У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, питання про поновлення строку на апеляційне оскарження заявником ОСОБА_5 ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 вересня 2023 року про відмову в задоволені скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Учасники судового провадження:

заявник ОСОБА_5 ,

представник заявника ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні скарги заявника ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_5 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 вересня 2023 року та скасувати вказану ухвалу слідчого судді.

Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу.

На обґрунтування поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді заявник зазначає, що він, в суді першої інстанції, приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проте копія оскаржуваної ухвали йому не направлялась, ані письмово, ані в електронному виді. У зв`язку з чим, він, 11.09.2023 р. письмово звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з клопотанням про надання копії ухвали слідчого судді, яку отримав лише 10.10.2023 р.

За цих обставин, апелянт вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з вини Заводського районного суду м. Миколаєва, який вчасно не надіслав йому копію оскаржуваного судового рішення.

Обґрунтовуючи вимоги про скасування ухвали слідчого судді, заявник ОСОБА_5 зазначає, що він 12.05.2023 р. звернувся до Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві із заявою про вчинення посадовими особами військової частини НОМЕР_1 кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 367 КК України, яким було відомо про те, що його син ОСОБА_7 хворіє, і, за станом здоров`я, не міг приймати участь у бойових діях. Ці обставини, на думку апелянта, стали причиною вбивства ОСОБА_7 невстановленою особою, у «казармі» дитячого садка в смт. Березнегувате. Командир військової частини НОМЕР_1 , незважаючи на те, що за вказаним фактом Територіальним управлінням ДБР, розташованим у м. Миколаєві, проводиться досудове розслідування за ч. 1 ст. 115 КК України, службового розслідування не проводив, проте видав наказ, з яким ОСОБА_7 покінчив життя самогубством, чим приховав злочинця.

Заявник звертає увагу на те, що під час розгляду справи, слідчий суддя не витребував та не дослідив матеріалів досудового розслідування, які розслідуються Територіальним управлінням ДБР, розташованим у м. Миколаєві, стосовно умисного вбивства ОСОБА_7 , у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для внесення до ЄРДР відомостей за його заявою.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Заявник ОСОБА_5 звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва зі скаргою на бездіяльність Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за його заявою.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що викладені у заяві ОСОБА_5 обставини про вчинення кримінального правопорушення посадовими особами військової частини НОМЕР_1 , не містять у собі об`єктивних відомостей, які б вказували про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 367 КК України. При цьому, відсутні відомості, які вказують на те, що саме дії (бездіяльність) посадових осіб військової частини НОМЕР_1 призвели до смерті ОСОБА_7 внаслідок вогнепального поранення. Доводи ОСОБА_5 фактично зводяться до припущень. Крім того, за фактом смерті ОСОБА_7 вже здійснюється досудове розслідування за правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 115 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення заявника ОСОБА_5 та його представника на підтримку клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, вивчивши матеріали, надані судом та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Перевіривши доводи заявника ОСОБА_5 на обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, апеляційний суд доходить наступного.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 3 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, і, якщо інше не передбачено цим кодексом, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. У ч. 3 ст. 395 КПК України визначено, що у разі постановлення ухвалу суду або слідчого судді без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

За змістом п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Вирішуючи питання про поновлення строку, суд виходить з того, що поняття поважності причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на справедливий розгляд судом, яке гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, повинне тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільної спадщини Договірних Держав.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної (правової) визначеності.

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

В рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 р. зазначено, «що від судів вимагається вказувати підстави для поновлення права на оскарження судового рішення, однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі, проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки вказується на те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».

На обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, ОСОБА_5 зазначає, що йому не направлялась копія оскаржуваного рішення слідчого судді, отримав вказане рішення лише після того, як звернувся до суду з відповідною заявою. Вважає, що строк на апеляційне оскарження рішення слідчого судді пропущений з вини суду.

Разом з тим, зважаючи на те, що 01.09.2023 р. при розгляді слідчим суддею скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, як заявник ОСОБА_5 так і його представник ОСОБА_6 були присутні у судовому засіданні, то, в даному випадку, строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді для них обчислюється з наступного дня після оголошення резолютивної частини ухвали, тобто з 02.09.2023 р. і закінчується 06.09.2023 р.

Така позиція суду апеляційної інстанції узгоджується з висновком, викладеним Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 27.05.2019 р. у справі № 461/1434/18 (провадження № 51-6470 кмо 18), відповідно до якого, у випадку, коли суддя постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня оголошення її резолютивної частини.

Апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді заявник ОСОБА_5 подав 12.10.2023 р., тобто з пропуском встановленого строку.

За цих обставин, апеляційний суд не погоджується з доводами апелянта про те, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді пропущений з вини суду та доходить висновку про відсутність поважних підстав для поновлення заявнику ОСОБА_5 строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 вересня 2023 року, апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту.

Керуючись ст. ст. 376, 395, 399, 404, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

відмовити заявнику ОСОБА_5 у поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 вересня 2023 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві.

Копію ухвали про відмову у поновленні строку на апеляційне оскарження разом з апеляційною скаргою надіслати особі, яка її подала.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3