Провадження №1-кс/463/8764/23
У Х В А Л А

27 листопада 2023 року м. Львів

Слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львів скаргу ОСОБА_3 про встановлення слідчому Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, розумного строку для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000226 від 08.08.2022 року,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з скаргою про встановлення слідчому Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, розумного строку для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000226 від 08.08.2022 року.

Скаргу мотивує тим, що в провадженні Першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові перебуває кримінальне провадження №0000226 від 08.08.2022 року. Зазначене вище кримінальне провадження було закрите постановою від 16.02.2023 року, яку було за його скаргою скасовано. За думкою скаржника, вбачається те, що процесуальна поведінка слідчого та органу досудового розслідування в цілому спрямована на не встановлення істини у справі та затягування досудового розслідування. Тому на підставі ст.. 28 КПК України , вирішив звернутись до слідчого судді з даною скаргою.

ОСОБА_3 до судове засідання не з`явився.

Слідчий Першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові в судове засідання не з`явився, та не повідомила причини своєї неявки.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

За змістом ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Матеріалам клопотання встановлено, що в провадженні Першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові перебуває кримінальне провадження №0000226 від 08.08.2022 року. Зазначене вище кримінальне провадження було закрите постановою від 16.02.2023 року, яку було за його скаргою скасовано. За думкою скаржника, вбачається те, що процесуальна поведінка слідчого та органу досудового розслідування в цілому спрямована на не встановлення істини у справі та затягування досудового розслідування. Тому на підставі ст.. 28 КПК України , вирішив звернутись до слідчого судді з даною скаргою.

Зі змісту поданої скаржником скарги слідчим суддею встановлено, що звертаючись до суду із такою скаржник, як на підставу звернення, покликається на положення ст.303 КПК України, при цьому не вказуючи яким конкретно пунктом частини першої вказаної статті передбачено можливість оскарження описаної ним у скарзі бездіяльності слідчого. Враховуючи прохальну частину скарги, вважаю, що така не є скаргою в розумінні ст. 303 КПК України та заявлені скаржником вимоги не підлягають вирішенню слідчим суддею під час досудового розслідування в порядку передбаченому Главою 26 КПК.

З обґрунтування скарги вбачається, що така подана в порядку ст. 28, 1144 КПК України.

Встановивши обставини слід зазначити наступне

Так, у п. 21 ст. 7 КПК «Загальні засади кримінального провадження» передбачено загальну засаду кримінального провадження «розумність строків», правова реалізація якої? спрямована на захист сторін від затягування кримінального процесу.

Згідно з ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 КПК України проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Частиною 6 статті 28 КПК України визначено право підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого, іншої особи, права чи інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України.

Отже, з огляду на зміст ч. 6 ст. 28 КПК України, при розгляді цього клопотання слідчому судді необхідно встановити: чи подано воно належним суб`єктом; чи доведені обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені КПК України.

Вирішуючи питання щодо можливості та доцільності обмеження строків досудового розслідування та встановлення строків для вчинення відповідних процесуальних дій, слідчий суддя виходить з наступного.

Так, відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.08.2022р. Станом на дату розгляду клопотання, жодній особі не повідомлено про підозру.

Частиною 1 статті 114 КПК України визначено право слідчого судді з метою забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 КПК України будь-які строки, що встановлюються слідчим суддею, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Згідно з ч. 1 ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

При цьому, КПК України містить низку норм, які чітко закріплюють прямі вказівки на строки, протягом яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення або вчиняти процесуальні дії. У випадках якщо норми КПК України не містять прямих указівок на строки їх проведення або вчинення чи закріплюють відповідні граничні строки, прокурор, слідчий суддя, суд з урахуванням обставин, установлених під час відповідного кримінального провадження, має право встановлювати конкретні процесуальні строки.

Процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, мають право встановлювати прокурор, слідчий суддя та суд. В окремих випадках процесуальні строки можуть установлюватися й іншими суб`єктами.

Процесуальні строки встановлюються прокурором, слідчим суддею, судом для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку.

При встановленні процесуальних строків прокурор, слідчий суддя, суд повинні враховувати: 1) граничні строки вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень, передбачені КПК України; 2) обставини, встановлені під час відповідного кримінального провадження; 3) достатність часу для вчинення учасником кримінального провадження відповідних процесуальних дій або прийняття ним процесуальних рішень; 4) відсутність перешкод реалізації права на захист.

Тобто, ця стаття передбачає, що процесуальні строки встановлюються прокурором, слідчим суддею, судом у межах граничного строку та не можуть їх перевищувати. Граничним строком є максимально допустима тривалість відповідного процесуального строку, встановлена КПК України або відомчим підзаконним нормативним актом.

Також, ця стаття закріплює гарантії забезпечення прав учасників кримінального провадження при встановленні прокурором, слідчим суддею, судом процесуальних строків: 1) процесуальні строки мають бути достатніми для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень; 2) процесуальні строки не повинні перешкоджати реалізації права на захист. Водночас закон зобов`язує прокурора, слідчого суддю, суд при встановленні процесуальних строків забезпечувати не лише приватні, а й публічні інтереси. Наприклад, закріплюючи граничні строки повідомлення прокурором або за його дорученням слідчим осіб, щодо яких проводилися негласні слідчі (розшукові) дії, про факт і результати їх проведення, ч. 2 ст. 253 КПК України передбачає, що конкретний час повідомлення визначається з урахуванням наявності чи відсутності загроз для досягнення мети досудового розслідування, суспільної безпеки, життя або здоров`я осіб, які причетні до проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Відповідно до ч.2ст. 219 КПК України строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, до дня повідомлення особі про підозру становить:

1) дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ч.1 ст. 294 КПК України якщо досудове розслідування злочину до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк, зазначений у частині другій статті 219 цього Кодексу, вказаний строк може бути продовжений неодноразово слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого, погодженого з прокурором, на строк, встановлений пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу.

Відповідно до ч.8 ст.615 КПК України у кримінальних провадженнях, в яких жодній особі не було повідомлено про підозру на дату введення воєнного стану, строк від зазначеної дати до дати припинення чи скасування воєнного стану не зараховується до загальних строків, передбачених статтею 219 цього Кодексу.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у п.67 рішення від 4 квітня 2006 року у справі "Шевченко проти України", розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть детально вивчені, а висновки не будуть обґрунтовані.

Отже КПК України щодо цього кримінального провадження не містить жодних вимог щодо граничного строку досудового розслідування до моменту повідомлення особі про підозру.

Водночас, слід відмітити, що положеннями ст. 114 КПК України, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку, слідчий суддя, суд має право, у межах своїх повноважень, як наголошується і в ч. 3 ст. 26 КПК України, встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

У той же час, вказані норми кримінального процесуального закону - ст. 114 КПК України та ст. 28 КПК України стосуються і встановлення процесуальних строків прокурором, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у відповідності з нормою п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК України, а саме прокурор уповноважений доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласний слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом.

Недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування можуть бути предметом оскарження прокурору вищого рівня як наголошується в ст. 308 КПК України, а рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на дотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - до слідчого судді на підставі п. 9-1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 30.01.2003 року щодо розумності строків досудового слідства зазначив, що поняття «розумний строк досудового слідства» є оціночним, тобто таким, що визначається у кожному конкретному випадку з огляду на сукупність усіх обставин вчинення і розслідування злочину (злочинів). Визначення розумного строку досудового слідства залежить від багатьох факторів, включаючи обсяг і складність справи, кількість слідчих дій, число потерпілих та свідків, необхідності проведення експертиз та отримання висновків тощо. Але за будь-яких обставин строк досудового слідства не повинен перевищувати меж необхідності. Досудове слідство повинно бути закінчено у кожній справі без порушення права на справедливий судовий розгляді права на ефективний засіб захисту, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 1 ст. 36 КПК України, позбавлений змоги надавати конкретні вказівки (зобов`язання) прокурору щодо проведення конкретних слідчих дій, адже прокурор є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).

Прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Слідчий суддя даючи оцінку вимогам ОСОБА_3 , що викладені у скарзі вважає, що заявник просить встановити конкретний строк проведення слідчих дій та заходів для забезпечення кримінального провадження, строк проведення яких не передбачений чинним КПК України.

Слідчий відповідно до приписів ч. 5 ст. 40 КПК України, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Отже, предметом розгляду клопотання, поданого у порядку ч. 6 ст. 28 КПК України, можуть стати лише ті процесуальні дії, необхідність вчинення яких у певний строк прямо випливає із норм кримінального процесуального закону або рішення про їх проведення раніше було прийняте стороною обвинувачення.

Наведене вище узгоджується із висновком Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду, який знайшов відображення у постанові від 16.05.2019 по справі № 761/20985/18, де зазначено, що жодною з норм кримінального процесуального закону, не передбачене повноваження слідчого судді про встановлення слідчому процесуального строку для закінчення досудового розслідування

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні скарги ОСОБА_3 слід відмовити.

Крім цього слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.28,114 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 про встановлення слідчому Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, розумного строку для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000226 від 08.08.2022 року, відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1