Справа № 308/71/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 , подану начальником ОСОБА_3 , на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

встановив:

02.01.2024 начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 подав до слідчого судді вищевказану скаргу, в якій просить скасувати постанову старшого дізнавача СД Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області від 20.12.2023 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №00001266 від 04.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України.

В обґрунтування заявленого посилається на те, що 03 грудня 2023 року громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 був доставлений працівниками Національної поліції України в ІНФОРМАЦІЯ_4 під час спільної роботи з ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо виявлення осіб, які ухиляються від виконання свого військового обов`язку та не прибули до РТЦК та СП під час загальної мобілізації. 03 грудня 2023 року працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було доведено до гр. ОСОБА_5 інформацію про правила військового обліку та про наявність кримінальної відповідальності за ухилення призовника, військовозобов`язаного, резервіста від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки (ст. 337 КК України), ухилення від призову на військову службу, під час загальної мобілізації, на підставі Указу Президента України No 65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» (Указом Президента України No 735/2023 від 06.11.2023, затвердженого Законом України N3430-1X від 08.11.2023, з 16 листопада 2023 року було продовжено строк проведення загальної мобілізації в Україні на 90 діб), а також ознайомлено із порядком проходження військової служби. 03 грудня 2023 року працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було надано направлення ОСОБА_5 як військовозобов`язаному на військово-лікарську комісію для визначення ступеня його придатності до проходження військової служби під час загальної мобілізації на особливий період та постановки на облік військовозобов`язаних, однак гр. ОСОБА_5 відмовився від її проходження, що підтверджується актом фіксації факту відмови особи від проходження військово-лікарської комісії від 03.12.2023. В подальшому 03 грудня 2023 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 було доведено до гр. ОСОБА_5 для ознайомлення та підпису попередження про правові наслідки, які можуть бути застосовані згідно з ст. 337 Кримінального кодексу України за ухилення особи від військового обліку. Незважаючи на надані роз`яснення та зроблене працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 попередження, гр. ОСОБА_5 відмовився повторно від проходження військово-лікарської комісії для визначення ступеня його придатності до проходження військової служби.

Вказує, що дізнавачем неповно та поверхнево досліджено обставини справи, не здійснено жодних заходів щодо збирання доказової бази та відсутній будь який аналіз норм чинного законодавства України щодо ведення військового обліку військовозобов`язаних. Оскаржувана

постанова містить посилання на норми законодавства без чіткого викладу обставин та застосування щодо них відповідних норм права.

Враховуючи вищевикладене, вважає оскаржувану постанову передчасною, незаконною та необґрунтованою, а відтак такою, що підлягає скасуванню.

В судове засідання сторона заявника не з`явилася. Дізнавач у даному кримінальному провадженні в судове засідання не з`явився, про причини не повідомив, пояснень щодо обґрунтованості постановленої ним постанови не надав.

Частина 3 статті 306 КПК України передбачає, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши зміст поданої скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 п. 3 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Дізнавач СД Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 постановив постанову від 20.12.2023 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №00001266 від 04.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України, за фактом ухилення від військового обліку та проходження ВЛК громадянином ОСОБА_5 .

З оскаржуваної постанови видно, що приймаючи вказане рішення дізнавач керувався ст. 40 та п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, а саме те, що в діях громадянина ОСОБА_5 відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 337 КК України, але наявний склад адміністративного правопорушення.

В статті 284 КПК України наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких кримінальне провадження підлягає закриттю. Серед яких закриття кримінального провадження у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України).

Постанова про закриття кримінального провадження є законною та обґрунтованою, коли: зі змісту оскаржуваної постанови слідчого вбачається, що прийняття зазначеної постанови у відповідності до ст.ст. 91-94 КПК України базувалось на підставі сукупності зібраних доказів, їх повного, всебічного, об`єктивного та неупередженого дослідження, оцінці та аналізу доказів, під час здійснення яких слідчий обґрунтовано та вмотивовано прийшов до висновку про закриття провадження; матеріали кримінального провадження свідчать про те, що слідчий у відповідності до вимог параграфу другого КПК України, ст. 92 КПК України, виконав покладені на нього вимоги закону про обов`язок доказування у кримінальному провадженні; слідчим були вжиті усі передбачені законом заходи для виконання вимог ст. 91 КПК України.

Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 КПК України, зокрема слідчий, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При вирішенні зазначеної скарги суд враховує положення ч. 2 ст. 9 КПК України, яка встановлює, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Оцінюючи на предмет законності вказану постанову, слідчий суддя враховує, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Так, дізнавач у оскаржуваній постанові серед іншого вказує на те, що обов`язковою умовою ухилення є нез`явлення військовозобов`язаного після попередження, зробленого військовим комісаріатом, однак працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 не надано належних і допустимих доказів дотримання даної процедури щодо виклику гр. ОСОБА_5 .

Слідчий суддя констатує, що оскаржувана постанова не містить посилання дізнавача на конкретні слідчі дії, які були ним проведені і які стали підставою для висновку такого про відсутність в діях гр. ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України, а містить лише виклад обставин, які слугували підставою для внесення відомостей до ЄРДР.

Разом з цим з дослідженої слідчим суддею копії постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що дізнавач не вжив всіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування, не провів необхідних слідчих дій, спрямованих на встановлення істини у справі, зокрема не допитав працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 й ОСОБА_5 , а відтак не виконав у повному обсязі вимог ст. 40 КПК України, не вичерпав можливості отримання доказів по справі, переклавши тягар доказування на представників ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому є переконливими аргументи заявника про те, що оскаржувана постанова є передчасною.

Більш того дізнавач в оскаржуваній постанові, вказуючи про відсутність в діях особи складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України, не зазначає, який саме елемент відсутній.

Дізнавач не скористався правом відстояти обґрунтованість розглядуваної постанови в судовому засіданні та надати матеріали на підтвердження обґрунтованості прийнятого рішення, а тому вищевказані висновки суду базуються на підставі наданих заявником матеріалів.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про передчасність та необґрунтованість висновку, викладеного дізнавачем в оскаржуваній постанові, а тому вважає недотриманими при постановленні такої вимог ст.ст. 2, 284 КПК України.

Як зазначено в ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Зі змісту ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 307 КПК України вбачається, що За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя, виконуючи функцію судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування, вважає, що оскаржувану постанову слід скасувати, оскільки досудове розслідування за фактом ухилення гр. ОСОБА_5 проведено поверхово, неповно, без усебічного дослідження обставин справи, без проведення під час досудового розслідування необхідного обсягу перевірочних дій, які були би достатніми для прийняття відповідного процесуального рішення

Керуючись ст.ст. 2,9,93,94,110,284,303,305,306,307,309,376 КПКУкраїни, слідчий суддя

постановив:

Постанову дізнавача СД Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 від 20.12.2023 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №00001266 від 04.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України, скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1