Справа № 367/5538/18
Провадження по справі № 1-кп/367/100/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000241 від 02.02.2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

01.02.2018 року приблизно о 20:00 год., ОСОБА_5 маючи умисел на повторне відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою з особою, кримінальне провадження відносно якого закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, з яким перебував поблизу будинку № 3-А по вул. 6-та Лінія в м. Ірпінь Київської області, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, повторно здійснив відкрите викрадення майна у потерпілого ОСОБА_6 .. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 разом із особою, кримінальне провадження відносно якого закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України), перебуваючи у вищевказаному місці, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, підійшли до потерпілого ОСОБА_6 , після чого, ОСОБА_5 застосовував до потерпілого ОСОБА_6 насильство, яке не є небезпечним для його життя чи здоров`я, та завдав потерпілому однин удар рукою в область обличчя. З метою доведення до кінця своїх злочинних дій спрямованих на повторне відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_5 незаконно витягнув з правої кишені джинсів, в які був одягнутий потерпілий ОСОБА_6 , мобільним телефон марки «Nokia», вартістю 272,50 грн., який належав потерпілому. З метою доведення до кінця своїх злочинних дій спрямованих на повторне відкрите викрадення чужого майна, після нанесення ОСОБА_5 удару ОСОБА_6 , особа, кримінальне провадження відносно якого закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, незаконно витягнув з рюкзаку чорного кольору, з яким був потерпілий, грошові кошти в сумі 20,00 грн., які належали ОСОБА_6 ..В подальшому ОСОБА_5 разом із особою, кримінальне провадження відносно якого закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 272,50 грн..

Вищевказаними діями, ОСОБА_5 , вчини кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно.

Так, ОСОБА_5 на початку судового розгляду свою провину у вчиненні вказаного у вироку суду злочину визнавав частково, а саме не погодився із кваліфікацією його ді, органом досудового розслідування. Разом із тим, під час дослідження доказів судом, зокрема після допиту потерпілого та свідків, обвинувачений в судовому засіданні змінив свою позицію та свою провину у вчиненні злочину викладеного у даному вироку суду визнав в повному обсязі і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище фактичним обставинам вчинення злочину. Так, обвинувачений під час його допиту пояснив, що дійсно він 01.02.2018 року приблизно о 20:00 год. разом із його ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , побачив потерпілого ОСОБА_6 .. Після чого вирішили здійснити відкрите викрадення майна ОСОБА_6 .. Так, ОСОБА_5 підійшовши до потерпілого наніс удар кулаком в обличчя останньому, від чого потерпілий впав на землю. Після цього, ОСОБА_5 дістав з кишені куртки, в яку був одягнутий ОСОБА_6 , мобільний телефон «Nokia» та пішов з місця вчинення злочину. ОСОБА_5 в судовому засіданні заявив, що в теперішній час він щиро кається у вчиненому злочині, просив суд суворо не карати.

Крім повного визнання ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні зазначеного вище злочину, його вина підтверджується наступними дослідженими під час судового слідства доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 , суду пояснив, що 01.02.2018 року приблизно о 20:00 год. він проходив по вул. 6-та Лінія в м. Ірпінь та побачив на своєму шляху 2-3 чоловіків, серед яких був ОСОБА_5 та ОСОБА_7 та вже проходячи повз будинок АДРЕСА_4 по вищевказаній вулиці, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 здійснили на нього напад, під час якого ОСОБА_5 наніс йому удар кулаком по обличчю, в результаті чого ОСОБА_6 впав на землю. Після чого, побачив, що біля нього заходиться ОСОБА_5 та відчув як останній дістав з кишені його куртки мобільний телефон «Nokia» та пішов в невідомому напрямку. В цей час потерпілий побачив, як інша особа чоловічої статі, залізла до рюкзаку, який був при потерпілому та щось з нього діставала і також пішов в невідомому напрямку.

Вказані показання потерпілого, являються логічними та послідовними, в судовому засіданні було встановлено, що у потерпілого немає підстав для наклепу на обвинуваченого ОСОБА_5 , тому суд не вбачає підстав для визнання даних показань недостовірними та неправдивими.

На підставі наведеного, суд визнає показання потерпілого достовірними, належними та допустимими оскільки, вони підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, та отримані у порядку встановленому КПК України, та не суперечать показанням допитаних свідків та дослідженим письмовим доказам.

Крім показань потерпілого, вина обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України підтверджується показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які будучи безпосередньо допитаними, у судовому засіданні у відповідності до вимог положень § 3 Глави 28 КПК України, зокрема, з урахуванням положень ст. 352 КПК України, та попередженими про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, підтвердили обставини, які підлягають встановленню відповідно до змісту ст. 91 КПК України, у тому числі й в частині дати, часу, місця та способу вчинення кримінального правопорушення та осіб, що вчинили вказаний злочин. Так, аналізуючи зміст показань свідків, суд визнає їх належними, оскільки вони підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також не вбачає підстав для визнання їх недостовірними та недопустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.

Так, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона живе за адресою АДРЕСА_5 . Свідок зазначила, що вона не знайома з обвинуваченим ОСОБА_5 .. Так, свідок пояснила, що взимку 2018 року, точної дати не пам`ятає, прибилзно о 21:00 год. вона під`їхала на автомобілі до свого будинку з ввімкненим дальній світлом фар, оскільки вуличне освітлення не працювало та побачила біля дому під деревом чоловіка, який сидів на землі. Після чого, вона під`їхала ближче та відкривши вікно автомобіля запитала в чоловіка про його самопочуття на що чоловік відповів, що його побили та пограбували. Після чого вона викликала швидку допомогу та коли швидка приїхала свідок пішла додому. Також, свідок повідомила, що через декілька годин після швидкої приїхала поліція та взяла в неї пояснення.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , суду пояснила, що вона є мамою ОСОБА_7 , а ОСОБА_5 до суду не знала і не бачила. Так, свідок пояснила, що в той час, в 2018 році її син ОСОБА_7 проживав разом із бабусею, мамою свідка, та 05.02.2018 року свідку подзвонила мама і повідомила, що до неї додому приїхала поліція, провела обшук та забрала ОСОБА_7 .. Після цього ОСОБА_9 поїхала до відділу поліції, щоб дізнатися, що з її сином, та чому саме його арештували. Так, в поліції свідку повідомили, що ОСОБА_7 затриманий, оскільки вчинив правопорушення. Після цього, свідок поїхала до Бучанської лікарні, щоб знайти потерпілого. В лікарні їй повідомили, що є особа, яка надійшла з травмою ноги та дали можливість з нею зустрітись. Коли свідок зайшла до палати, то побачила, що з переломом ноги лежить ОСОБА_6 , який навчався разом із ОСОБА_7 в школі. Під час розмови, ОСОБА_6 повідомив, що ОСОБА_7 не бив його, а побила інша особа, яка була з ним. При цьому, свідок зазначила, що ОСОБА_6 не розповідав їй, що саме з ним сталось.

Проаналізувавши показання свідків у їх сукупності та нерозривному взаємозв`язку із показаннями обвинуваченого, потерпілого, які є процесуальними джерелами доказів, у розумінні ст. 84 КПК України, суд дійшов висновку, що вони підтверджують обставини вчинення ОСОБА_5 злочину викладеного у вироку суду, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Крім показань обвинуваченого, потерпілого та свідків, вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України підтверджується наступними дослідженими судом письмовими доказами: витягом з ЄРДР № 0000241 від 02.02.2018 року, Рапортами чергових ВП від 01.02.2018 року та від 02.02.2018 року, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.02.2018 року, протоколом огляду місця події та ілюстративної таблиці до нього від 01.02.2018 року, довідкою з травмпункта Ірпінської ЦМЛ № 1029 від 01.02.2018 року, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому від 02.02.2018 року, протоколами затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 02.02.2018 року, протоколом огляду предмету та ілюстративної таблиці до нього від 05.02.2018 року, висновком судово-товарознавчої експертизи № 1232 від 16.03.2018 року, протоколом огляду предмету від 02.02.2018 року, протоколом пред`явлення речей для впізнання від 12.04.2018 року, протоколом пред`явлення речей для впізнання від 23.04.2018 року, протоколами проведення слідчих експериментів та диски з відеозаписами до них від 12.04.2018 року, 23.04.2018 року.

Вищевказані письмові докази є належними та допустимими доказами, складені відповідно до вимог КПК України та не оспорюються учасниками кримінального провадження, клопотань про їх виключення з обсягу доказів не надходило.

З урахуванням наведеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення дійшов до впевненого висновку, що провина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину викладеного у вироку суду доведена та його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він своїми умисними діями відкрито викрав чуже майно (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Судом досліджено дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який маючи не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин викладений в даному вироку суду, вину в скоєнні яких він визнав під час судового розгляду, не одружений, офіційно не працює, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

При визначенні обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер та ступінь, тяжкість скоєного, що вчинений ним злочин, відносяться, відповідно до ст. 12 КК України, до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

З врахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде відповідати принципам та цілям його призначення та буде найбільш необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Разом із тим, на підставі ст. 72 КК України слід зарахувати обвинуваченому ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання у виді позбавлення волі, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, тобто період з моменту фактичного затримання обвинуваченого з 03.02.2018 року по день звільнення останнього з-під варти 02.02.2023 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили судом не застосовується.

Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню слід покласти на обвинуваченого.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Речовими доказами суд розпоряджається відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 368-376, 394 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_5 у строк призначеного покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 03.02.2018 року до 02.02.2023 року, включно виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Покарання призначене ОСОБА_5 вироком Ірпінського міського суду Київської області від 13.11.2023 року у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі вважати повністю відбутим.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи № 1232 від 16.03.2018 року в сумі 170 (сто сімдесят) гривень 00 копійок.

Речові докази по даному кримінальному провадженню - мобільний телефон марки «Nokia 1280», в корпусі чорно-сірого кольору, сім-картка мобільного оператора «Life» - повернути власнику.

Речові докази по даному кримінальному провадженню - 3 лазерні диски DVD-R, 4,7 Gb до протоколів слідчих експериментів - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду першої інстанції може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги до Ірпінського міського суду Київської області.

Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1