1Справа № 335/284/24 1-кс/335/290/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у залі суду у м. Запоріжжі клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління ГУНП в Запорізькій області підполковника поліції ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000276 від 08.09.2023 за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 260 КК України, досудове розслідування у якому здійснюється СУ ГУНП в Запорізькій області, в обгрунтування якого зазначив наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що не пізніше з третьої декади лютого 2022 року (більш точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені) на тимчасово окупованій території Донецької області (частині території України, в межах яких збройні формування РФ та окупаційна адміністрація РФ встановили та здійснюють загальний контроль), військовими комісаріатами самопроголошеної республіки розпочався набір учасників до НЗФ так званої "ДНР".

Одним з таких незаконних збройних формувань, створених на території тимчасово окупованих районів Донецької області, наприкінці лютого 2022 року (більш точні дата і час досудовим розслідуванням не встановлені), стала "друга стрілецька рота п`ятого батальйону сто двадцять дев`ятого мотострілецького полку першого армійського корпусу міністерства оборони ДНР", яке було створено на базі раніше існуючого незаконного військового формування народна міліція донецької народної республіки, до якого в невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше другої декади липня 2022 року на засадах добровільності вступив ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який діяв у його складі умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер вчинюваних дій, з особистих мотивів, спільно з іншими невстановленими особами.

ОСОБА_4 , як громадянин України, який згідно із ст. 65 Конституції України має обов`язок здійснювати захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який, у відповідності до частин 2, 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ, може бути реалізований шляхом проходження військової служби виключно у Збройних силах України, інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях, а також правоохоронних органах спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, умисно, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану.

Зокрема, ОСОБА_4 , як громадянин України, свідомо порушуючи свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, діючи в період збройного конфлікту, в умовах військового стану, усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, вирішив прийняти участь у бойових діях на боці ворога (держави-агресора) РФ, перейшовши на територію, контрольовану ворогом з метою сприяння в спричиненні шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

При цьому ОСОБА_4 розумів, що як «ДНР», так і "2 стрілецька рота 5 батальйону 129 мотострілецького полку 1 армійського корпусу міністерства оборони ДНР" функціонують на території України незаконно, та що її учасники застосовують зброю, вчиняють терористичні акти, захоплення будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, вбивства людей, вибухи, підпали та інші дії (зокрема, артилерійські обстріли), які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної майнової шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади, місцевого самоврядування, а також перешкоджають виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України, військовослужбовцями Збройних Сил України та інших військових формувань України, які були задіяні в обороні від агресивної війни російської федерації на території України.

Така обізнаність особи випливає з того, що «визнання» російською федерацією всупереч міжнародно-правових актів та договорів, а також національного законодавства України, так званих «ДНР» та «ЛНР» незалежними державами, здійснення РФ та так званими «ДНР, «ЛНР» спільних бойових дій проти України, оголошення загальної мобілізації на території самопроголошених республік, широко висвітлювалась в засобах масової інформації та на відкритих інформаційних Інтернет-ресурсах.

Вказане НЗФ мало організаційну структуру військового типу, а саме: єдиноначальність, підпорядкованість, дисципліну, визначений механізм вступу до підрозділу і порядок проходження в ньому служби. Учасники цього НЗФ проходили військову підготовку на тренувальних базах, які знаходились на території Донецької області, підконтрольній так званій "ДНР", а також на території РФ; у своєму володінні мали та відкрито носили вогнепальну, холодну, вибухову та іншу зброю; постійно носили військову форму зразка ЗС РФ.

Увійшовши до вказаного незаконного збройного формування ОСОБА_4 , маючи умисел приймати активну участь у діяльності вказаного незаконного збройного формування, при цьому розумів, що діяльність зазначеного збройного формування спрямована на: заволодіння окремими територіями, адміністративно-територіальними одиницями та їх утримання, силову підтримку окремих самочинно та незаконно утворених структур ДНР, депортацію населення з регіону знаходження даного збройного формування на підставі національної та політичної ознак, знищення живої сили супротивника з використанням вогнепальної зброї, вибухових речовин та іншої зброї.

Вступивши в зазначене збройне формування, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, розуміючи незаконність діяльності формування, приймав у ньому активну участь, був призначений на посаду командира 3 гранатометного відділення гранатометного взводу 2 стрілецької роти 5 батальйону НОМЕР_1 мотострілецького полку 1 армійського корпусу міністерства оборони ДНР та виконував вказівки осіб, які були за посадами та званнями рангом вище нього.

22 лютого 2022 року Президент РФ направив до Ради Федерації звернення про використання ЗС РФ за межами РФ, яке було задоволено. Того ж дня, Президент РФ, керівник так званої "ДНР", а також інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, реалізуючи спільний злочинний умисел, створили умови, організували та здійснили введення ЗС РФ на територію Донецької області України, контрольовану так званою "ДНР", з метою здійснення подальшої відкритої військової агресії проти України, яка була розпочата 24 лютого 2022 року.

ОСОБА_4 , який перебував у складів НЗФ ДНР, стало відомо про наказ президента РФ про початок так званої спеціальної військової операції. Крім цього, йому стало відомо, що у вказаному наказі містилась вимога про необхідність підтримки армії РФ з боку НЗФ ДНР.

В подальшому, за результатами воєнних дій в ході ведення російською федерацією агресивної війни, наприкінці лютого 2022 року збройними силами РФ було незаконно окуповано м. Мелітополь та територія Мелітопольського району Запорізької області.

З метою встановлення воєнного контролю для забезпечення окупаційної влади на території тимчасово окупованого м. Мелітополь та Мелітопольського району Запорізької області, невстановлені особи з числа військових російської федерації та незаконних збройних формувань «ДНР» організували на автодорогах району функціонування блок-постів, до несення служби на яких був залучений ОСОБА_4 .

При цьому, в невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше другої декади липня 2022 року ОСОБА_4 виконуючи накази керівництва незаконного збройного формування - 2 стрілецької роти 5 батальйону НОМЕР_1 мотострілецького полку НОМЕР_2 армійського корпусу міністерства оборони ДНР, перебуваючи у складі цього НЗФ ДНР на тимчасово окупованій території АДРЕСА_1 , відкрито носив при собі вогнепальну зброю, був одягнений у військову форму зразка ЗС РФ із закріпленим на плечі правої руки відмітним розпізнавальним знаком у вигляді пов`язки білого кольору, що характеризувало носія форми як причетного до складу ЗС РФ та НЗФ ДНР.

При цьому, у період часу не пізніше ніж з другої декади липня до 29 вересня 2022 року, ОСОБА_4 , діючи в якості старшого блок-поста у складі не передбаченого законом збройного формування на посаді командира 3 гранатометного відділення гранатометного взводу 2 стрілецької роти 5 батальйону НОМЕР_1 мотострілецького полку 1 армійського корпусу міністерства оборони ДНР, маючи при собі автоматичну вогнепальну зброю, діючи спільно із іншими підпорядкованими йому членами незаконного збройного формування ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вищезазначений період часу здійснював несення служби на блокпосту, обладнаному на 406 км автодороги Харків-Сімферополь біля автозаправної станції ІНФОРМАЦІЯ_2 на північному в`їзді в АДРЕСА_1 .

Під час несення служби на зазначеному блок-пості ОСОБА_4 , діючи спільно із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , маючи при собі вогнепальну зброю, яку використовував для погроз її застосуванням з метою подолання фізичного спротиву, під приводом перевірки документів осіб, які рухались через блокпост, здійснював напад на громадян, який супроводжувався їх незаконними особистими обшуками, обшуками їх транспортних засобів, оглядом речей, що при них знаходились або перевозились, в ході чого на свій розсуд проводив незаконну конфіскацію майна громадян під приводом нібито заборони провезення такого майна в межах тимчасово окупованої території.

ОСОБА_4 , як учасник НЗФ «ДНР», який діяв на боці держави-агресора у цьому міжнародному збройному конфлікті, у відповідності до п. п. 1, 2 ч. А, ст. 4 Женевської конвенції про поводження з військовополоненими 1949 року (ІІІ Женевська конвенція), ст. 43 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів, від 08 червня 1977 року (Протокол І), п. 29 Глави 2 розділу I Інструкції про порядок виконання норм міжнародного гуманітарного права у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 23 березня 2017 року № 164, мав статус комбатанта та був зобов`язаний дотримуватись у своїх діях законів і звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами.

При цьому, ОСОБА_4 відкрито носив при собі вогнепальну зброю, був одягнений у військову форму зразка ЗС РФ із закріпленими відмітними розпізнавальними знаками у вигляді білих стрічок, що характеризувало носія форми як причетного до складу ЗС РФ та НЗФ «ДНР».

Тобто, ОСОБА_4 , перебуваючи та діючи у складі НЗФ «ДНР», усвідомлюючи, що в умовах введеного на території України воєнного стану, триваючої відкритої військової агресії РФ проти України, здійснення її збройними силами спільно з НЗФ «ДНР», «ЛНР» інтенсивних ракетно-бомбових ударів та артилерійських обстрілів по військовим та цивільним об`єктам на всій території України, окупації її територій, своїми умисними діями на боці РФ як держави-агресора приймав активну участь у військовій агресії проти України, тим самим вчинив державну зраду в формі переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчиненого в умовах воєнного стану, та діяв на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Крім того, за наведених обставин, в невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше ніж з другої декади липня 2022 року ОСОБА_4 , перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Мелітополь та Мелітопольського району Запорізької області, беручи активну участь у складі не передбаченого законом збройного формування так званої 2 стрілецької роти 5 батальйону НОМЕР_1 мотострілецького полку 1 армійського корпусу міністерства оборони ДНР, володіючи та маючи можливість незаконного придбання у необхідній кількості вогнепальної зброї та боєприпасів, будучи незадоволеним своїм матеріальним станом, задля власного збагачення, забезпечення активної участі у непередбаченому законом збройному формуванні, здобуття авторитету серед інших його учасників, вирішив вчиняти тяжкі та особливо тяжкі злочини проти власності, а саме напади з метою заволодіння чужим майном, поєднані із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Так, 17 липня 2022 року, в вечірній час, (точний час під час проведення досудового розслідування не встановлено), в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , перебуваючи на організованому окупаційними силами рф блокпосту, обладнаному на 406 км автодороги Харків-Сімферополь біля автозаправної станції Паралель на північному в`їзді в м. Мелітополь Запорізької області, де здійснював несення служби, плануючи вчинення обумовлених злочинів та підшукуючи об`єкти нападу, вирішив, що громадяни України які здійснювали транзитний рух цим шляхом мають при собі грошові кошти та інше цінне майно, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, у складі організованої ним злочинної групи у складі із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , повідомив їм про можливість здійснення розбійного нападу.

Плануючи даний злочин, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 допускали, що хто-небудь з осіб, які перетинатимуть їх блок-пост, не погоджуючись добровільно передати їм своє майно, можуть чинити опір або публічно заявити про незаконні дії оточуючим, що призведе до викриття їх злочинних дій. З метою убезпечити себе від активних захисних дій потерпілих, а також для придушення їх волі шляхом залякування і заподіяння їм тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заздалегідь приготували засоби для нападу стрілецьку вогнепальну автоматичну зброю типу карабінів системи автомата Калашникова, якою вони користувались у зв`язку із діяльністю в НЗФ ДНР. Вказаною вогнепальною зброєю, співучасники розраховували залякувати потерпілих заподіянням смертельних поранень, викликаючи страх за життя і здоров`я.

Після чого, дочекавшись коли до зазначеного блок-посту наблизились транспортні засоби колони, яка рухалась з м. Запоріжжя до м. Мелітополя, ОСОБА_4 зупинив автобус, в якому в якості пасажира рухався мешканець м. Мелітополя ОСОБА_7 , якому наказав вийти із транспортного засобу з метою проведення обшуку його речей під приводом здійснення фільтраційних заходів (перевірки на причетність до сил спротиву окупації, правоохоронних органів, збройних сил України).

Одночасно з цим, як організатор ОСОБА_4 наказав ОСОБА_5 та ОСОБА_6 провести обшук речей ОСОБА_7 , для виявлення при ньому матеріальних цінностей та грошей.

При цьому ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 постійно виказували погрози ОСОБА_7 , висловлюваннями, жестами і діями, давали зрозуміти останньому, що готові застосувати вогнепальну зброю для нанесення тілесних ушкоджень, спричинення смертельних поранень, а на заперечення потерпілого ОСОБА_5 завдав йому удар прикладом автоматом у груди, завдавши фізичного болю та придушив таким чином непокору.

В ході обшуку ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , виявили в його особистих речах належні потерпілому грошові кошти в сумі 4000 грн., якими заволоділи під приводом конфіскації та в подальшому передали ОСОБА_4 для розподілу між собою в обумовлених частинах.

Крім того, 07 серпня 2022 року у денний час (точний час під час проведення досудового розслідування не встановлено), в умовах воєнного стану, ОСОБА_8 , перебуваючи на організованому окупаційними силами рф блокпосту, обладнаному на 406 км автодороги Харків-Сімферополь біля автозаправної станції Паралель на північному в`їзді в м. Мелітополь Запорізької області, де здійснював несення служби, діючи за раніше узгодженим та випробуваним із співучасниками організованої групи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 планом, діючи із корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном, яке належить громадянам України, які здійснювали транзитний рух цим шляхом, із використанням заздалегідь підготовлених засобів для нападу - стрілецької вогнепальної автоматичної зброї за типом карабінів системи автомата Калашникова, якою вони залякувати потерпілих, викликаючи страх за життя і здоров`я, як особа, яка раніше вчинила розбій, заволодів майном ОСОБА_9 за наступних обставин.

Так, у зазначений день, у денний час, дочекавшись коли до зазначеного блок-посту наблизились транспортні засоби гуманітарної колони, яка рухалась транзитом в бік м. Запоріжжя, ОСОБА_4 зупинив автобус, в якому в якості пасажирки рухалась ОСОБА_9 , якій наказав вийти із транспортного засобу з метою проведення ошуку її речей під приводом здійснення фільтраційних заходів.

Одночасно з цим, як організатор ОСОБА_4 наказав ОСОБА_5 та ОСОБА_6 провести обшук речей ОСОБА_9 , для виявлення при ній матеріальних цінностей та грошей.

При цьому ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 постійно виказували погрози ОСОБА_9 , висловлюваннями, жестами і діями, давали зрозуміти останній, що готові застосувати вогнепальну зброю для нанесення тілесних ушкоджень, спричинення смертельних поранень.

В ході обшуку ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , виявили в її особистих речах належні потерпілій грошові кошти в сумі 5000 грн., якими заволоділи під приводом конфіскації та в подальшому передали ОСОБА_4 для розподілу між собою в обумовлених частинах.

Крім того, 29 вересня 2022 року (точний час під час проведення досудового розслідування не встановлено), в умовах воєнного стану, в ранковий час, ОСОБА_4 , перебуваючи на організованому окупаційними силами рф блокпосту, обладнаному на 406 км автодороги Харків-Сімферополь біля автозаправної станції Паралель на північному в`їзді в м. Мелітополь Запорізької області, де здійснював несення служби, діючи за раніше узгодженим та випробуваним із співучасниками організованої групи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 планом, діючи із корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном, яке належить громадянам України, які здійснювали транзитний рух цим шляхом, із використанням заздалегідь підготовлених засобів для нападу стрілецької вогнепальної автоматичної зброї за типом карабінів системи автомата Калашникова, якою вони залякувати потерпілих, викликаючи страх за життя і здоров`я, як особа, яка раніше вчинила розбій, заволодів майном ОСОБА_10 за наступних обставин.

Так, в зазначений день, у денний час, дочекавшись коли в до зазначеного блок-посту наблизились транспортні засоби гуманітарної колони, яка рухалась транзитом в бік м. Запоріжжя, ОСОБА_4 зупинив автомобіль ВАЗ 2108 білого кольору із реєстраційним номером НОМЕР_3 , в якому в якості водія рухався ОСОБА_10 , якому наказав вийти із транспортного засобу з метою проведення ошуку його речей під приводом здійснення фільтраційних заходів. Одночасно з цим, як організатор ОСОБА_4 наказав ОСОБА_5 та ОСОБА_6 провести обшук речей ОСОБА_10 , для виявлення при ньому матеріальних цінностей та грошей.

При цьому ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 постійно виказували погрози ОСОБА_10 , висловлюваннями, жестами і діями, давали зрозуміти останньому, що готові застосувати вогнепальну зброї для нанесення тілесних ушкоджень, спричинення смертельних поранень.

В ході обшуку ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , виявили в його особистих речах належні потерпілому грошові кошти в сумі 19000 грн., якими заволоділи під приводом конфіскації та в подальшому передали ОСОБА_4 для розподілу між собою в обумовлених частинах.

Крім того, за наведених обставин громадянин України ОСОБА_4 , в період на пізніше ніж з другої декади липня до 29 вересня 2022 року, перебуваючи на території Запорізької області, приймав участь в діяльності незаконного збройного формування «ДНР».

22.12.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1, ч. 4 ст. 187 та ч. 4 ст. 260 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 10.01.2024 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000276 відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 260 КК України.

Посилаючись на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий звернувся до слідчого судді з даним клопотанням, у якому просить накласти арешт на належне підозрюваному майно: автомобіль «CHEVROLET AVEO», в кузові сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер кузову НОМЕР_5 , VIN- НОМЕР_6 , номер двигуна НОМЕР_7 .

Прокурор підтримав подане клопотання, надавши відповідну заяву.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, якою передбачено, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, власник майна, щодо арешту якого заявлено дане клопотання, у судове засідання не викликався.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання слідчого проведено без фіксації судового процесу.

Дослідивши клопотання, матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Згідно зі ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження , а заходом забезпечення кримінального провадження, в тому числі, є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України , арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Встановлено, що згідно з реєстраційної картки транспортного засобу, ОСОБА_4 на праві власності належить транспортний засіб - автомобіль «CHEVROLET AVEO», в кузові сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер кузову НОМЕР_5 , VIN- НОМЕР_6 , номер двигуна НОМЕР_7 .

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1, ч. 4 ст. 187 та ч. 4 ст. 260 КК України, за вчинення яких передбачено покарання, в тому числі, у вигляді конфіскації майна.

Вирішуючи клопотання слідчого, слідчий суддя, відповідно до п.п. 5, 6 ч. 2. ст. 173 КПК України, враховує розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного та третіх осіб.

Слідчим суддею в ході розгляду клопотання не встановлено обставин, які б свідчили, що накладення арешту на майно підозрюваного у даному кримінальному провадженні зазначеним слідчим способом може мати наслідки, які б суттєво позначилися на інтересах підозрюваного або інших осіб.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання слідчого та наявність підстав для накладення арешту на майно підозрюваного, з метою забезпечення можливої конфіскації як виду покарання, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 175, 167, 369, 372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме автомобіль «CHEVROLET AVEO», в кузові сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер кузову НОМЕР_5 , VIN- НОМЕР_6 , номер двигуна НОМЕР_7 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1