Справа № 713/2200/18
Провадження №1-кп/713/2/23
Вирок

Іменем України

07.11.2023 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вижниця кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000391 від 28.09.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чернівці, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, засудженого вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці від 28 вересня 2023 року до п`яти років позбавлення волі, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, - з участю сторін кримінального провадження: обвинувачення прокурора Вижницької окружної прокуратури ОСОБА_4 , захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 26 вересня 2018 року біля 23-00 год. перебуваючи у приміщенні кафе-бару «BRAUN» в АДРЕСА_2 , переслідуючи раптово виниклий умисел, спрямований на особисте збагачення з метою таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, умисно, таємно викрав кошти ОСОБА_5 в сумі 1403,00 грн. та ноутбук марки «ACER», вартістю 4325,00 грн., після чого з місця вчинення крадіжки скрився, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 , матеріальних збитків на загальну суму 5728,00 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав в повному об`ємі, пояснив, що 26 вересня 2018 року біля 23-00 год., знаходився у приміщенні кафе-бару «BRAUN» в смт.Берегомет по вул.Центральна, 77, Вижницького району Чернівецької області, звідки таємно викрав ноутбук «ACER» та гроші в сумі 1403,00 грн., які належали потерпілій. У скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.

В судове засідання потерпіла ОСОБА_5 не з`явилась. До початку розгляду справи подала заяву про розгляд справи у її відсутність, претензій матеріального характеру немає, шкода відшкодована.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачений, не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Суд не погоджується з кваліфікацією стороною обвинувачення дій ОСОБА_3 за ч.2 ст.185 КК України за кваліфікуючою ознакою «повторність», виходячи з наступного.

Відповідно до обвинувального акту дії ОСОБА_3 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України з посиланням на кваліфікуючу ознаку кримінального правопорушення «повторність». При цьому, повторність в діях ОСОБА_3 обґрунтована наявністю непогашеної судимості за вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12 вересня 2017 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ст.185 ч.1 КК України до двох років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Згідно з ч.1 ст.32 КК України повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

У Примітці 1 до статті 185 КК України зазначено, що у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.32 КК України повторність відсутня, якщо за раніше вчинене кримінальне правопорушення особу було звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, установлених законом, або якщо судимість за це кримінальне правопорушення було погашено або знято, а також після відбуття покарання за вчинення кримінального проступку.

Згідно з п.1 ст.89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.165 КВК України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення 26.09.2018 року, іспитовий строк закінчився 12 вересня 2018 року.

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 15.11.2019 року ОСОБА_3 звільнено від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, поза межами іспитового строку, визначеного вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12 вересня 2017 року, який не був скасований та закінчився 12.09.2018 року.

Стороною обвинувачення не було надано суду будь-якого остаточного рішення за вищевказаним кримінальним провадженням, які б стали підставою для кваліфікації дій ОСОБА_3 за ознакою «повторності» у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, 12.09.2018 року у ОСОБА_3 закінчився випробувальний термін, факт вчинення ним кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 КК України в період іспитового стоку не підтверджено обвинувальним вироком.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутні підстави вважати, що ОСОБА_3 вчинив нове кримінальне правопорушення протягом іспитового строку. Даних про скасування рішення про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням також немає.

Згідно з ч.3 ст.337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до абз.5 п.2 ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення.

Таким чином, керуючись вимогами ст.337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини й її основоположних свобод, суд вважає за необхідне вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, та перекваліфікувати його дії з ч.2 ст.185 КК України на ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, при призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальне правопорушення є проступком.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно вимог ст.66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно вимог ст.67 КК України судом не встановлено.

Таким чином, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, вимоги ч.3 ст.5 КК України, характер та ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обвинувачений повністю визнав свою вину і розкаявся у скоєному, потерпіла не має до обвинуваченого претензій матеріального і морального характеру, шкода відшкодована, з урахуванням його особи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідне призначити покарання у виді обмеження волі.

Вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці від 28.09.2023 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.4 КК України та призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі. Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишено утримання під вартою. Строк покарання відраховувати з моменту фактичного затримання з 19.05.2023 року. Вирок набрав законної сили.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити за правилами ч.4 ст.70 КК України, оскільки після постановлення вироку в справі встановлено, шо засуджений винен ще в іншому кримінальному правопорушення, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Таке визначене покарання обвинуваченому, на думку суду, буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті, відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України, та буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання про речові докази і документи вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Витрати на залучення експерта за виконання висновку експерта судової товарознавчої експертизи №259-Р від 29.10.2018 року становлять 572,00 грн.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню до обвинуваченого не застосовувався.

З метою забезпечення належного виконання обвинуваченим призначеного йому покарання, яке він зобов`язаний відбувати реально, уникнення ризиків, пов`язаних із ухиленням від суду та вчинення кримінальних правопорушень, до набрання вироком законної сили, необхідно обрати стосовно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.368, 369-371, 374, 376 КПК України, Суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України та призначити покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного за цим вироком, більш суворим призначеним за вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці від 28.09.2023 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

До набрання вироком законної сили обрати стосовно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати із 07 листопада 2023 року.

Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_3 час відбутого ним покарання за попереднім вироком з 19 травня 2023 року по 07 листопада 2023 року включно.

Речові докази, а саме, ноутбук марки «ACER», який згідно постанови про визнання речових доказів та прилучення їх до кримінального провадження від 24.10.2018 року, та розписки від 10.11.2018 року, знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 - залишити за належністю ОСОБА_5 .

Процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів:

Стягнути з ОСОБА_3 витрати на залучення експертів, а саме: за проведення висновку експерта судової товарознавчої експертизи №259-Р від 29.10.2018 року в сумі 572,00 (П`ятсот сімдесят дві) гривні на користь держави.

Вирок може бути оскаржений в Чернівецький апеляційний суд через Вижницький районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, направити потерпілій.

Суддя Іван КИБИЧ