Дата документу 06.12.2023 Справа № 335/8138/22
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/748/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №335/8138/22Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 16 листопада 2023 року про продовження строку тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпрорудне, Василівського району, Запорізької області, громадянина України, зареєстрований у АДРЕСА_1 , зі слів проживає у АДРЕСА_2 , ( АДРЕСА_3 ), раніше не судимий,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 16 листопада 2023 року за клопотанням слідчого продовжено до 20 грудня 2023 року включно строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просив ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого і застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді застави або цілодобового домашнього арешту, з використанням електронного засобу контролю, оскільки в клопотанні слідчого відсутні обґрунтування неможливості запобігання передбаченим ст.177 КПК ризикам перешкоджання проведення досудового розслідування. Крім того, висунута ОСОБА_8 підозра є необґрунтованою та передчасною, перебуває під розумним сумнівом.

Під час апеляційного розгляду захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу. Прокурор заперечив проти скарги.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , посилаючись на наявність передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, звернулася до слідчого судді з погодженим прокурором клопотанням про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , якому 20 вересня 2023 року повідомлено про підозру у вчиненні передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК злочинів.

22.09.2023 року слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_8 до 18.11.2023 року включно, без визначення розміру застави.

Постановою керівника Вознесенівської окружної прокуратури м.Запоріжжя від 13.11.2023 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, а саме до 20.12.2023 року.

У зв`язку з тим, що 18.11.2023 року спливає строк тримання під вартою ОСОБА_8 , а у кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих та розшукових дій, а також з огляду на існування у даному провадженні ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК, слідчий просила продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 .

Слідчий суддя, задовольняючи дане клопотання, в ухвалі зазначила, що ризики, які стали підставою для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовжують існувати та не зменшилися, а крім того, у провадженні необхідно провести ряд слідчих та розшукових дій.

Із зазначеним рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується.

За змістом ст.199 КПК слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання особи під вартою, має дослідити надані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу та з`ясувати конкретні причини тривалого строку досудового розслідування і тримання особи під вартою.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 197 КПК строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в передбаченому цим Кодексом порядку. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного під час досудового розслідування не повинен перевищувати шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості, дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотрималася зазначених вимог закону при розгляді вищевказаного клопотання.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, колегія суддів зважає на те, що суд на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

У даному випадку слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

При апеляційному розгляді встановлено, що підозра у вчиненні інкримінованих ОСОБА_8 дій є обґрунтованою у тій мірі, як це достатньо для даної стадії кримінального провадження та підтверджується доказами, зібраними під час досудового розслідування.

Відповідно до положень ст.ст. 5, 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

З огляду на те, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", колегія суддів вважає необхідним враховувати позицію Європейського суду з прав людини, що наведена у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини ("Нечипорук, Йонкало проти України" №42310/04 від 21 квітня 2011 року, "Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства" №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, "Мюррей проти Сполученого Королівства" №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. "Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання" (справа "Чеботарь проти Молдови" №35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень обґрунтованою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі "Феррарі-Браво проти Італії" №9627/81 від 14 березня 1984 року, в якому суд зазначив, що "питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведеність факту вчинення та характер інкримінованих правопорушень ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою"; у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" №14310/88 від 23 жовтня 1994 року "факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування".

Слідчим суддею належним чином перевірені доведеність наявної обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочинів, у об`ємі як вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

Так, викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК підтверджуються: протоколами про результати спостереження за особою; протоколом огляду предмету; висновками експертів; протоколами про результати контролю за вчиненням злочину.

Таким чином, колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що ОСОБА_8 міг вчинити вищевказані кримінальні правопорушення, а тому доводи захисника про необґрунтованість підозри у справі не є беззаперечними.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності передбачених ст.177 КПК ризиків, в межах своїх повноважень слідчим суддею встановлено, що вони є обґрунтованими. Заявлені у клопотанні ризики можливого переховування від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню шляхом умисної неявки за викликами слідчого або іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення на даний час існують.

З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджено матеріалами клопотання.

Твердження захисника про те, що органом досудового розслідування у клопотанні не доведено наявність передбачених ч.1 ст.177 КПК ризиків, а судом не було враховано відомості про особу підозрюваного, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Доводи апелянта про недоведеність існування вищевказаних ризиків є непереконливими, адже під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК, а не факту конкретного їх вчинення.

В рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні у складі злочинної організації ряду особливо тяжких умисних злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, та відповідно злочину проти громадської безпеки, за вчинення яких передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна.

На переконання колегії суддів, зазначені обставини дають достатні підстави для висновку, що підозрюваний, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчинених ним злочинів та невідворотність покарання за їх вчинення в разі доведення його вини, опинившись на волі, потенційно може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом умисної неявки за викликами слідчого або іншим чином.

Крім того, підозрюваний раніше не судимий. ОСОБА_8 неодружений, дітей на утриманні не має, що вказує на відсутність у нього стійких соціальних зв`язків. Всупереч протилежним доводам апеляційної скарги захисника підозрюваний офіційно не працевлаштований, стабільних джерел доходу не має, а отже і стримуючих факторів належної процесуальної поведінки.

Такі обставини, на переконання колегії суддів, дають беззаперечні підстави для висновку, що підозрюваний, опинившись на волі, за відсутності законних джерел доходу та стримуючих факторів належної процесуальної поведінки потенційно може вчинити інше кримінальне правопорушення.

З метою уникнення покарання ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, у тому числі й шляхом погроз, умовлянь схилити їх до дачі неправдивих показів, що вплине на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст.91 КПК підлягають доказуванню.

Таким чином, слідчим суддею було надано належну правову оцінку зазначеним обставинам під час розгляду клопотання слідчого та він дійшов правильного висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним у клопотанні ризикам.

Крім того, враховуючи положення ч.4 ст.183 КПК, колегія суддів вважає за необхідне, під час застосування вказаного запобіжного заходу не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, адже згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою; в кожному випадку, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. При цьому, тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно із ч.3 ст.183 КПК слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

Відповідно до п.п.4, 5 ч.4 ст.183 КПК слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні передбаченого ст.255 КК злочину, а також особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Відтак, всупереч протилежним аргументам захисника, слідчим суддею в межах своїх повноважень реалізовано передбачену положеннями ч.4 ст.183 КПК міру можливої поведінки, законно та обґрунтовано не визначено розмір застави підозрюваному ОСОБА_8 .

Судова колегія критично ставиться до посилання сторони захисту щодо наявності у підозрюваного ОСОБА_8 місця постійного проживання у м.Запоріжжі та законних джерел доходу, оскільки достовірних відомостей, що підтверджують вказані обставини, захисником не надано та під час апеляційного розгляду судом не встановлено.

Крім того, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються вищевикладеним.

Також колегією суддів враховано особливості та заплановану тривалість досудового розслідування, необхідність додаткового часу для проведення додаткових слідчих (розшукових) та процесуальних дій, та неможливість у зв`язку з цим проведення всіх необхідних слідчих дій, які в свою чергу свідчать про наявність однієї з підстав надання строку для продовження тримання підозрюваного під вартою.

За таких обставин, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника за викладеними в ній доводами задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 16 листопада 2023 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4