ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3560/23 Справа № 212/6338/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

потерпілої: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 вересня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0001139 від 10 серпня 2023р. за обвинуваченням ОСОБА_6 , за ст.126-1 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 вересня 2023 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, неодружений, дітей на утриманні не має, здобув базову середню освіту, перебуває на соціальному забезпеченні, інвалід 3 групи, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 126-1 КК України та призначено покарання у виді арешту на строк 6 місяців.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 в порушення вимог ст.28 Конституції України, Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно систематично вчиняв психологічне, економічне, фізичне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою він проживає в одному помешканні за адресою: АДРЕСА_1 , пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що призвело до психологічних, економічних та фізичних страждань ОСОБА_9 .

Зокрема, 30.03.2023 близько 09.00 годині, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем спільного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , умисно вчинив відносно своєї матері ОСОБА_9 , з якою перебуває у сімейних відносинах, психологічне насильство в сім`ї у формі лайки, нецензурних висловлювань та словесних образ на адресу потерпілої, тим самим вчинив психологічний тиск, що призвело до психологічних страждань потерпілої. Так, відносно ОСОБА_6 було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення та постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27.04.2023 у справі №212/2740/23 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за вчинення домашнього насильства.

Крім того, 21.04.2023 близько 10.00 годині, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає зі своєю матір`ю ОСОБА_9 , з якою перебуває у сімейних відносинах, повторно умисно вчинив відносно останньої, психологічне насильство в сім`ї у формі лайки, нецензурних висловлювань та словесних образ на адресу потерпілої, погроз фізичною розправою, вчинив психологічний тиск, що призвело до психологічних страждань потерпілої. Крім того, застосовував фізичне насильство, яке виражалось в нанесенні ударів в область голови та тулуба і при цьому вимагав грошові кошти від останньої. Так, відносно ОСОБА_6 було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення та постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17.05.2023 у справі №212/3145/23 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за вчинення насильства в сім`ї.

Крім того, 14.07.2023 приблизно о 08.30 годині, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає зі своєю матір`ю ОСОБА_9 , з якою перебуває у сімейних відносинах, умисно вчинив відносно останньої психологічне насильство в сім`ї у формі лайки, нецензурних висловлювань та словесних образ на адресу потерпілої, погроз фізичною розправою, тим самим вчинив психологічний тиск, що призвело до психологічних страждань потерпілої. Крім того, неодноразово вимагав грошові кошти у останньої, що призвело до економічного насильства. Так, відносно ОСОБА_6 було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення та постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26.07.2023 у справі №212/5057/23 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за вчинення насильства в сім`ї.

Крім того, 17.07.2023 приблизно о 08.30 годині, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає зі своєю матір`ю ОСОБА_9 , з якою перебуває у сімейних відносинах, умисно вчинив відносно останньої психологічне насильство в сім`ї у формі лайки, нецензурних висловлювань та словесних образ на адресу потерпілої, погроз фізичною розправою, тим самим вчинив психологічний тиск, що призвело до психологічних страждань потерпілої. Також, неодноразово вимагав грошові кошти у останньої, що призвело до економічного насильства. Так, відносно ОСОБА_6 було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення та постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26.07.2023 у справі №212/5055/23 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за вчинення насильства в сім`ї.

07.08.2023 приблизно о 07.00 годині, ОСОБА_6 продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, відносно своєї матері ОСОБА_9 , з якою перебуває у сімейних відносинах, перебуваючи за адресою спільного мешкання, а саме по АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, почав ображати її словами нецензурної лайки, погрожувати фізичною розправою, вимагати грошові кошти. Внаслідок таких дій з боку ОСОБА_6 потерпіла ОСОБА_9 зазнала психологічних, економічних страждань.

Таким чином, ОСОБА_6 систематично у період часу з 30.03.2023 по 07.08.2023 вчиняв відносно своєї матері ОСОБА_9 , з якою перебуває у сімейних відносинах, економічне, фізичне, психологічне насильство, що призвело до психологічних страждань останньої, яке виразилося у погіршенні самопочуття, погіршенні якості життя потерпілої, а саме постійний брак грошових коштів, через вимагання останнього, проявів головних і серцевих болів, втраті повноцінного сну та відпочинку, погіршенні якості життя потерпілої, підвищенням тиску та цукру в крові, оскільки остання хворіє на цукровий діабет.

Таким чином, ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 1261 КК України за ознаками: домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення психологічного, фізичного та економічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.

Не погодившись з вказаним вироком суду прокурором та захисником подані апеляційні скарги.

Прокурор ОСОБА_10 у апеляційній скарзі не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого у скоєнні ним кримінального правопорушення, не оскаржуючи фактичних обставин кримінального правопорушення та його кваліфікацію вважає, що оскаржуваний вирок суду підлягає скасуванню в частині призначення покарання з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд достатньою мірою не прийняв до уваги суспільну небезпечність вчиненого ним кримінального правопорушення, відсутність пом`якшуючих обставин покарання. Зазначає, що обвинувачений не працює, не має постійного джерела доходу для проживання, не бажає стати на шлях виправлення. В судових засіданнях потерпіла наголошувала, що обвинувачений ОСОБА_6 продовжує вчиняти відносно неї домашнє насильство, надалі вимагає в неї грошові кошти, які витрачає на наркотичні речовини, поводить себе агресивно, неадекватно, постійно свариться, наносить їй тілесні ушкодження, тобто обвинувачений не дає можливості для нормального існування. Вказує, що потерпіла просила суд призначити покарання пов`язане з позбавленням волі. Вважає, що обвинувачений лише формально в судовому засідання попросив вибачення у матері яка є потерпілою, що не свідчить про щире каяття, зокрема, поведінка засудженого після скоєння кримінального правопорушення. Просить скасувати оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання та призначити покарання за ст.126-1 КК України у вигляді 1 року 2 місяців позбавлення волі. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Захисник ОСОБА_7 у апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок скасувати та встановити ОСОБА_6 покарання не пов`язане з арештом чи позбавленням волі. В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги щире каяття ОСОБА_6 , посилаючись на непідтверджені покази потерпілої, яка вказувала, що обвинувачений продовжує її ображати. Вказує, що судом не взято до уваги покази ОСОБА_6 про намір примиритися з матір`ю та поїхати на лікування до м. Луцьк. Вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги стан здоров`я ОСОБА_6 що він є інвалідом та має пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 від 20.07.2022 року та є інвалідом 3 групи за загальним захворюванням, згідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого 36 останній має позитивний результат на вірус імунодефіциту (далі ВІЛ), крім того має фіброз печінки, каміння жовчного пузиря, хронічний панкреатит та ряд інших захворювань, що в свою чергу без достатнього лікування та відповідної дієти може призвести до летального випадку останнього. Вважає, що застосування до ОСОБА_6 арешту позбавить його Конституційного права на охорону здоров`я та буде позбавлений можливості на лікування, що в свою чергу може призвести до непоправних наслідків.

Сторони кримінального провадження про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, це підтверджується наявними матеріалами справи, клопотань про відкладення слухання справи не надходило.

Заслухавши суддю доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги захисника та заперечували проти доводів апеляційної скарги прокурора, думку прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги прокурора та заперечувала проти доводів апеляційної скарги захисника, думку потерпілої, яка підтримала доводи апеляційної скарги прокурора та заперечувала проти доводів апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто вирок має ґрунтуватися на зібраних доказах, повністю та всебічно досліджених та правильно оцінених судом, а висновки про подію кримінального правопорушення, про винуватість або невинуватість обвинуваченого у вчиненні злочину та інші істотні питання, які виникли у кримінальному провадженні, мають з достовірністю випливати з матеріалів провадження.

Як вбачається з матеріалів провадження, судовий розгляд в суді першої інстанції проходив з дотриманням визначеного ч.3 ст. 349 КПК України порядку суд обмежив дослідження фактичних обставин провадження допитом обвинуваченого, який визнав вину в пред`явленому йому обвинуваченні в повному обсязі та допитом потерпілої, для оцінки ставлення обвинуваченого до вчиненого та після скоєння кримінального правопорушення і дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, а також стосовно процесуальних питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Правова процедура розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України передбачає особливості оскарження для учасників судового розгляду, так згідно ч. 2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу. Обвинувачений ОСОБА_6 погодився з висунутим обвинуваченням, як і погодився на розгляд кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд першої інстанції правильно кваліфікував вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ст.126-1 КК України за ознаками: домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення психологічного, фізичного та економічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.

Ці висновки суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржуються.

У зв`язку з тим, що фактичні обставини справи, доведеність винуватості ОСОБА_6 в інкримінованому йому правопорушенні та юридична кваліфікація його дій не оспорюються в апеляційній скарзі, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи апеляційних скарг про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі ОСОБА_6 є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги прокурора, що суд першої інстанції достатньою мірою не прийняв до уваги, що обвинувачений лише формально в судовому засідання попросив вибачення у матері яка є потерпілою, що не свідчить про щире каяття, а також те, що суд не прийняв до уваги суспільну небезпечність вчиненого ним кримінального правопорушення, відсутність пом`якшуючих обставин покарання, є безпідставними.

Також є безпідставними доводи апеляційної скарги сторони захисту, що судом першої інстанції не взято до уваги щире каяття ОСОБА_6 , посилаючись на непідтверджені покази потерпілої, яка вказувала, що обвинувачений продовжує її ображати.

Колегія суддів зазначає, що вказані доводи апеляційних скарг спростовуються вироком суду першої інстанції, в якому судом проаналізовано покази обвинуваченого та потерпілої, ставлення ОСОБА_6 до вчиненого ним кримінального правопорушення та його поведінку після вчинення кримінального правопорушення і прийняв їх до уваги зазначивши в ухваленому вороку. На думку апеляційного суду, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність обставин, що пом`якшує та обтяжують покарання відповідно до ст.ст.66, 67 КК України, належним чином обґрунтувавши свої висновки у вироку.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції який відповідає правовій позиції висловленої в постанові ВС/ККС № 166/1065/18 від 18 вересня 2019 року.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному кримінальному правопорушенні, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків кримінального правопорушення для потерпілої особи. Намаганні особи відшкодувати завдані кримінальним правопорушенням збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні кримінального правопорушення повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що щире каяття, про яке сторона захисту заявляє є спробою домогтися у такий спосіб пом`якшити покарання за вчинене кримінальне правопорушення, а не справжнє каяття у скоєному. Оскільки, у матеріалах кримінальної справи стосовно обвинуваченого відсутні дані на підтвердження того, що ОСОБА_6 намагався б будь-яким чином усунути заподіяну шкоду.

Крім того потерпіла у судовому засіданні як суду першої інстанції так і у судовому засіданні апеляційного суду вказувала, що ОСОБА_6 не змінив свою поведінку щодо неї та продовжує ображати її.

У апеляційної інстанції відсутні сумніви щодо правдивості цих показів потерпілої наданими під присягою.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту, що судом не взято до уваги покази ОСОБА_6 про намір примиритися з матір`ю, є безпідставними, оскільки під час судового засідання у суді першої інстанції, потерпілою було зазначено про не бажання примиритися з обвинуваченим.

Також апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

Угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника.

Щодо доводів апеляційної скарги сторони захисту, що судом не взято до уваги покази ОСОБА_6 про бажання поїхати на лікування до м. Луцьк, то вони також не знайшли свого підтвердження в матеріалах кримінального провадження і розцінюються судом як ще одна спроба домогтися пом`якшення покарання за вчинене кримінальне правопорушення, а не щире бажання стати на шлях виправлення.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту, що суд обираючи міру покарання, не врахував стан здоров`я обвинуваченого є безпідставними, апеляційним судом встановлено, що при призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції прийняв до уваги стан здоров`я обвинуваченого, що він є інвалідом 3 групи, у судовому засіданні першої інстанції судом було вивчено та долучено до матеріалів справи, виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого 36 де вказано, що ОСОБА_6 має позитивний результат на вірус імунодефіциту (далі ВІЛ).

Щодо доводів сторони захисту, що ОСОБА_6 має фіброз печінки, каміння жовчного пузиря, хронічний панкреатит та ряд інших захворювань, що в свою чергу без достатнього лікування та відповідної дієти може призвести до летального випадку останнього, є безпідставними, оскільки стороною захисту у суді першої інстанції не надавалися документи на підтвердження вказаних захворювань, а також надані стороною захисту довідки до апеляційного суду та інші наявні матеріали справи, не виключають можливість відбування покарання обвинуваченого у виді арешту,

Доводи сторони захисту, що застосування до ОСОБА_6 арешту позбавить його Конституційного права на охорону здоров`я та він буде позбавлений можливості на лікування, що в свою чергу може призвести до непоправних наслідків, є безпідставними, оскільки наявність протипоказань для стану здоров`я, або загрози для його життя під час відбування арешту ОСОБА_6 не встановлено. Також, апелянтом не надано відповідних доказів про не можливість лікування ОСОБА_6 під час відбування покарання у виді арешту, а його доводи про існування реальної загроза для життя обвинуваченого, є його особистими домислами які не підтверджуються відповідними доказами.

Відповідно до санкції ст.126-1 КК України за скоєне кримінальне правопорушення покарання призначається у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до двох років.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65-67 КК України призначив покарання у межах передбачене санкцією статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, і відповідно до положень Загальної частини КК України взяв до уваги конкретні обставини скоєного кримінального правопорушення, характер ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який скоїв нетяжкий злочин, раніше не судимий, його стан здоров`я, перебуває на обліку у лікаря нарколога, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, зловживає спиртними напоями та наркотичними засобами, неодружений, дітей на утриманні немає, не працює, а відповідно до пояснень потерпілої ОСОБА_9 він постійно вимагає в неї гроші, погрожує їй, вчиняє сварки, ображає її нецензурною лайкою та штовхає, при цьому його поведінка не покращується, а тому вона його боїться.

Судом враховано відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання згідно зі ст.ст. 66, 67 КК України.

Також суд першої інстанції взяв до уваги висновок органу пробації щодо можливості виправлення особи без ізоляції від суспільства, але вірно дійшов до висновку, що у сукупності з іншими конкретними обставинами скоєння кримінального правопорушення, характер ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо потерпілої, на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти систематичне фізичне та психологічне насильство по відношенню до матері, знехтувавши її правом, гарантованим Конституцією України, на повагу до її гідності. Не вбачається підстав при призначенні остаточного покарання обвинуваченому з застосуванням положень ст. 69, 75 КК України та про необхідність призначити покарання у відповідності до санкції статті кримінального закону у виді арешту.

У відповідності зі ст. ст. 50, 65 КК України особі, що скоїла кримінальне правопорушення, покарання повинне бути призначене необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого, а також попередження здійснення нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

За вказаних вище підстав, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження нових кримінальних правопорушень та підстав для пом`якшення покарання, не вбачає.

Враховуючи наведене, доводи апеляційних скарг як сторони захисту так і прокурора щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості та особі обвинуваченого є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки призначене покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404-405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 вересня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0001139 від 10 серпня 2023р. за обвинуваченням ОСОБА_6 , за ст.126-1 КК України залишити без змін.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржений в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим у той самий строк з моменту отримання копії вироку.

Судді