Провадження № 1-кп/522/2239/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2023 року Місто Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі колегії суддів: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 про дозвіл на затримання особи з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, останнє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ст. 436, ч. 1 ст. 436-2 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7 , знаходячись на тимчасово окупованій території України, під час публічного виступу, який транслювався за допомогою засобів масової інформації та мережі Інтернет, викладений на сайті (відеохостінгу) YouTube та опублікований на офіційній Інтернет сторінці (сайті) російського видання « ІНФОРМАЦІЯ_2 » із заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_3 », умисно, з метою ведення агресивної війни, висловив наступне: «...Сформирована и завершила боевое слаживание одесская бригада, ближайшее время, совместно с союзными силами, мы приступим к освобождению города Николаева и города-героя Одессы, никакой пощады укрнацистам, наёмникам и всякой бандеровской нечисти от нас не будет, единственный способ для них сохранить свои жизни это немедленно сложить оружие, в противном случае все кто окажут сопротивление будут уничтожены...», «в подавляющем большинстве это всё граждане Украины, большое количество одесситов, николаевцев, ребят из Измаила, Белгород-Днестровска, киевляне, Донбасс, даже один есть с западной Украины, это наша земля и мы очистим её от нацистской погани, здесь могилы наших предков...», чим підтвердив створення вищевказаної Одеської бригади, назвав її цілі та завдання, а саме: проведення підривної діяльності проти України, організація та ведення збройного опору, протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів і військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні відсічі збройної агресії РФ.

Відповідно до ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_8 від 10.05.2023 у справі № 522/8933/23 стосовно ОСОБА_7 здійснювалось спеціальне досудове розслідування.

Постановою старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_9 від 05.05.2023 ОСОБА_7 оголошено у розшук, який здійснюється Головним відділом захисту національної державності УСБУ в Одеській області (ГВ ЗНД).

За останньою інформацією ГВ ЗНД УСБУ в Одеській області ОСОБА_7 фактично перебуває за межами території України з 2014 року та знаходиться і постійно проживає у м. Москва Російської Федерації або в районі на тимчасово непідконтрольній (окупованій) території Донецької, Луганської, Херсонської областей та АРК.

Обвинувачений ОСОБА_7 знав та повинен був знати про розпочате стосовно нього кримінальне провадження, оскільки він викликався до слідчого та до суду через публікації у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр».

Крім того, він включений до розшукових обліків МВС України, розміщених на офіційному загальнодержавному сайті.

Встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ст. 436, ч. 1 ст. 436-2 КК України. Так, зокрема санкція ч. 2 ст. 111 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, що відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину та дозволяє обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

У зазначеному випадку метою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 є забезпечення виконання ним як обвинуваченим, покладених на нього ст. 42 Кримінального процесуального кодексу процесуальних обов`язків, а саме: прибувати за викликом до суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а також запобігти спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні; вчините інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З урахуванням викладеного є наявність ризиків стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 у випадку його перебування на волі: він може переховуватись від суду. Даний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 після викриття його злочинної діяльності, з метою уникнення кримінальної відповідальності, переховується від суду у м. Москва Російської Федерації або в районі проведення Операції об`єднаних сил на тимчасово непідконтрольній (окупованій) території України. Зв`язки ОСОБА_7 можуть сприяти йому незаконному перетині кордону з окупованими територіями.

Крім того, саме по собі покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним, може спонукати останнього вдатися до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду, беручи до уваги те, що інкриміноване останньому кримінальне правопорушення є особливо тяжким та його санкція передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна.

Необхідність врахування даного фактору зумовлена тим, що залежно від тяжкості залежить покарання, яке обвинувачений зобов`язаний буде понести ( у разі визнання його винним). Зокрема, у п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України прямо вказано, що при оцінці відповідних ризиків (перелічених у ч. 1 ст. 177 КПК України) слід враховувати й, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні.

Подібна орієнтація законодавців та правозастосовувачів зустрічається й у міжнародному праві. Так, у ст.5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи Я (80) 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Отож, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція передбачена за злочин, поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків, які ще не допитувались судом, з метою їх переконання у необхідності викривлення показань або відмови від їх надання, оскільки свідки обвинувачення безпосередньо викривають його протиправні дії.

Він може вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Цей ризик обґрунтовується тим, що на цей час в провадженні Приморського районного суду перебувають ще дві справи стосовно ОСОБА_7 .

Можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, обґрунтовується наявністю стійких ділових та дружніх зв`язків обвинуваченого, набуті, зокрема у ході своєї професійної діяльності, з особами, які займають керівні посади в органах державної влади, а також з іншими особами, що мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження.

Таким чином, станом на теперішній час об`єктивно існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас, застосування більш м`якого запобіжного заходу унеможливить запобіганню ризикам зазначеним у клопотанні. Так, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе унеможливити ухиленню обвинуваченого від органу досудового слідства, суду. Запобіжні заходи у вигляді особистої поруки, застави та особистого зобов`язання не зможуть унеможливити настанню вище наведених ризиків.

Зазначені обставини, відповідно до ст. 177 КПК України, є підставою для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак у зв`язку з тим, що обвинувачений переховується від суду у м. Москва Російської Федерації або на тимчасово непідконтрольній (окупованій) території України, та не з`являється в судові засідання розглянути вказане клопотання не можливо без участі обвинуваченого.

Під час судового засідання прокурором заявлено клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , однак у зв`язку з тим, що обвинувачений переховується від суду м. Москва Російської Федерації або в районі проведення Операції об`єднаних сил на тимчасово непідконтрольній (окупованій) території України, та не з`являється в судові засідання, розглянути вказане клопотання не можливо без участі обвинуваченого.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, у разі, якщо він оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України. Також, в ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених ст. 194 КПК України будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, зважаючи на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у державній зраді, тобто злочину, проти основ національної безпеки та відповідно до ч. 5 ст. 176 КПК України до осіб, які обвинувачуються або підозрюються у вчиненні злочинів передбачених ст. 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 КК України застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обрання іншого запобіжного заходу передбаченому КПК України неможливо.

Захисник обвинуваченого під час розгляду клопотання заперечувала проти його задоволення.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши прокурора та захисника, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 про дозвіл на затримання особи з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Надати дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після затримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доставити його до суду для вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

09.11.2023