Справа №534/172/24
Провадження №1-кс/534/47/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року місто Горішні Плавні

Слідчий суддя Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , володільців майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000019 від 26.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До Комсомольського міського суду Полтавської області звернувся прокурор Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 із клопотанням, в якому порушує питання про накладення арешту на майно: рибацьку пішню, ніж з дерев?яною ручкою довжиною 29,2 см, довжиною леза 17,1 см, у чохлі коричневого кольору, банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , мобільний телефон чорного кольору, куртку сірого кольору, які визнано в якості речових доказів та зберігаються у відділі поліції № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області.

Необхідність застосування заходів забезпечення кримінального провадження вмотивована слідчим збереженням речових доказів, збереженням слідової інформації, які мають значення для досудового розслідування і можуть бути використані як доказ для встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення,.

За змістом внесеного клопотання, 25.01.2024 близько 17 год 30 хв. невідома особа, перебуваючи поблизу буд. №30 по просп. Героїв Дніпра м. Горішні Плавні Кременчуцького району Полтавської області, грубо порушила громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства та заподіяла ОСОБА_4 тілесні ушкодження.

Відомості за даним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.01.2024 за №0000019 та розпочато розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

Як вбачається з постанови про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 26.01.2024, вилучені рибацька пішня, ніж з дерев?яною ручкою довжиною 29,2 см, довжиною леза 17,1 см, у чохлі коричневого кольору, банківська картка «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , мобільний телефон Ulefone чорного кольору, куртка сірого кольору визнано в якості речових доказів та передано до камери зберігання речових доказів ВП № 2 Кременчуцького районного управління ГУНП в Полтавській області за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, м. Горішні Плавні, вул. Добровольського, 6.

У судовому засіданні прокурор просив задовольнити внесене клопотання про арешт майна, посилаючись на викладені у ньому обставини.

Володільці майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У відповідності до п.1 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч.3 ст. 170 КПК України у випадку передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Зі змісту поданого клопотання убачається, що вилучене під час огляду вищевказане майно, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні від 26.01.2024 за №0000019 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З доданих до клопотання документів вбачається, що вилучене майно має значення речового доказу для кримінального провадження.

Метою застосування арешту у даному випадку є відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України збереження речових доказів.

Слідчий суддя зауважує, що ст.41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

За результатами дослідження наявних матеріалів, долучених до клопотання, судом встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна відповідає вимогам ст.170, 171 КПК України.

Враховуючи наведені положення Закону, віднесені до речових доказів, вилучені в ході огляду місця події, речі, відповідають критеріям ст.98 КПК України. Згадані речі могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ, отже слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора про арешт зазначеного майна є обґрунтованим.

Керуючись ст. 98,170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000019 про арешт майна задовольнити повністю.

Накласти арешт на майно, а саме:

-рибацьку пішню;

-ніж з дерев?яною ручкою довжиною 29,2 см, довжиною леза 17,1 см, у чохлі коричневого кольору;

-банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 ;

-мобільний телефон Ulefone чорного кольору;

-куртку сірого кольору.

Речі, на які накладено арешт, помістити до камери зберігання речових доказів відділу поліції №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, м. Горішні Плавні, вул. Добровольського, 6.

Виконання ухвали негайно доручити слідчому СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, який проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000019 від 26.01.2024.

Роз`яснити учасникам розгляду справи право на звернення із клопотанням про скасування арешту майна в порядку ст.174 КПК України.

Копію ухвали вручити учасникам судового розгляду.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали буде проголошено в судовому засіданні о 09 год 30 хв 02 лютого 2024 року в залі судових засідань Комсомольського міського суду Полтавської області.