Житомирський апеляційний суд
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року Житомирський апеляційний суд

в складі : головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засідання в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 18.09.2023 року, якою задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_10 та засудженого ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання,-

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_10 та його захисника про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що задовольняючи клопотання засудженого та його захисника про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд першої інстанції не повно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, та дійшов неправильного висновку про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_10 від відбування покарання. Вказує, що поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що ОСОБА_10 раніше судимий за вчинення особливо тяжких злочинів та вчинив новий злочин під час відбування покарання в місцях позбавлення волі, пов`язаний саме із систематичним порушенням режиму тримання і встановлених правил поведінки в установі виконання покарань. Вважає, що судом взагалі не встановлена і не надана оцінка щодо ставлення засудженого ОСОБА_11 до вчинених ним кримінальних правопорушень. Вказує, що наявність у засудженого заохочень та відсутність стягнень за останні два роки не доводить того, що він повністю довів своє виправлення.

В запереченні захисника засудженого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 на апеляційну скаргу прокурора йдеться про безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора та залишення її без задоволення, а ухвали суду без зміни.

В ухвалі суду зазначено, що захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від вібдування покарання, призначеного вироком Червонозаводського районного суду м.Харківа від 12.02.2019 року, в обгрунтування якого зазначив, що засуджений ОСОБА_10 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Засуджений ОСОБА_10 також подав заяву про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вказаним вироком суду.

Задовольняючи клопотання захисника та засудженого ОСОБА_10 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, суд першої інстанції дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_10 станом на 12.08.2023 відповідно до вимог п.3 ч.3 ст. 81 КК України відбув 3/4 строку покарання, призначеного вироком суду від 12.02.2019 року за ст.ст. 391, 71 КК України у виді позбавлення волі строком 6 років з конфіскацією всього належного на праві власності майна та своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги з наведених в ній мотивів, думку захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_10 в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1, 2 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: в даному випадку, не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Наведене є обов`язковими умовами для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до сформованої судової практики «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді зазначених клопотань, не враховано зазначених вимог закону та зроблено передчасний висновок про те, що засуджений ОСОБА_10 довів своє виправлення, а також про наявність достатніх підстав для його умовно-дострокового звільнення.

Так, з матеріалів провадження та наданої начальником ДУ «Житомирська УВП №8» характеристики, вбачається, що ОСОБА_10 05.01.2017 року засуджений вироком Оболонського районного суду м. Києва за п.6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289, ч.1 ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Під час відбування зазначеного покарання систематично порушував встановлений режим відбування покарання, не підкорявся законим вимогам представників адміністрації установи виконання покарань, за що вироком Червонозаводського районного суду м.Харківа від 12.02.2019 року був засуджений за ст.391 КК України із застосуванням ст.71 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Вирок набрав законної сили: 15.03.2019 року. Початок строку відбуття покарання 12.02.2019 року. Кінець вказаного строку 12.02.2025 року. строку покарання відбув:12.08.2023 року.

Рішенням комісії Центрального міжрегіонального управління (протокол №20 від 22.03.2019 року) визначено ОСОБА_10 відбувати покарання у приміщеннях камерного типу установи максимального рівня безпеки.

Відповідно до характеристики засуджений ОСОБА_10 за час попереднього ув`язнення та відбування покарання допустив 21 порушення вимог режиму тримання.

В ДУ «Житомирська УВП (№8)» засуджений ОСОБА_10 відбуває покарання з 27.05.2019 року. За цей час допустив одне порушення вимог режиму тримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності адміністрацією установи. Згідно статті 134 КВК України стягнення погашені. Має чотири заохочення.

Дотримується встановлених вимог режиму тримання та правил поведінки в установі. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує своєчасно, робить належні висновки. В колективі засуджених неконфліктний. Дружні стосунки підтримує із засудженими різної спрямованості. В спілкуванні із представниками адміністрації установи тактовний. Працевлаштований робітником на майстерні установи. До праці ставиться добре. Дотримується встановлених правил санітарії та особистої гігієни. Зовнішній вигляд охайний. Виконавчі листи до установи не надходили.

Провину в скоєному злочині визнав. Вирок суду та міру призначеного судом покарання вважає справедливим.

Згідно оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, засуджений ОСОБА_12 набрав 166 балів, що відповідає середньому рівню вчинення повторного кримінального правопорушення.

Вказане свідчить, що протягом останнього часу у поведінці засудженого відбулися певні позитивні зміни.

Проте, суд першої інстанції не врахував, що за весь час відбування покарання, засуджений допустив 21 порушення режиму тримання і лише останнім часом в період з 14.01.2022 року по 12.07.2023 року отримав 4 заохочення.

Крім того рішенням засідання комісії ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)» з розгляду матеріалів по умовно- достроковому звільненню, заміні покарання більш м`яким та переведенню засуджених до позбавлення волі до установ іншого рівня безпеки від 08.09.2023 року відмовлено клопотати перед судом про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_10 , оскільки не має впевненості, що засуджений довів своє виправлення. Вказаний факт обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_7 підтвердили в судовому засіданні апеляційного суду. Також зазначене вбачається з особової справи засудженого ОСОБА_10 , наданої апеляційному суду представником ДУ « Житомирська УВП №8» ОСОБА_13 .

Проаналізувавши дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а також дані, що характеризують особу засудженого в цілому, колегія суддів погоджується із доводами прокурора про те, що засуджений дійсно стає на шлях виправлення, але процес виправлення засудженого не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Відбуття певної частини призначеного покарання, наявність 4 заохочень у засудженого за останній період відбування покарання не можуть бути визнані достатньою самостійною підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Зважаючи на те, що висновок про застосування умовно-дострокового звільнення має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_10 своєю сумлінної поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи.

Наведене в сукупності свідчить про те, що засуджений ОСОБА_10 лише стає на шлях виправлення, але не довів його в обсязі, достатньому для застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до положень ст.81 КК України.

Враховуючи дані про особу засудженого ОСОБА_10 , який раніше судимий за вчинення особливо тяжких злочинів (умисне вбивство за п.6 ч.2 ст. 115 КК України, та незаконне заволодіння транспортним засобом ч.3 ст.289 КК України), вчинив новий злочин (ст. 391 КК України) під час відбуття покарання в місцях позбавлення волі за попереднім вироком, що в свою чергу негативно характеризує його під час відбуття покарання, суд першої інстанції дійшов до хибного та передчасного висновку, що засуджений на час звернення з клопотанням своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а відтак заслуговує на застосування до нього умовно - дострокового звільнення відповідно до положень ст.81 КК України.

Колегія суддів погоджується з думкою прокурора про те, що рішення суду першої інстанції про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_10 від відбування покарання є передчасним та необґрунтованим. ОСОБА_10 за час відбуття покарання не довів своєю поведінкою і ставленням до праці своє виправлення, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

Крім того, судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі помилково зазначено, що ОСОБА_10 за весь період відбування покарання має 5 заохочень, оскільки згідно характеристики засудженого ОСОБА_10 , яка міститься в матеріалах справи, останній за весь час відбування покарання має 4 заохочення (а.п. 15-19, 47-50).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції, яка не відповідає вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, підлягає скасуванню з ухваленням нової ухвали про залишення буз задоволення клопотань захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_10 та засудженого ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 18.09.2023 року, якою задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_10 та засудженого ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_10 та засудженого ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області від 12.02.2019 року, - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: