19.12.2023 Справа № 363/513/23

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої, цивільного позивача ОСОБА_4 ,

потерпілого, цивільного позивача ОСОБА_5 ,

представника потерпілих та цивільних позивачів ОСОБА_6 ,

обвинуваченого, цивільного відповідача ОСОБА_7 ,

захисника, представника цивільного відповідача ОСОБА_8 ,

розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0001230 від 11.11.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Києва, з вищою освітою, не одруженого, працюючого ФОП « ОСОБА_9 » представник торгівельний, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

Судом встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у порушені правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілої ОСОБА_10 , та середньої тяжкості тілесні ушкодження ОСОБА_4 , вчиненому за наступними обставинами:

10 листопада 2022 року, о 16 годин 50 хвилин водій ОСОБА_7 керував належним йому, технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 217030» реєстраційний номер НОМЕР_1 та здійснював рух в лівій смузі для руху по проїзній частині вул. Князя Святослава зі сторони м. Вишгород в напрямку с. Лютіж в с. Старі Петрівці, Вишгородського району, Київської області. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 та дорожніми знаками 5.38.1 та 5.38.2 Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_7 , діючи необережно - проявляючи злочинну недбалість, в порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, будучи не уважним, належним чином не стежачи за дорожньою обстановкою, не впевнившись, що на нерегульованому пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода або небезпека, не зменшив швидкість руху, аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого виїхав на нерегульований пішохідний перехід, розташований в районі будинку №1 по вул. Князя Святослава у с. Старі Петрівці, Вишгородського району, Київської області та скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_10 , яка вела велосипед марки «Azimut Omega» справа від себе та ОСОБА_4 , яка вела велосипед марки «Ardis Striker» справа від себе, які перетинали проїжджу частину вул. Князя Святослава по нерегульованому пішохідному переходу справа наліво, відносно напрямку руху транспортного засобу та зупинились в лівій смузі.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної події отримали тілесні ушкодження: ОСОБА_11 , якій відповідно до висновку судово-медичної експертизи були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: перелома лівої малогомілкової кістки в проксимальній третині, який відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, оскільки для повного зрощення вищезазначеного перелома потрібен строк понад 21 добу та забійно-рваної рани зовнішньої поверхні нижньої третини лівої гомілки; забійної рани волосянистої частини голови; забою правого променево-зап`ястного суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6, але не більше 21 дня; ОСОБА_10 , якій відповідно до висновку судово-медичної експертизи були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: лінійний перелом кісток склепіння черепу з переходом на основу черепа; крововиливи під м?які мозкові оболонки головного мозку по конвексітальній поверхні правій та лівій півкуль головного мозку з переходом на нижню поверхню скроневих долів; крововиливи в м?які тканини голови; численні переломи ребер: зліва 7-11 по навколо хребтовій лінії та справа 6,7,8 по середньо-підпахвовій лінії; забій легень; лівобічний гемоторакс(200мл) та правобічний гемоторакс(350мл) - наявність вільної, рідкої крові в плевральній порожнині; крововиливи в зв`язувальний апарат внутрішніх органів(діафрагма, дванадцятипала кишка, підшлункова залоза, селезінка); «травматичний» карман в м?яких тканинах лівої гомілки; «травматичний» карман в м?яких тканинах грудної клітини зліва; перелом кісток лівої гомілки; множинні садна, синці, крововиливи рана в м?які тканини тулуба, верхніх і нижніх кінцівок, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_10 . Допущені водієм ОСОБА_7 порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілій ОСОБА_10 та спричинення потерпілій ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, повністю і беззаперечно визнав, підтвердив фактичні обставини, показав суду, що він дійсно 10 листопада 2022 року керував автомобілем, в цей день йшов маленький дощ, була темрява, освітлення не було, близько о 16 годині 50 хвилин у напрямку з Києва до с. Лютіж Вишгородського району. Здійснював рух по проїжджій частині вул. Князя Святослава в напрямку із м. Вишгорода в с. Лютіж. В с. Старі Петрівці Вишгородського району Київської області в районі магазину АТБ перед пішохідним переходом, який не освітлювався, йому засліпило очі, педаль газу відпустив, через секунду почув удар, зупинився. На пішохідному переході передньою частиною автомобіля збив пішоходів. Викликали швидку, яка приїхала через 10 хвилин та поліцію, яка приїхала через 2 хвилини. У скоєному щиросердечно кається. Просив вибачення у потерпілих, висловив свої співчуття, досяг згоди щодо відшкодування шкоди, цивільний позов визнав повністю, сильно шкодує та переживає, що сталося ДТП, зробив висновки. Просив суд призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі. Просив врахувати ці всі обставини, а також добровільне відшкодування шкоди потерпілим у сумі 185000 грн.

Потерпіла та цивільний позивач ОСОБА_12 в судове засідання не з`являлась, подала суду заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, не наполягала на призначенні покарання з реальним позбавлення волі.

Потерпілий та цивільний позивач ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив, що від обвинуваченого частково отримав відшкодування шкоди в розмірі 35000 грн., не наполягає на позбавленні волі.

Потерпіла та цивільний позивач ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердила, що від обвинуваченого частково отримала відшкодування шкоди у розмірі 115000 грн., не наполягає на позбавленні волі.

Представник потерпілих та цивільних позивачів ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6 в суді пояснила, що потерпілі просять стягнути відшкодування шкоди за цивільним позовом з урахуванням вже відшкодованої шкоди у розмірі 35000 грн. - ОСОБА_12 , 35000 грн. - ОСОБА_5 , 115000 грн. - ОСОБА_4 . Дійсно протягом усього часу ОСОБА_7 показав щире каяття, частково відшкодував моральну шкоду, просила врахувати думку потерпілих та обрати справедливе покарання обвинуваченому, не пов`язане з позбавленням волі з призначенням додаткового покарання.

Цивільний відповідач ОСОБА_7 проти задоволення позовних вимог потерпілих не заперечував.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, в судовому засіданні, за згодою всіх учасників судового провадження, фактичні обставини кримінального провадження, ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Оскільки обвинувачений визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, які надані на підтвердження винуватості обвинуваченого, з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає доведеним, що ОСОБА_7 своїми необережними діями, що виразилися в порушенні вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, в результаті чого відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої спричинена смерть потерпілої ОСОБА_10 та середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Вказаний висновок судом зроблений поза розумним сумнівом, а отже, враховуючи зазначене вище, суд дії ОСОБА_7 кваліфікує за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілій ОСОБА_10 та середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_4 .

При призначенні покарання обвинуваченому слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування, тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.

За змістом п.п. 20, 21 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного.

Згідно зі ст.ст. 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має відповідати характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Обставин, що обтяжують вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Пом`якшуючими вину обвинуваченого ОСОБА_7 обставинами, передбаченою ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні, сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди потерпілим. Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить з наступного.

Злочин, передбачений ч.2 ст. 286 КК України, відноситься до злочинів вчинених з необережності, однак належить до злочинів проти безпеки руху та експлуатації транспорту, полягає в тому, що вчинюється джерелом підвищеної небезпеки, а саме транспортним засобом і в даному випадку призвів до непоправних наслідків у виді смерті потерпілої, що стосується охоронюваної державою найважливішої соціальної цінності життя і здоров`я людини та у завданні середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілій. ОСОБА_7 порушив ПДР, які він, як водій повинен неухильно виконувати, оскільки його право на керування транспортним засобом з іншого боку покладає на нього обов`язок користуватися вказаним правом без завдання шкоди правам інших осіб.

Обираючи покарання обвинуваченому суд, враховуючи характер та тяжкість вчиненого злочину, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, дорожньо-транспортна пригода сталася з необережності в темну пору доби, умови його життя, соціальне та матеріальне становище, має постійне місце роботи, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, щире каяття, що полягає у дійсному та відвертому визнанні провини у вчиненому злочині, його щирий жаль з приводу наслідків та осуд поведінки, що виражається у намірі та бажанні відшкодувати завдані злочином збитки, готовність нести покарання, його відношення до скоєного, сприяння розкриттю усіх обставин справи, надання пішоходам допомоги безпосередньо після наїзду, поведінку після вчинення кримінального правопорушення, яка є виключно позитивною, добровільне часткове відшкодування потерпілім шкоди, думку потерпілих, які просили призначити покарання не пов`язане позбавленням волі, вважає за необхідне призначити, з урахування всіх обставин, які мають правове значення при ухваленні законного, обґрунтованого, мотивованого і справедливого судового рішення, призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України з позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк.

Враховуючи ці виключні обставини, які істотно знижують тяжкість вчиненого, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання винного та запобігання вчиненню нових злочинів, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, із звільненням від основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст.75 КК України, суд вважає, що саме таке покарання відносно обвинуваченого є необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Вирішуючи цивільний позов суд дійшов наступного.

Цивільний позивач ОСОБА_12 звернулась з цивільним позовом до ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди у розмірі 1000000 грн., завданої кримінальним правопорушенням, який мотивувала тим, що її донька ОСОБА_10 загинула в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 10.11.2023року під керуванням водія ОСОБА_7 , який керував автомобілем ВАЗ 217030 реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Князя Святослава в с. Старі Петрівці Вишгородського району Київської області та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка перетинала проїжджу частину по нерегульованому пішохідному переходу. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи смерть її доньки ОСОБА_10 , настала ІНФОРМАЦІЯ_2 . На момент ДТП цивільна правова відповідальність власника автомобіля застрахована не була. Смерть молодшої доньки завдала їй велику, невиправну моральну шкоду, вона втратила близьку людину, яка була її опорою і підтримкою. Повністю зруйноване її нормальне життя, загострились хронічні хвороби серця, нервової системи. Загибель доньки спричинили надзвичайні страждання, які продовжуються досі та триватимуть протягом життя. Відновити становище, яке існувало до смерті доньки, неможливо. Враховуючи те, що смерть доньки змінила її життя та зруйнувала нормальні життєві зв`язки, просить стягнути завдану моральну шкоду.

Цивільний позивач ОСОБА_5 звернувся з цивільним позовом до ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди у розмірі 800000 грн. в судовому засіданні його підтримав. В обґрунтування позову посилається на те, що внаслідок смерті його сестри, з якою вони проживали разом однією сім`єю, опікувались один за одного, допомагали батькам, отримав непоправимий біль, який супроводжує постійно через відсутність близької людини поряд, просив задовольнити у повному обсязі з урахуванням добровільно відшкодованої шкоди в розмірі 35000 грн.

Цивільний позивач ОСОБА_4 звернулась з цивільним позовом до ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди за завдання тілесних ушкоджень 80000 грн. та моральної шкоди завданою смертю близької людини у розмірі 800000 грн. в судовому засіданні його підтримала. В обґрунтування позову посилається на те, що внаслідок ДТП вона отримала тілесні ушкодження у виді перелому лівої малогомілкової кістки, забійно-рвані рани зовнішньої поверхні нижньої третини лівої гомілки; забійної рани волосянистої частини голови; забою правого променево-зап`ястного суглобу, що спричинили розлад здоров`я, через травми, які супроводжувались відчуттям сильного болю та неможливістю пересуватись впродовж трьох місяців, втративши роботу, яку виконувала за цивільними договорами. Також внаслідок смерті її сестри, з якою вони проживали разом однією сім`єю, не може відновити моральний стан, що вона залишилась живої, а її менша сестра загинула, непоправимий біль супроводжує постійно через відсутність близької людини поряд, просила задовольнити у повному обсязі з урахуванням добровільно відшкодованої шкоди в розмірі 115000 грн.

Представник позивачів адвокат ОСОБА_6 просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з урахування частково сплачених сум відшкодування шкоди з урахуванням добровільно відшкодованої шкоди в розмірі ОСОБА_12 35000 грн., ОСОБА_5 35000 грн., ОСОБА_4 в розмірі 115000 грн.

Цивільний відповідач ОСОБА_7 повністю визнав цивільний позов.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_8 підтвердила, що ОСОБА_7 визнає позов повністю та має намір по мірі матеріальної можливості сплачувати потерпілим моральну шкоду.

Відповідно до ст. ст. 23,1167,1187 ЦК України, ст.ст. 127,128 КПК України, ч. 4 ст. 206 ЦПК України позов ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди, завданої злочином, суд вважає підлягає задоволенню у пред`явленому розмірі з урахуванням добровільно частково відшкодованих сум.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 не обирався.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні в порядку ст. ст. 122, 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_7 на користь держави.

Долю речових доказів по даному провадженню слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371,374КПКУкраїни,суд

ухвалив:

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання.

Цивільний позов ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 на відшкодування моральної шкоди 965000 (дев`ятсот шістдесят п`ять тисяч)грн.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди 765000 (сімсот шістдесят п`ять тисяч)грн.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди 765000(сімсот шістдесят п`ять тисяч)грн.

Речові докази:

-автомобіль «ВАЗ 217030» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_13 , повернути власнику за належністю,

-велосипед марки «Ardis Striker» та велосипед марки «Azimut Omega», перебуває на відповідальному зберіганні ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , повернути власнику.

-диск формату DVD-R білого кольору з написом «Лісова_Св_Покровська_Обзорні 16:45-17:00 10.11.2022», який зберігається в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати по справі за проведення експертиз у сумі 7551(сім тисяч п`ятсот п`ятдесят) грн. стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1