Справа 642/21/24
Провадження 1-кс/642/37/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0003495 від 27.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 415 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До Ленінського районного суду м. Харкова після усунення недоліків надійшло клопотання прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0003495 від 27.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 415 КК України.

В обгрунтування клопотання зазначив, що другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003495 від 27.12.2023 за ч. 2 ст. 415 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснює Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони.

Досудовим розслідування встановлено, що 26.12.2023 на залізничних коліях, що розташовані за межами населеного пункту, неподалік від с. Кислівка, Куп`янського району, Харківської області бойова броньована машина на гусеничному ходу під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 ), допустив зіткнення з автомобілем марки «Хамер» р.н. НОМЕР_2 , який розташовувався в нерухомому положенні. Внаслідок чого водій автомобіля «Хамер» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (військовослужбовець ВЧ НОМЕР_3 ) та пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 загинули на місці події, інші пасажири автомобіля «Хамер» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (військовослужбовець ВЧ НОМЕР_3 ) та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 отримали тілесні ушкодження у вигляді саден обличчя.

Після проведення евакуації вказаних транспортних засобів з лінії розмежування, 29.12.2023 проведено огляд транспортних засобів:

- вантажний фургон марки «Хаммер» номерний знак НОМЕР_2 , який належить військовій частині НОМЕР_3 , передано на відповідальне зберігання представнику військової частини НОМЕР_3 .

Власником вантажного фургону марки «Хаммер» є ОСОБА_9 .

- бойової броньованої машини на гусеничному ходу марки «М113», який належить військовій частині НОМЕР_1 , передано на відповідальне зберігання представнику військової частини НОМЕР_1 .

Власником бойової броньованої машини на гусеничному ходу марки «М113» є ОСОБА_10 .

Вказані транспортні засоби відповідно до ст. 98 КПК України є речовими доказами так, як зберегли на собі сліди вчинення злочину та сліди деформації автомобілів в результаті ДТП. Вказані відомості можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку із чим, постановою, слідчого від 29.12.2023 дані транспортні засоби визнано речовими доказами.

Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення речових доказів.

Відповідно до ч 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.64-2 КК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

У даному кримінальному жодній особі про підозру не повідомлялося.

На цей час, жодна особа до кримінального провадження як потерпілий не залучалася.

Відповідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна. У зв`язку з тим, що огляд місця події та транспортних засобів 26.12.2023 провести було неможливо, у звязку із тим, що вказана транспортна пригода відбулася на лінії розмежування, а евакуація транспортних засобів проведена 29.12.2023, тому огляд також проведено 29.12.2023.

Так, під час досудового розслідування проведено огляд транспортних засобів, під час якого вилучено транспортні засоби, які зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення.

З огляду на це, постановою слідчого від 29.12.2023 вилучені вищезазначені предмети визнано речовими доказами.

Отже, виходячи з викладеного, вбачається, що у кримінальному провадженні є підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, завданням якого, у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України є збереження речових доказів.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи у його відсутності, клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини.

Представники військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_9 та НОМЕР_1 ОСОБА_10 були поінформовані про місце, дату та час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, однак в судове засідання не з`явилися через загострення бойової обстановки за місцем їх тимчасової дислокації.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданих матеріалів, 26.12.2023 на залізничних коліях, що розташовані за межами населеного пункту, неподалік від с. Кислівка, Куп`янського району, Харківської області бойова броньована машина на гусеничному ходу під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 ), допустив зіткнення з автомобілем марки «Хамер» р.н. НОМЕР_2 , який розташовувався в нерухомому положенні. Внаслідок чого водій автомобіля «Хамер» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (військовослужбовець ВЧ НОМЕР_3 ) та пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 загинули на місці події, інші пасажири автомобіля «Хамер» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (військовослужбовець ВЧ НОМЕР_3 ) та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 отримали тілесні ушкодження у вигляді саден обличчя.

Після проведення евакуації вказаних транспортних засобів з лінії розмежування, 29.12.2023 проведено огляд вантажного фургону марки «Хаммер» номерний знак НОМЕР_2 та бойової броньованої машини на гусеничному ходу марки «М113».

Постановою слідчого від 29.12.2023 на вищеперелічене майно визнано речовими доказами, оскільки вони відповідають ознакам речових доказів, зазначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Згідно з ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Слідчим доведено, що зазначене вище майно, має суттєве значення для кримінального провадження, оскільки підозрювана або особи, що діють в її інтересах, матимуть можливість розпорядитися ним.

Враховуючи те, що слідчим надано достатньо доказів, що вказані речі мають доказове значення для даного кримінального провадження, а незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може перешкодити кримінальному провадженню, а також з метою збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання на накладення арешту.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 171-173 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

Клопотання прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0003495 від 27.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 415 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене, а саме на:

- вантажний фургон марки «Хаммер» номерний знак НОМЕР_2 , який належить військовій частині НОМЕР_3 та передано на відповідальне зберігання представнику військової частини НОМЕР_3 ;

- бойову броньовану машину на гусеничному ходу марки «М113», яка належить військовій частині НОМЕР_1 та передана на відповідальне зберігання представнику військової частини НОМЕР_1 .

Визначити місцем зберігання речових доказів - вантажного фургона марки «Хаммер» номерний знак НОМЕР_2 , за місцем тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_3 , бойової броньованої машини на гусеничному ходу марки «М113», за місцем тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 .

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали суду доручити Другому слідчому відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1