Справа № 453/228/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.10.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , представника військової частини ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/380/23 за апеляційною скаргою командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 червня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування покарання за вироком Київського районного суду м. Полтави від 27.09.2021 за ч.3 ст.402 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік 6 місяці,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 червня 2023 року у задоволенні подання командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України полковника ОСОБА_9 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 засудженого 27.09.2021 року Київським районним судом м. Полтави за частиною 3 ст. 402 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік 6 місяців і направлення його для відбування покарання відмовлено.

Командир військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України полковник ОСОБА_9 звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , засудженого 27.09.2021 року Київським районним судом м. Полтави за частиною 3 ст. 402 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік 6 місяців і направлення його для відбування покарання.

Командир військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України полковник ОСОБА_9 просив скасувати іспитовий строк та направити ОСОБА_5 для відбування покарання у виді 5 років позбавлення волі призначеного вироком Київського районного суду м. Полтава від 27.09.2021 року.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що оскільки 06.06.2023 встановлений засудженому ОСОБА_5 вироком суду іспитовий строк закінчився, протягом цього строку до кримінальної відповідальності засуджений не притягувався, виконав покладені на нього обов`язки та не вчиняв нового злочину, а вирішувати питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення його для відбування призначеного покарання поза межами іспитового строку законодавством не передбачено, то в задоволенні подання суд першої інстанції відмовив.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Командир військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України полковник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргувказавши на те, що ухвала є незаконною.Обґрунтування доводів апеляційної скарги, аналогічні поясненням, які викладені у поданні.

Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою задовольнити подання командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України полковника ОСОБА_9 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , засудженого 27.09.2021 року Київським районним судом м. Полтави за частиною 3 ст. 402 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік 6 місяців і направлення його для відбування покарання.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу Командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України полковника ОСОБА_9 захисник засудженого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 просить її залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Крім іншого, зазначає, що до матеріалів справи долучено витяг з наказу командира частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 №559 від 10.11.2022 « Про постановлення на облік військовослужбовця, звільненого від відбування покарання з випробуванням у військові частині НОМЕР_1 ». Однак, у пункті 1 згаданого наказу зазначено поставити ОСОБА_5 на облік як військовослужбовця, звільненого від відбування покарання з випробуванням, з 14.09.2022, тобто задовго до видачі самого наказу. Таким чином, наведений пункт наказу №559 суперечить вимогам абз.2 п.4 розділу другого Порядку, де міститься вимога, що відповідний наказ видається в день постановлення на облік.

Також вказуває на те, що відповідний індивідуальний план щодо ОСОБА_5 взагалі не складався, відповідно під підпис йому не доводився. Хоча, в матеріалах особової справи є відомості, про те, що він потребує, зокрема, психологічної допомоги.

Окрім цього зазначив, що підставою складання попередження, зазначено три рішення суду про притягнення його до адміністративної відповідальності, які долучено до матеріалів справи, а саме: постанова від 12.10.2022 за ч.3 ст. 172-20 КУпАП (справа №308/11133/22), постанова від 16.11.2022 за ч.3 ст. 172-11 КУпАП (справа №308/14795/22), 22.11.2022 за ч.3 ст.172-11 КУпАП (справа №308/14402/22). Однак, ОСОБА_5 вказує на те, що не всі зазначені у попередженні відомості щодо притягнення його до адміністративної відповідальності відповідають дійсності. Так, постанова Ужгородського міськрайонного суду від 16.11.2022 за ч.3 ст.172-11 КУпАП (справа №308/14795/22) відносно нього не набрала законної сили станом на 08.12.2022, оскільки він оскаржив дане рішення. Рішенням Закарпатського апеляційного суду від 27.03.2023 постанову Ужгородського міськрайонного суду від 16.11.2022 за ч.3 ст.172-11 КУпАП (справа №308/14795/22) скасовано, а ОСОБА_5 звільнено від адміністративної відповідальності.

Вказує на те, що наявність постанов про притягнення його до адміністративної відповідальності не є свідченням його небажання стати на шлях виправлення, а є наслідком конфліктної ситуації між ним і командиром Військової частини НОМЕР_1 .

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, представника військової частини, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, ОСОБА_5 та його захисника, які заперечили, щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішується судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Надаючи оцінку встановленим обставинам у контексті наведених вимог закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення подання.

Окрім цього, апеляційний суд зазначає, що саме подання не відповідає процесуальним критеріям по своєму викладу.

Так, замість передбаченого ч.1 ст. 166 КВК України, подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання, зазначено подання про скасування від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_5 .

В резолютивній частині зазначено про необхідність направлення особової справи № 1/22.

Даний стилістичний виклад Подання не відповідає точним юридичним критеріям, передбаченим КВК України.

Під час апеляційного перегляду встановлено,що ОСОБА_5 вироком Київського районного суду м. Полтави від 27 вересня 2021 року, визнано винним та засуджено за ч.3 ст.402 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 року 6 місяців не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього вироком суду обов`язки. Зобов`язано ОСОБА_5 з`явитися для реєстрації в органи з питань пробації та протягом іспитового строку повідомляти зазначені органи про зміну місця проживання та роботи.

Згідно розпорядження Київського районного суду м. Полтави від 17.02.2022, вирок щодо ОСОБА_5 набрав законної сили 26 січня 2022 року.

Відповідно до ч.1 ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Відповідно до повідомлення в.о.начальника Шевченківського РВ філії ДУ Центр пробації м. Києві та Київській області від 12.10.2022 - 12.10.2022 ОСОБА_5 знятий з обліку уповноваженого органу з питань пробації, у зв`язку з отриманням повідомлення про постановлення військовослужбовця, звільненого від відбування покарання з випробуванням на відповідний облік у військовій частині за вих.№ 50/15/23-639 від 19.09.2022 року Наказ Міністерства оборони України № 639 від 31.07.2022 року.

Згідно з ч.4 ст.76 КК України, ч. 1ст. 163 КВК України, нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого, а стосовно військовослужбовців - командирами військових частин.

Як вбачається з матеріалів особової справи № 1/22 на а.с. 17-19 містяться копії титульної сторінки та сторінок «Журналу обліку військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням». На копії титульної сторінки «Журналу обліку військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробування» є прямокутний штамп військової частини НОМЕР_1 , де зазначено інвентарний номер журналу 463 від 10.11.2022, в той же час, у графі розпочато на титульній сторінці журналу нічого не зазначено. Таким чином, з наведено вбачається, що журнал обліку заведено саме 10.11.2022.

Також, до матеріалів справи долучено сторінки даного журналу, де у графі два містяться дані про взяття ОСОБА_10 на облік у даній Військовій частині 14.09.2022, тобто до заведення самого журналу обліку, що суперечить абзацу 1 пункту 4 розділу 2 Порядку.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що станом на 14.09.2022 засудженого не могли взяти на облік у Військовій частині НОМЕР_1 як військовослужбовця, який звільнений від відбування покарання з випробуванням, оскільки неможливо внести відомості у журнал, якого станом на 14.09.2022 не існувало.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що попередження засудженому ОСОБА_5 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання від 03.11.2022 року, яке було винесено до поставлення на облік, не може братися до уваги.

Як вбачається з матеріалів оглянутої особової справи № 1/22, відомостей про те, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України «Про постановлення на облік військовослужбовця, звільненого від відбування покарання з випробуванням у військовій частині НОМЕР_1 » від 10.11.2022 року доведено військовослужбовцю ОСОБА_5 під підпис - матеріали не містять.

Отже, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що положення «Порядку здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням», затвердженого наказом Міністерства оборони №337 від 17.09.2020 під час постановлення на облік військовослужбовця ОСОБА_5 , не дотримані.

Твердження командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_9 в апеляційній скарзі про те, що під час іспитового строку відносно ОСОБА_5 внесено відомості в ЄРДР про вчинення кримінальних правопорушень, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

В матеріалах особової справи відсутні вироки відносно ОСОБА_5 щодо засудження його за вчинення кримінального правопорушення в період іспитового строку. Такий не був долучений, як в суді першої інстанції та і при апеляційному перегляді, ні представником військової частини НОМЕР_1 національної гвардії України, ні прокурором, а відповідно до КК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки його вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Таким чином, тільки внесення відомостей до ЄРДР не є підставою для ствердження про вчинення особою кримінального правопорушення.

Доказів того, що під час іспитового строку ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, і відносно нього ухвалено вирок, який набрав законної сили відсутні.

При оцінці викладених обставин, апеляційний суд не вбачає достатніх підстав для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання з підстав наведених вище допущених порушень норм «Порядку».

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 червня 2023 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді