Справа № 199/8782/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2023

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро клопотання слідчого ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна (кримінальне провадження №0001347 (від 18.10.2023), за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з клопотанням слідчого, досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що на території Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська функціонують незаконні зали ігрових автоматів.

07.12.2023 р. слідчим СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: металевий предмет висотою приблизно 160 см ширино приблизно 50 см товщиною приблизно 42 см зеленого кольору, який на лицевій стороні має три виїмки, схожі на купюро приймачі та відсік для видачі грошей, який має екран. На переконання слідчого, є достатньо підстав вважати, що вилучені речі містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин вчинення кримінального правопорушення та є предметом кримінального правопорушення; виникла необхідність в проведенні низки експертиз, в тому числі відносно вищевказаного майна тимчасово вилученого майна.

На підтвердження обставин, на які посилається слідчий , слідчому судді наступні докази (у копіях):

-витяг з ЄРДР №0001347, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України;

-рапорт старшого інспектора - чергового ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 07.12.2023 р.;

-письмові пояснення гр. ОСОБА_5 ;

-заява гр. ОСОБА_5 від 07.12.2023 р.;

-протокол огляду місця події від 07.12.2023 р.;

-постанова про зміну групи слідчих від 05.12.2023 р.;

-постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 08.12.2023 р.

У письмовій заяві адвокат ОСОБА_6 , яка подана ним в інтересах ОСОБА_5 , просив відмовити в задоволенні клопотання слідчого, посилаючись в обґрунтування на те, що до клопотання про арешт майна слідчий долучив копії документів, у тому числі копію заяви ОСОБА_5 , відповідно до якої ОСОБА_5 не надала дозволу працівникам поліції провести огляд приміщення кафетерія за адресою: АДРЕСА_1 , відтак, працівник поліції виконав процесуальну дію, передбачену КПК України, а саме огляд. Поняття та принципи вказаної дії закріплене статтею 237 КПК України та частина 2 цієї статті визначає, що огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Поняття житла чи іншого володіння міститься у статті 233 КПК України, там же визначений вичерпний перелік підстав проникнення до житла чи іншого володіння, якими є добровільна згода особи, яка ним володіє (частина 1 згаданої статті) та у невідкладних випадках, пов?язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину (частина 3 ст. 233 КПК України). Інших доказів щодо погодження проникнення до приміщення кафетерію слідчим не додано. Зі змісту протоколу огляду не вбачається, що кафетерій за адресою: АДРЕСА_1 , є незаконним залом гральних автоматів. До клопотання не додано жодного доказу про те, що саме в цьому приміщенні ведеться незаконний гральний бізнес, як визначено кримінальним провадженням №0001347. Також опис металевого предмету не містить жодного посилання на те, що він є гральним автоматом. В протоколі огляду працівник поліції зазначив, що перед початком огляду особам роз?яснено їх право та вимоги ч. 3 ст. 66 КПК України, умови та порядок використання технічних засобів фіксації: фотографування на телефон «Redmi 10». Однак таке посилання не містить жодних ознаків технічного засобу фіксування (серійний номер засобу, інформацію про належність засобу тощо).

В подальшому слідчий склав постанову про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання. Інформація про те, що металевий предмет є предметом грального бізнесу у постанові також відсутня. На переконання адвоката, усі дії правників поліції з вилучення металевого предмету із приміщення кафетерію за адресою: м. Дніпро, пр-т Мануйлівський, 77, є такими, що в повній мірі не відповідають вимогам КПК України, порушують встановлені норми спеціального закону. Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження с недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобол від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві, в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання правопорушенням чи злочинам, для захисту здоров?я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

На переконання адвоката, клопотання слідчого не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, оскільки у ньому не зазначені та відсутні документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. Також не визначено до якого виду майна належить вилучений предмет. Крім того, клопотання слідчого, погоджене з прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_7 , разом з тим до клопотання не надано доказів повноважень прокурора у вказаному кримінальному провадженні. Із доданих до клопотання матеріалів та доказів взагалі не вбачається правова підстава для арешту майна, так як всі дії з вилучення предмета виконані з порушеннями КПК України, будь-якої обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення за матеріалами не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 170, ст. 98 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієі статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Речовими доказами с матеріальні об?єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об?єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На переконання адвоката, слідчим не доведена необхідність арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Розглянув клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

З огляду на вищенаведене, слідчий суддя погоджується із слушністю доводів слідчого щодо наявності правової підстави для арешту майна (майно відповідає вимогам ст. 98 КПК, майно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження), а тому враховує можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (п. 1 ч. 2 ст. 173 КПК України), розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального судочинства (п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України), наслідки арешту майна для власника цього майна (забезпечується унеможливлення знищення вказаного майна) тощо (п. 6 ч. 2 ст. 173 КПК України), майно підлягає арешту.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Доводи адвоката не спростовують висновків слідчого судді, які зазначені вище.

Клопотання відповідає вимогам, які ставляться до нього КПК України; вилучення майна відбувалося за вказаних у клопотанні обставин під час огляду, оскільки майно не віднесено до майна, право власності на яке підлягає державній реєстрації, не є слушними доводи адвоката щодо не зазначення клопотанні власника вилученого майна. Встановлення власника майна, факту використання цього майна, його призначення та ін. відбуватиметься під час досудового розслідування. За вказаних у клопотанні обставин, які підтверджені письмовими доказами, гр. ОСОБА_5 є володільцем вилученого майна, відтак, клопотання слідчого про арешт майна є таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ч. 3 ст. 26, ч. 1 ст. 110, ч. 1 ст. 131, п. 7 ч. 2 ст. 131, ч. 4 ст. 107, ч. 1 ст. 98, ч. 1 та ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна (кримінальне провадження №0001347, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно: металевий предмет висотою приблизно 160 см, шириною приблизно 50 см, товщиною приблизно 42 см, який на лицевій стороні має три виїмки, схожі на купюроприймач, який має монітор, без розпізнавальних ознак, заборонив розпорядження та користування вказаним майном.

Фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, копію ухвали надіслати не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала набирає чинності негайно та підлягає обов`язковому виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя

Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська ОСОБА_1