Справа №337/2104/22
Номер провадження 1-кп/337/60/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню у відношенні ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України,

встановив:

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те що, підстав для застосування йому більш м`якого запобіжного заходу не вбачається, раніше встановлені судом ризики, передбачені п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України: у вигляді можливості переховуватися від суду, впливати на свідків, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню - не відпали та продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_4 просить у задоволенні клопотання прокурора відмовити, змінити запобіжний захід на домашній арешт, посилаючись на те, що його не буде переховуватися від суду, впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню.

Захисник просить змінити запобіжний захід на домашній арешт, посилаючись на те, що її підзахисний утримується у місцях позбавлення волі вже 1 рік та 4 місяці, ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу вже втратили свою актуальність, покази свідка ОСОБА_6 , яка також причетна до розповсюдження наркотичних засобів є сумнівними, слідчий задавав навідні питання, бажаючи отримання показів свідка на підтвердження провини ОСОБА_4 , порушення домашнього арешту хоча і мали місце, але не свідчать про бажання переховуватися. ОСОБА_4 своєю процесуальною поведінкою не чинить перешкод для розгляду кримінального провадження, його поведінка в умовах ізоляції від суспільства є сумлінною.

Прокурор за клопотанням сторони захисту заперечив.

Вирішуючи питання щодо продовження дії запобіжного заходу, суд виходить із того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину, пов`язаного з незаконним обігом психотропних речовин в особливо великих розмірах з метою збуту, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років, свою причетність до якого заперечив. При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, в т.ч. за аналогічне кримінальне правопорушення. В межах даного кримінального провадження він обвинувачується у вчиненні злочину в період іспитового строку, встановленого попереднім вироком суду, у зв`язку з чим у випадку визнання його винуватим покарання має бути призначено за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України, у вигляді позбавлення волі, до взяття під варту офіційно не працював, офіційних джерел доходу не мав, - все це у сукупності дає підстави вважати, що обвинувачений, усвідомлюючи невідворотність відбуття покарання, у разі доведеності його вини, може переховуватися від суду, та впливати на свідка ОСОБА_7 , покази якої були досліджені судом в порядку ч.11 ст.615 КК України, при цьому як пояснив прокурор, ним наразі вживаються заходи щодо можливості її безпосереднього допиту у судовому засіданні. Під час судового провадження, свідок ОСОБА_8 пояснював суду, що обвинувачений чинив певний тиск на нього, а свідок ОСОБА_6 на досудовому слідстві свідчила про переслідування нею ОСОБА_4 , тому, на глибоке переконання суду, ризик можливого впливу на неї не втратив своєї актуальності.

Таким чином, суд вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст.177 КПК України, та приходить до висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, так як інші, більш м`які, запобіжні заходи в достатній мірі не забезпечать виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт задоволенню не підлягає, оскільки доводи щодо наявності у ОСОБА_4 постійного місця мешкання та стійкості соціальних зв`язків не є переконливими: з досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що тривалий час ОСОБА_4 винаймав житло разом зі свідком ОСОБА_6 , незадовго до затримання ОСОБА_4 мешкав разом зі свідком ОСОБА_9 ; обраний на досудовому слідстві запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не забезпечив належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 , у зв`язку з чим останньому було змінено домашній арешт на тримання під вартою, тому суд вважає, що підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.

Керуючись ст. 78, 176, 177, 183, 331, 369-372, 392 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити, у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , у вигляді тримання під вартою у Державній установі Запорізький слідчий ізолятор до 10 грудня 2023 року, включно.

Копію ухвали направити Державній установі Запорізькій слідчий ізолятор - для виконання, захиснику, прокурору та ОСОБА_4 - для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1