го Листопада в місті Стрий, неподалік розташування житлового будинку № 140 по вулиці Вокзальній в місті Стрий, не усвідомлюючи значення своїх дій та не маючи можливості керувати ними, помітив, що повз нього проходить невідомий йому чоловік, який в подальшому встановлений органом досудового розслідування як ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який візуально підпадає під підшуковувану ОСОБА_8 особу за віком та статевою приналежністю.

Переконавшись, що поряд нікого не має та ніхто за його діями не спостерігає, ОСОБА_8 направив виготовлений ним обріз рушниці із двома мисливськими патронами в патроннику в спину ОСОБА_18 та здійснив постріл в потерпілого, а саме в спину, внаслідок чого, останній впав лицем до землі. Помітивши, що ОСОБА_18 ще живий та намагається підвестися, ОСОБА_8 для доведення свого наміру, щодо позбавлення життя потерпілого, здійснив другий постріл, а саме в ділянку живота з правої сторони. Після чого, ОСОБА_8 вогнепальну зброю сховав у власну сумку та з метою уникнення кримінальної відповідальності залишив місце події.

Внаслідок двох пострілів із вогнепальної зброї скоєних ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_18 спричинено два вогнепальних (картечних) поранення грудної клітки та живота справа, які супроводжувались ушкодженням внутрішніх органів, що призвело до розвитку гострої крововтрати та смерті останнього, а саме: наскрізне вогнепальне (картечне) поранення правої половини грудної клітки з ознаками вхідного отвору на задній поверхні грудної клітки справа, а саме в ділянці шостого міжребер`я по біляхребтовій лінії та вихідних отворів на передній поверхні грудної клітки справа, а саме - в ділянці другого міжребер`я по передньо - пахвинній ліній, що супроводжувалось переломами 6-9 ребер по біляхребтовій лінії, 2-4 ребер по передньо - пахвинній лінії, ушкодженнями правої легені та пристінкової плеври в правій плевральній порожнині і розвитком правобічного гемотораксу, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по небезпеці для життя в момент заподіяння; сліпе вогнепальне (картечне) поранення у верхніх відділах передньо - зовнішньої поверхні живота справа, яке супроводжувалось ушкодженням печінки, діафрагми, серцевої сорочки, серця, лівої легені, пристінкової плеври в лівій плевральній порожнині та переломом другого ребра зліва по передньо - пахвинній лінії, що призвело до розвитку гемоперитонеуму і лівобічного гемотораксу, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по небезпеці для життя в момент заподіяння та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті потерпілого ОСОБА_18 ..

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а саме умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі.

Окрім цього, ОСОБА_8 , для позбавлення життя ще однієї невідомої йому людини, тобто для скоєння вбивства, 16.07.2021 приблизно о 21.16 год. потягом сполученням Ужгород - Київ прибув у м. Стрий, дістав із сумки виготовлений ним обріз рушниці, заздалегідь переробленої із двохствольної мисливської гладкоствольної рушниці «ІЖ-26Е» із маркуванням НОМЕР_1 та дославши два мисливські патрони калібру 12 у патронник, заховав споряджену вогнепальну зброю у поліетиленовий пакет, який тримав у руці, проходив вулицями міста Стрий, підшуковуючи потерпілого певної статі та віку, а також обстановку, в якій він не зміг, би бути викритим.

В подальшому, 17.07.2021 приблизно о 00:14 гол, перебуваючи поблизу храму «Всіх Святих Українського Народу», що знаходиться за адресою місто Стрий, вул. Виговського, 8, не усвідомлюючи значення своїх дій та не маючи можливості керувати ними, помітив, що назустріч йому іде невідомий йому чоловік, який в подальшому встановлений органом досудового розслідування, як ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який візуально підпадає під підшуковувану ОСОБА_8 особу за віком та статевою приналежністю.

Переконавшись, що поряд нікого не має та ніхто за його діями не спостерігає, ОСОБА_8 , направив виготовлений ним обріз рушниці із двома мисливськими патронами в патроннику в сторону ОСОБА_21 та здійснив постріл в спину потерпілого, внаслідок чого, останній втримався на ногах, здійснив 2 кроки назад та обернувся до ОСОБА_8 обличчям. Виявивши, що ОСОБА_21 , ще живий та обурюється діями ОСОБА_8 , останній для доведення свого наміру, щодо позбавлення його життя до кінця, здійснив другий постріл у потерпілого, а саме в ділянку грудної клітки спереду.

Після скоєння вбивства ОСОБА_21 , ОСОБА_8 вогнепальну зброю сховав у власну сумку та з метою уникнення кримінальної відповідальності залишив місце події.

Внаслідок двох пострілів із вогнепальної зброї скоєних ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_21 спричинено вогнепальні поранення (картечні) грудної клітки, які супроводжувались ушкодженнями внутрішніх органів, що призвело до гострої крововтрати, а саме: вогнепальне поранення з ознаками вхідного отвору, на передній поверхні верхніх відділів грудної клітки майже посередині та більше зліва, яке супроводжувалось частковим ушкодженням поверхневих ділянок верхніх відділів передньої поверхні тіла грудини, уламково - фрагментарними переломами другого та третього ребер справа по пригрудинній лінії, ушкодженнями пристінкової та вісцеральних плевр правої половини грудної клітки, ушкодженнями правої легені з розвитком правобічного гемотораксу, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по небезпеці для життя в момент заподіяння; вогнепальне поранення з ознаками вхідного отвору на задній поверхні грудної клітки зліва, яке супроводжувалося уламково - фрагментарним переломом шостого ребра по задньо - пахвинній лінії, ушкодженнями пристінкової та вісцеральних плевр лівої і ймовірно правої половини грудної клітки, лівої правої легень з розвитком двобічного гемотораксу, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по небезпеці для життя в момент заподіяння та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті потерпілого ОСОБА_21 ..

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України, а саме умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчиненому особою, яка раніше вчинила вбивство, за винятком вбивства, передбаченого ст.ст. 116-118 КК України.

Не погоджуючись із оскарженою ухвалою суду в частині вирішення цивільного позову, представник цивільного відповідача ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 2023 року в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_14 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином, а також цивільного позову ОСОБА_12 у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_16 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення, скасувати.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_14 відмовити.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_12 у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_16 відмовити.

У решті ухвалу суду залишити без змін.

В мотивах своєї апеляційної скарги зазначає, що, ухвала суду є незаконною та необґрунтованою в частині цивільного позову. Під час вирішення питання про стягнення шкоди з батьків особи, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв`язку з психічним розладом або недоумством, обов`язковому установленню судом підлягають обставини, які достовірно указують на те, чи знали батьки такої особи про її психічний розлад та вжили заходів щодо запобігання шкоди.

Із матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_8 на обліку лікарів психіатрів не перебував, не виділявся агресивною поведінкою, з достовірністю установити коли саме у нього виникло психічне захворювання, як у ході досудового розслідування так і у ході судового слідства, не удалось, тоді як саме захворювання не виділялось, як такими зовнішніми ознаками.

Посилання суду на показання експертів про те, що ОСОБА_8 протягом тривалого часу хворів на психічну хворобу, та його поведінка не могла не викликати підозр у його адекватності та відповідності такої звичній для нього обстановці у його рідних, як на обставину про обізнаність матері про психічний розлад ОСОБА_8 , є непереконливими, позаяк із змісту оскарженої ухвали суду убачається, що допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_23 , який був доповідачем при складання висновку №115 від 08 вересня 2021 року, пояснив, що чітко встановити коли у ОСОБА_8 виникло захворювання не вдалось за можливе.

Вирішуючи цивільні позови потерпілих за правилами установленими КПК України, суд усупереч засаді безпосередності дослідження доказів взяв до уваги показання ОСОБА_6 , надані нею у ході досудового розслідування, при цьому не отримував жодних показань від неї під час судового засідання. А тому, суд безпідставно урахував показання надані ОСОБА_6 під час досудового розслідування, як обставину, яка доводить, що вона знала про психічний розлад її сина.

За таких обставин, слід уважати спростовним аргумент суду проте, що ОСОБА_6 , проживаючи разом з ОСОБА_8 , була достовірно обізнана про його психічний розлад, при цьому не вживала жодних заходів, щоб запобігти протиправній поведінці сина. Як наслідок суд безпідставно застосував до ОСОБА_6 цивільну відповідальність за діяння її сина у вигляді стягнення з неї на користь цивільних позивачів (потерпілих) грошових коштів на підставі ст. 1186 ЦК України.

Окрім цього, слід урахувати, що визначена судом сума моральної шкоди у розмірі 1 500 000 грн., з огляду на майнове становище ОСОБА_6 , а також її сімейні обставини, буде неспроможною для неї до фактичного відшкодування.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення ОСОБА_6 та її представника - адвоката ОСОБА_7 , захисника особи, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру, - адвоката ОСОБА_11 , особу, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру, - ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_9 , представника потерпілої ОСОБА_12 - ОСОБА_13 , представника потерпілої ОСОБА_14 - ОСОБА_15 , потерпілу ОСОБА_14 , які заперечили проти апеляційних вимог та просили залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної ухвали щодо ОСОБА_8 дотримано не у повному обсязі.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 в скоєнні суспільно-небезпечних діянь, які підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених 1 ст. 263, ч.1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, в стані неосудності відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі доказами, є обґрунтованим та в апеляційному порядку учасниками кримінального провадження не оскаржується.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Щодо визначення розміру відшкодування матеріальної та моральної шкоди, то слід зазначити наступне.

У відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, згідно зі ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. У випадках, передбачених законом, цивільний позов може подати прокурор.

Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. У разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених ч.1 ст.326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.

Частиною 5 ст. 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом, а якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом враховується те, що не можна відшкодувати моральну шкоду в повному обсязі, так як не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір буде мати суто умовний вираз. У будь - якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватний нанесеній моральній шкоді, тому при визначенні розміру відшкодування заподіяної моральної шкоди, суд враховує вищенаведені обставини вчиненого кримінального правопрушення та роз`яснення, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Згідно ч. 2 ст. 1186 ЦК України, якщо шкоди було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв`язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з ч. 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», доведенню підлягають: 1) наявність моральної шкоди; 2) протиправність діяння її заподіювача; 3) наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача; 4) наявність вини останнього в заподіянні шкоди.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В доводах апеляційної скарги представник цивільного відповідача ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 стверджує про необізнаність ОСОБА_6 про психічний стан свого сина - ОСОБА_8 . Однак, колегія суддів не бере такі доводи до уваги, оскільки такі спростовуються наявними у матеріалах справи доказами та фактичними обставинами справи.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №115 від 08.09.2021 та комісійного висновку № 500 від 26.05.2023 у період інкримінованих дій, тобто 04.07.2021 та 17.07.2021 ОСОБА_8 страждав на стійкий виражений психічний розлад у формі недиференційованої шизофренії, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На даний час ОСОБА_8 також страждає хронічним психічним захворюванням у формі недиференційованої шизофренії, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Усі експерти, які були допитані судом першої інстанції: ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , а також лікуючий лікар - ОСОБА_10 , в суді апеляційної інстанції, беззаперечно ствердили, що психічний розлад ОСОБА_8 у формі недиференційованої шизофренії має стійкий характер, виник і протікає вже на протязі тривалого періоду часу та є невиліковним.

Зі змісту ч.1 ст. 62 КПК випливає, що цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Колегією суддів встановлено, чого не заперечила в суді і сама ОСОБА_6 , що її син ОСОБА_8 був замкнутий, нікуди не виходив, у нього не було друзів та він часто сидів сам у своїй кімнаті, після проходження служби в армії поведінка її сина дещо змінилася, він був самотнім, не спілкувався з нею.

Тому показання експертів, наданих у ході їх допиту судом першої інстанції, з приводу досліджень, які вони проводили та ствердили що ОСОБА_8 протягом тривалого часу хворів на психічну хворобу, та його поведінка не могла не викликати підозр у його адекватності та відповідності такої звичній для нього обстановці у його рідних, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що мати ОСОБА_6 була обізнана про його психічний розлад, при цьому не вживала жодних заходів, щоб запобігти протиправній поведінці сина, тож цивільну відповідальність за шкоду, завдану внаслідок вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечних діянь у відповідності до ст. 1186 ЦПК України повинна нести у даному випадку саме ОСОБА_6 , як його законний представник.

Доводи ОСОБА_6 , що вихованням її дітей займалась бабуся, коли вона перебувала на заробітках за межами України, підтверджує небажання ОСОБА_6 піклуватись про свого сина ОСОБА_8 , який має психічні вади, а тому в силу закону, зокрема ч. 1 ст. 62 КПК України ОСОБА_6 має нести цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у встановленому Законом порядку.

Аналізуючи наведені норми права та враховуючи обставини справи, колегія судів вважає, що цивільні позови потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_12 в частині відшкодування завданих як матеріальних так і моральних збитків вирішені судом першої інстанції вірно, на підставі належних на допустимих доказів.

Так, в обґрунтування заявлених позовних вимог у частині відшкодування матеріальної шкоди, потерпілою ОСОБА_14 зазначено, що у зв`язку з організацією похорон сина ОСОБА_18 (придбання домовини, хреста, накидки, копання могили) їй було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 8 994 грн., на підтвердження понесення яких такою на виконання приписів ч.1 ст. 81 ЦПК надано суду відповідні документальні підтвердження зокрема, договір про організацію та проведення поховання від 06.07.2021, згідно якого вартість наданих послуг станосить 994 грн., фіскальний чек про оплату вказаної суми, а також товарний чек на суму 8000 грн. за придбання домовини, хреста, накидки. Тому, цивільний позов в частині стягнення з законного представника ОСОБА_8 - ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_14 матеріальної шкоди задоволено у повному осязі, відповідно заявлених позовних вимог та згідно положень ст.ст. 22, 1166, 1186 ЦК України, ст.129 КПК України.

В обґрунтування заявлених потерпілою ОСОБА_12 позовних вимог про відшкодуванням їй матеріальної шкоди зазначено, що вона як дружина померлого чоловіка ОСОБА_21 понесла витрати на його поховання та ритуальні послуги, а також на предмети ритуальної належності зокрема (послуги на кладовищі, пака, домовина, накидка, подушка, костюм, сорочка, взуття, хрест, табличка, вінок, ритуальний набір, транспортні послуги, вінки) на загальну суму 23 884 грн, проте на підтвердження таких витрат суду надано документальні підтвердження на суму 6 000 грн (копія товарного чеку від 19.07.2021), тож суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з законного представника ОСОБА_8 - ОСОБА_6 на користь ОСОБА_12 матеріальної шкоди частково, а саме, у розмірі 6 000 грн.

Наявність моральної шкоди, на думку суду, підтверджується душевними стражданнями пережитими ОСОБА_14 , яка є особою похилого віку, у зв`язку зі смертю сина ОСОБА_18 , душевним хвилюванням у зв`язку зі зміною налагодженого ритму життя, що призвело до погіршення її стану здоровя та самопочуття. Все вище описане наклало свій негативний відбиток на життя і здоров`я позивача та заподіяло їй моральну шкоду.

З огляду на зазначене колегія суддів вважає, доведеним поза розумним сумнівом факт, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_8 відносно сина позивача ОСОБА_18 , позивачу ОСОБА_14 завдано моральної шкоди.

Що стосується цивільного позову ОСОБА_12 у частині стягнення з ОСОБА_6 у її користь та на користь її неповнолітнього сина ОСОБА_16 , 2012 р.н., законним представником якого вона є, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про факт заподіяння вказаним особам моральної шкоди, яка виразилась у тому, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_8 , які полягали в заподіяні смерті ОСОБА_21 , його дружина ОСОБА_12 та його неповнолітній син пережили сильні душевні та моральні страждання у зв`язку з втратою рідної їм людини - чоловіка та батька. Вони перебувають у постійному жалю, щоденно сумують у зв`язку з чим втратили сон та порушився їх звичний ритм життя, вони втратили вироблені роками життєві зв`язки, у зв`язку з чим відновлення їх звичного стану життя на даний момент часу є неможливим.

Колегія суддів вважає, що факт душевного болю, завданий потерпілим, є беззаперечним і вказані обставини дійсно призвели до погіршення емоціонального стану, морального здоров`я потерпілих.

Щодо позовних вимог у частині стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_17 , у розмір 2 000 000 грн., завданої йому смертю батька ОСОБА_21 внаслідок вчинення протиправних злочинних дій ОСОБА_8 , то суд першої інстанції дійшов вірного переконання, що такі позовні вимоги слід залишити без розгляду з підстав перебачених ч. 1 ст. 326 КПК України, оскільки ОСОБА_17 у жодне судове засіданні не зявився, а позовна заява від його імені підписана представником ОСОБА_13 , при цьому до матеріалів справи не долучено документів передбачених ч. 3 ст. 58 КПК України на підтвердження повноважень представника по здійсненню у даному кримінальному провадженні захисту інтересів саме ОСОБА_17 .

Однак, на думку колегії суддів, враховуючи конкретні обставини справи, особу ОСОБА_8 , характер та тяжкість скоєного кримінального правопорушення, глибину моральних страждань ОСОБА_12 та її неповнолітнього сина, з врахуванням розумності та справедливості, матеріального становища сторін, зокрема й законного представника ОСОБА_8 , його матері - ОСОБА_6 , у якої на утриманні є син ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є інвалідом третьої групи з дитинства, відсутність стабільних доходів, рішення суду в частині відшкодуванняморальної шкоди слід змінити, стягнути на користь потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , у інтересах якого вона діє, на відшкодування моральної шкоди по 300 000 грн. кожному з них. Колегія суддів погоджується із доводами сторони захисту про те, що розмір морального відшкодування у сумі 500 000 грн. є завищеним та не відповідає матеріальному стану цивільного відповідача ОСОБА_27 , буде для неї обтяжливим, оскільки остання не має стабільного джерела заробітку.

У відповідності до вимог ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок, зокрема в частині вирішення цивільного позову, у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення або в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 слід задоволити частково, а Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 2023 року про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_8 , який вчинив суспільно-небезпечні діяння, які підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України змінити в частині стягнення сум моральної шкоди на користь потерпілих, зменшивши такі до 300 000 грн. на користь кожного потерпілого.

Керуючись ст.ст. 404, 405,407, 408, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 задоволити частково.

Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 2023 року про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_8 , який вчинив суспільно-небезпечні діяння, які підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, в частині вирішення цивільного позову змінити.

Зменшити суму відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_6 , стягнувши на користь ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 по 300 000 грн. кожному.

У решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4