КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 25 травня 2023 року щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 25 травня 2023 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: вироком Севастопольського військового суду АР Крим від 01 квітня 2005 року за ч. 1 ст. 407, 69 КК України; вироком Словяносербського суду Луганської області від 11 листопада 2008 року за ст. 297 КК України; вироком Сімферопільського районного суду АР Крим від 12 жовтня 2010 року за ч. 1 ст. 289 КК України; вироком Стаханівського міського суду Луганської області від 21 березня 2012 року за ч. 1 ст. 190 КК України; вироком Сакського міського суду АР Крим від 19 серпня 2013 року за ч. 2 ст. 185 КК України; вироком Словяносербського суду Луганської області від 30 квітня 2014 року за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України; вироком Деснянського районного суду м. Києва від 13 серпня 2015 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років 3 днів позбавлення волі, звільненого по відбуттю строку покарання 27 серпня 2019 року,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Згідно з вироком суду, 06 вересня 2019 року, приблизно о 23 годині 50 хвилин, ОСОБА_5 , з метою вчинення розбійного нападу, заздалегідь заготувавши предмет у виді ножа, прийшов до четвертого під`їзду житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_3 , де помітив потерпілу ОСОБА_7 , яка сиділа на лавці. В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, що належало ОСОБА_7 , під погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої.

Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_5 з метою подолання можливого опору з боку потерпілої, дістав заздалегідь підготовлений ним ніж та тримаючи у правій руці підніс його до лівої частини голови потерпілої, та наніс останній тілесні ушкодження у виді різаної рани лівої щоки та лівої вушної раковини, таким чином подолавши волю до опору потерпілої.

Продовжуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_5 лівою рукою зірвав із шиї потерпілої ланцюг зі срібла, вартістю 2000 гривень, після чого з місця події зник.

В подальшому, 07 вересня 2019 року о 00 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , зберігаючи при собі викрадене ним майно, перебуваючи по вул. Бойченка, 16 в м. Києві, був затриманий працівниками поліції.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить призначити йому більш м`яке покарання, оскільки суд не врахував, що в обвинуваченого є неповнолітня дитина та мати-пенсіонерка, які перебувають на окупованій території та потребують турботи та підтримки.

Також апелянт вказує на те, що він даного злочину не вчиняв і ніякого умислу в нього не було. Зазначає, що суд першої інстанції не допитав усіх свідків та понятих, а було допитано лише потерпілу і одного свідка.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного у вироку злочину при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам провадження і підтверджений розглянутими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами: показаннями самого обвинуваченого, показаннями потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_8 , даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 07 вересня 2019 року (т. 1, а.п. 155-156), даними протоколу особистого обшуку особи від 07 вересня 2019 року (т. 1, а.п. 157-158), даними протоколу огляду місця події від 07 вересня 2019 року (т. 1, а.п. 160), даними постанови про приєднання речових доказів в кримінальному провадженні від 07 вересня 2019 року (том 1, а.п. 162); даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (том 1, а.п. 164-166), даними довідки № 21 Київської міської клінічної лікарні № 12, даними довідки № 6288 Київської міської клінічної лікарні №12, даними довідки № 1670 Київської міської клінічної лікарні № 12 (том 1, а.п. 167); даними довідки Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва № 2208/5 від 23 вересня 2019 (том 1, а.п.169); даними постанови про відібрання біологічних зразків крові ОСОБА_7 для проведення експертизи від 16 вересня 2019 року (том 1, а.п. 170); даними висновку експерта № 042-1699-2019 від 26 вересня 2019 року (том 1, а.п. 175-179); даними протоколу проведення слідчого експерименту від 20 вересня 2019 року за участю потерпілої ОСОБА_7 (том 1, а.п. 180-182).

Наведеними у вироку доказами підтверджується, що ОСОБА_5 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу і його дії за ч. 1 ст. 187 КК України судом кваліфіковані вірно.

Доводи обвинуваченого про те, що він непричетний до вчинення даного злочину є неспроможними та спростовуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_7 в суді першої інстанції показала, що 06 вересня 2019 року, приблизно о 23 год. 50 хв., вона поверталася з роботи додому та біля буд. АДРЕСА_3, присіла на лавку, щоб перепочити, в цей час, побачила незнайомого чоловіка, який визирнув із-за автомобіля, що знаходився біля під`їзду, після цього він підійшов, та присів навпроти неї, запитав котра година, спочатку він встав, а потім несподівано кинувся на неї, вона відчула у себе на шиї предмет, схожий на ніж, та почала кричати, чинила опір, її лице та руки були порізані, до неї підбігли двоє дівчат, в цей час нападник рукою зірвав з її шиї ланцюжок зі срібла, та побіг у невідомому напрямку. Вона почала кричати обвинуваченому ОСОБА_5 вслід, про те навіщо він це зробив, що ланцюжок - це біжутерія, на землі вона знайшла сережки, в які була одягнена. В подальшому обвинуваченого було затримано та повернуто їй викрадений ланцюжок.

Окрім того, потерпіла показала, що в ОСОБА_5 вона впізнала нападника, оскільки добре запам`ятала його обличчя, та одяг в який він був одягнений.

Зазначені показання потерпілої ОСОБА_7 підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_8 , яка показала, що не пам`ятає якого року та місяця, восени, близько опівночі, вона з подругою перебувала на другому поверсі першого під`їзду, за адресою АДРЕСА_3 . В цей час почули жіночі крики: «Що ти робиш! це біжутерія», у вікні другого поверху вона побачила як чоловік, схожий на обвинуваченого по тіло будові, зросту та залисинах, тримав потерпілу, яка була в крові. Свідок почала вигукувати, щоб чоловік відпустив жінку, на що чоловік почав тікати з місця вчинення злочину. Коли вони з подругою вибігли з під`їзду, побачили жінку, в якої була розрізана щока від вуха до підборіддя, після чого почали надавати потерпілій першу медичну допомогу.

Вказані обставини підтверджуються даними, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 20 вересня 2019 року, під час якого потерпіла ОСОБА_7 в присутності понятих показала, як відносно неї 06 вересня 2019 року було вчинено злочин.

Згідно з протоколами затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину та особистого обшукуособи, затриманої в порядку ч. 3 ст. 208КПК України від 07 вересня 2019 року ОСОБА_5 був затриманий 07 вересня 2019 року о 00 годині 30 хвилин та нього була виявлена сумку чорного кольору з особистими речами, а в лівій кишені штанів виявлено срібний ланцюжок. Окрім того, під час проведення особистого обшуку у ОСОБА_5 було зроблено змиви з правої руки (т.1, а.п. 155-158).

З протоколу огляду місця події від 07 вересня 2019 року убачається, що за адресою: м. Київ, вул. Малишка, 27, біля входу у під`їзд виявлено рідину бурого кольору, схожу на кров (том 1, а.п. 160). Під час проведення огляду місця події було вилучено 1 змив рідини бурого кольору та поміщено до паперового пакету коричневого кольору.

Згідно з висновком експерта №081-231/101-28/2019 від 30 вересня 2019 року на наданому на дослідження марлевому тампоні зі змивом з правої руки ОСОБА_5 (об. №1) та марлевому тампоні зі змивом речовини бурого кольору, вилученими під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 (об. №2), виявлена кров людини. Генетичні ознаки крові, виявлені на марлевому тампоні зі змивом з правої руки гр. ОСОБА_5 (об. №1) по всіх досліджуваних локусах ДНК ідентичні генетичним ознакам крові ОСОБА_7 . Кров в даному об`єкті ймовірно походить від ОСОБА_7 . Величина вірогідності випадкового збігу складає величину 5.91/10 18 тобто в середньому 5 осіб 10 000 000 000 000 000 000 мають встановлені генетичні ознаки (т. 1, а.п. 204-208).

Отже, вищенаведеними доказами в сукупності підтверджується винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні нападу на потерпілу ОСОБА_7 з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, а тому доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про його непричетність до вчинення злочину, є неспроможними.

Також є безпідставними доводи обвинуваченого про те, що в нього не було ніякого умислу, оскільки з враховуючи обставини справи, спосіб, характер, поведінку та дії обвинуваченого ОСОБА_5 після скоєного нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, свідчать про те, що обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання.

Доводи обвинуваченого про неповноту судового розгляду, яка полягає у тому, що суд допитав лише одного свідка та потерпілу і не допитав усіх свідків та понятих є безпідставними, оскільки як убачається з журналів судових засідань, у зв`язку з неможливістю допитати всіх свідків, прокурор відмовився від їх допиту.

При цьому, будь-яких даних про те, що сторона захисту наполягала на допиті свідків обвинувачення матеріали провадження не містять, а тому, у зв`язку із відмовою прокурора про допит свідків сторони обвинувачення, у суду не було підстав для їх подальшого виклику та допиту.

Що стосується доводів обвинуваченого про суворість призначеного йому покарання, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, ставлення обвинуваченого до вчиненого, особливості й обставини вчинення злочину: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, посередньо характеризується, не одружений, на даний момент офіційно не працевлаштований, стан здоров`я обвинуваченого, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, та обґрунтовано призначив покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 187 КК України.

Посилання апелянта на те, що судом при призначенні покарання не враховано наявність у нього неповнолітньої дитини та матері-пенсіонерки є голослівними, оскільки вказані обставини матеріалами провадження не підтверджені, а тому у суду не було підстав для врахування даних обставин.

Колегія суддів, вважаючи призначене ОСОБА_5 оскаржуваним вироком покарання, таким, що відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, і не убачає підстав для пом`якшення покарання.

З оскаржуваного вироку убачається, що суд розглядав питання про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України, проте у зв`язку з відсутністю підстав, за яких дані правові норми можуть бути застосовані, не ухвалив рішення про застосуванням вказаних норм закону.

Таким чином, колегія суддів, вважаючи вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 25 травня 2023 року щодо ОСОБА_5 законним, вмотивованим і обґрунтованим, не убачає підстав для його скасування чи зміни.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 25 травня 2023 року щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

[1]Справа № 755/17467/19

Провадження № 11-кп/824/4438/2023

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9

Доповідач ОСОБА_1