Дата документу 21.11.2023 Справа № 335/5886/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1368/23 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №335/5886/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19 жовтня 2023 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Тунісу, громадянина Туніської Республіки, перебуває в Україні на підставі посвідки № НОМЕР_1 на постійне проживання в Україні, проживає у АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.383, ч.3 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду до 17.12.2023 року включно продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі обвинувачений просив ухвалу суду скасувати, постановити нове судове рішення, яким застосувати відносно нього не пов`язаний із триманням під вартою запобіжний захід. Свої вимоги мотивував тим, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою було подано порушенням вимог законодавства. Ризики, на які посилався прокурор у клопотанні, не підтверджені жодними доказами. ОСОБА_6 вказує, що не має намірів переховуватися від суду та впливати на свідків. Крім того, обвинувачений протягом тривалого часу перебуває під вартою за відсутності доказів його винуватості.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; з`ясувавши позицію обвинуваченого, який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В провадженні Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні передбачених ч.2 ст.383, ч.3 ст.307 КК кримінальних правопорушень.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою.

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, виходив з того, що у справі існують ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків, тому необхідно продовжити строк його тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання встановленим ризикам.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим ст.177 КПК ризикам.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності зазначених у ст.177 КПК ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст.178 КПК обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності передбачених ст.177 КПК ризиків, суд першої інстанції правильно встановив, що заявлені ризики переховування від суду та незаконного впливу на свідків об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 .

На підтвердження вказаних ризиків свідчить те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів проти правосуддя та у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, серед яких особливо тяжкий, що становить підвищений ступінь суспільної небезпеки, і за їх вчинення передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі від 9 до 12 років з конфіскацією майна.

Вказаний ризик підсилюється тим, що ОСОБА_6 є громадянином Туніської Республіки та перебуває на території України на підставі посвідки на постійне проживання.

Зазначені обставини у своїй сукупності дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений, будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначено у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані кримінальні правопорушення.

Крім того, достовірних відомостей щодо працевлаштування і наявності законного джерела доходу у обвинуваченого матеріали провадження не містять та під час апеляційного розгляду не надано.

Також колегією суддів встановлено, що судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_6 наразі триває і не завершено, а тому з огляду на обставини вчинення інкримінованих злочинів та характер висунутого обвинувачення існують достатні підстави стверджувати про існування ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків.

Відтак, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, колегія суддів, усупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, дійшла висновку, що прокурором доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі за відсутності підстав для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

На переконання колегії суддів, гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 не вбачається можливим.

Щодо аргументів апеляційної скарги обвинуваченого стосовно порушення норм кримінального процесуального закону під час подання клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Під час розгляду даного клопотання обвинувачений безпосередньо приймав участь у судовому засіданні, мав можливість висловити свої заперечення, підтримати свою позицію та заявити відповідне клопотання. Матеріали провадження відповідних заяв обвинуваченого ОСОБА_6 не містять.

Апеляційний суд зауважує, що положеннями ч.3 ст.331 КПК регламентовано обов`язок суду розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування за наявності клопотань.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 щодо тривалого тримання його під вартою, колегія суддів зауважує, що сама по собі тривалість тримання особи під вартою не може бути безумовною підставою для зміни запобіжного заходу за відсутності інших достатніх та вагомих підстав для прийняття такого рішення.

Посилання обвинуваченого про недоведеність пред`явленого йому обвинувачення є передчасними, оскільки ці питання безпосередньо стосуються доказування винуватості чи невинуватості особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, і підлягають оцінці при розгляді місцевим судом справи по суті пред`явленого цій особі обвинувачення.

Апеляційний суд під час перевірки рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання особи під вартою, ухваленого під час судового розгляду, перевіряє лише наявність передбачених ст.177 КПК ризиків та необхідність продовження застосування щодо неї обмежувального заходу.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою відповідає характеру і тяжкості інкримінованих діянь, даним про особу обвинуваченого та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше утримання ОСОБА_6 під вартою, надані матеріали провадження не містять.

Отже колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого мотивів, не вбачає законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19 жовтня 2023 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4