Справа № 496/6336/23
Провадження № 1-кс/496/2359/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Флорешти, Республіка Молдова, громадянина Молдови, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за матеріалами кримінального провадження за № 0000236 від 11.09.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування.

При цьому вказує на те, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», 24.02.2022 року Указом Президента України №64/2022 введено на території України воєнний стан, який продовжено на підставі Указів Президента України від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 р. № 757/2022, від 06.02.2023 №58/2023, від 06.05.2023 № 254/2023, від 18.08.2023 №451/2023.

Так, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що 10.09.2023 року приблизно о 21 годині 00 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел направлений на відкрите заволодіння чужим майном, перебуваючи біля цвинтаря по вул. Одеській в с. Усатове, Одеського району, Одеської області, визначив предметом свого злочинного посягання майно, що належить ОСОБА_10 , а саме мобільний телефон марки «iPhone 14 Plus». Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_11 , розуміючи протиправність своїх дій, бажаючи протиправно обернути чуже майно на свою користь, шляхом грабіжу, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що він діє в умовах воєнного стану, схопив ОСОБА_10 правою рукою за шию, повалив на землю, після чого, забрав вищевказаний мобільний телефон та зник з місця вчинення злочину у невідомому напрямку, тим самим отримав фактичну можливість володіти, користуватися та розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв своїми злочинними діями ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 36 999 гривень.

За результатами досудового розслідування, ОСОБА_12 , 12.09.2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

13.09.2023 року ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області відносно підозрюваного ОСОБА_13 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 13.09.2023 року до 11.11.2023 року, в межах строку досудового розслідування.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні на задоволенні клопотання наполягала, посилаючись на обставини викладені у письмовому клопотанні щодо існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання. При цьому зазначила, що ОСОБА_11 має зареєстроване місце проживання та просила застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобово домашнього арешту, оскільки пред`явлена підозра прокурора не обґрунтована, також ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не доведені з боку сторони обвинувачення, тому просила відмовити у задоволенні вказаного клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_11 у судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчивши матеріали, додані до клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви», № 48297/99, п.43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

На підставі п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину та до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтованість підозри підтверджена матеріалами, доданими до клопотання, а саме: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 ; протоколом огляду місця події; протоколом огляду предмету; протоколом слідчого експерименту за участю неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 , протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 , протоколом освідчування особи підозрюваного ОСОБА_5 , висновком судово-медичної експертизи підозрюваного ОСОБА_5 , проволоком огляду мобільного телефону марки «iPhone 14 Plus» за участю спеціаліста- криміналіста, висновком судової тератологічної експертизи, протоколом огляду речей неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 , висновками судово-медичних та іншими матеріалами зібраними під час досудового розслідування у кримінальному провадженні.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 177 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, які унеможливлюють застосування більш м`якого виду запобіжного заходу, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: незаконно впливати на свідків, потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, та зважаючи на той факт, що досудове розслідування ще триває, а коло усіх свідків не встановлено, а також враховуючи той факт, що підозрюваний вчинив злочин із застосуванням насильства, та у зв`язку з тим, що він проживає в одному населеному пункті разом з потерпілою, яка являється неповнолітньою, свідчить про те, що він може впливати на потерпілу;

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, підозрюваний офіційно не працевлаштований та не має офіційного джерела отримання доходів, що дає підстави вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже, враховуючи вищевикладене та те, що підозрюваний ОСОБА_11 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, підозрюваний ОСОБА_11 , розуміючи тяжкість покарання та перебуваючи на свободі, може вчиняти дії направлені на уникнення кримінальної відповідальності та дії перераховані в ч. 1 ст. 177 КПК України, тим самим перешкоджати всебічному, повному і неупередженому проведенню досудового розслідування, так як останній офіційно не працює, офіційного джерела доходу не мав і не має, в сукупності все вищесказане підтверджує та встановлює наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права визначення застави, оскільки інші (менш суворі заходи) не забезпечать виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених чинним Кримінальним процесуальним кодексом України та дотримання ним належної поведінки.

Щодо усного клопотання захисника ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу не пов`язаного із позбавленням волі, то суд приймає до уваги вказані обставини, разом з тим враховує ризики передбачені ст. 177 КПК України, що були підставою для застосування щодо ОСОБА_5 такого запобіжного заходу як тримання під вартою, не зменшилися та не перестали існувати, підстав для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу на теперішній час - не має.

Таким чином, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_12 є цілком обґрунтованими, так як вищевикладене дає достатні підстави для обрання виключного запобіжного заходу.

Обрання інших, менш тяжких запобіжних заходів, таких як особисте зобов`язання, домашній арешт чи застава не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього кримінальним процесуальним законодавством обов`язків.

Підставою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_14 , кримінального правопорушення, а також вищеперерахованих ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи те, що ОСОБА_12 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану, суд вважає недоцільним визначати йому розмір застави.

Таким чином, застосування більш м`яких запобіжних заходів не сприятиме запобіганню ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, тому клопотання слідчого слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_15 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Встановити строк дії ухвали - 36 днів, а саме: з 07 листопада 2023 року до 12 грудня 2023 року, в межах строку досудового розслідування.

Ухвала щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 10.11.2023 року.