Номер провадження: 11-кп/813/2343/23
Справа № 495/8726/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської обл. від 28.08.2023 у к/п №0000289 від 22.07.2023 відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, одруженого, працюючого продавцем ФОП « ОСОБА_9 » зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та йому призначено покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця обмеження волі.

На підставі до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 1 року 1 місяця обмеження волі.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік із покладенням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат. Скасовано арешт на майно, який був накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської обл. від 26.07.2023.

Відповідно до вироку суду 1-ої інстанції, ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що в середині травня 2023 у нього, який достовірно знав про діючі обмеження щодо перетину Державного кордону України особами чоловічої статті призивного віку, передбачені Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/22 виник прямий умисел на отримання підроблених офіційних документів, що надають право на виїзд за межі України, з метою їх подальшого використання.

Так, приблизно в середині травня 2023 ОСОБА_8 в телефонній розмові з невстановленою органом досудового розслідування особою домовився про отримання завідомо підроблених офіційних документів.

Таким чином, у ОСОБА_8 виник умисел, спрямований на пособництво у підробленні офіційних документів, які видаються установою, що має право видавати такі документи та які надають право перетину Державного кордону України та звільняють від обов`язку призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час, з метою їх подальшого використання.

Так, приблизно в середині травня 2023 обвинувачений ОСОБА_8 зустрівся з невстановленою органом досудового розслідування особою на заправці WOG, що розташована на вулиці 7-й Пересипській у м. Одеса, передав копію свого паспорта, своє фото та грошові кошти у розмірі 4000 доларів США, тим самим вчинив пособництво у підробленні офіційних документів.

Після чого, 05.07.2023 приблизно о 19 год. за адресою: м. Одеса, на розі вул. Заболотного та Дніпродороги, обвинувачений ОСОБА_8 отримав від невстановленої органом досудового розслідування особи тимчасове посвідчення НОМЕР_1 від 28.06.2023 та довідку військово-лікарської комісії № 3682 від 28.06.2023, видані ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_8 1983 р.н., які насправді вказана установа не видавала та не посвідчувала.

Окрім цього, 22.07.2023 приблизно о 14 год., перебуваючи в міжнародному пункті пропуску «Сторокозаче», що розташований на території Старокозацької ОТГ Білгород-Дністровського району Одеської обл., під час проходження паспортного контролю, обвинувачений ОСОБА_8 , усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер своїх дій та керуючи ними, діючи умисно з метою перетину Державного кордону України всупереч обмежень, передбачених Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України «Про правовий режим воєнного стану» надав працівникам Державної прикордонної служби України завідомо підроблені документи, а саме: тимчасове посвідчення НОМЕР_1 від 28.06.2023 та довідку військово-лікарської комісії № 3682 від 28.06.2023, видані ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_8 1983 р.н., які насправді вказана установа не видавала та не посвідчувала, підроблені невстановленою особою, відносно якої виділені матеріали в окреме провадження, тим самим умисно використав завідомо підроблені документи.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 не оспорюючи правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 та доведеність його вини вказує на наступні обставини:

- під час досудового розслідування дізнавач запевнив ОСОБА_10 про те, що у разі визнання ним вини він лише сплатить штраф та не матиме судимості. У подальшому, випадково в ЄДРСР ОСОБА_8 дізнався про те, що йому призначено покарання у виді 1 року 1 місяця обмеження волі із застосуванням положень ст.ст. 75,76 КК України.

- обвинувачений ОСОБА_8 вжив заходи для пошуку роботи, у зв`язку з чим має змогу сплатити штраф.

За таких обставин, захисник ОСОБА_7 просить скасувати вирок Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської обл. від 28.08.2023 та призначити покарання ОСОБА_8 у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. У разі зміни покарання на штраф просить розстрочити виплату строком до 6 місяців.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз вказаного вироку свідчить про те, що він вказаним вимогам відповідає у повному обсязі з огляду на такі обставини.

Оскільки в апеляційній скарзі захисника не оспорюється винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації його дій, апеляційний суд не переглядає оскаржуваний вирок в цій частині та констатує, що його дії правильно кваліфіковані судом за:

- ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво в підроблені офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його іншою особою;

- ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Що стосується доводів захисника відносно призначеного обвинуваченому покарання, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Частина 2 ст. 50 КК України встановлює, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення і усвідомлення винною особою необхідності її понести, а з іншої сторони такі заходи примусу мають бути достатніми для перевиховання особи і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом 1-ої інстанції було враховано суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень та відомості про особу обвинуваченого, його вік, ту обставину, що ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності не притягувався.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд першої інстанції визнав щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом встановлено не було.

Апеляційний суд критично оцінює посилання захисника відносно того, що під час досудового розслідування дізнавач запевнив ОСОБА_10 про те, що у разі визнання ним вини він лише сплатить штраф та не матиме судимості, у зв`язку з чим ОСОБА_8 визнав вину та все підписав, оскільки вони є голослівними, більш того, спростовані матеріалами справи, зокрема поясненнями ОСОБА_8 .

Надаючи оцінку доводам захисника щодо призначення покарання у виді штрафу, апеляційний суд враховує ту обставину, що ОСОБА_8 працевлаштований у ФОП « ОСОБА_9 », однак зауважує, що працевлаштувався він лише 26.09.2023, тобто після постановлення оскаржуваного вироку, хоча як вбачається з матеріалів справи відносно ОСОБА_8 запобіжний захід не застосовувався, що свідчить про те, що він не був позбавлений можливості влаштуватися на роботу раніше.

Колегія суддів також враховує ту обставину, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги під час призначення покарання.

Водночас, поняття суддівського розсуду або судової дискреції у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин кримінального провадження, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Більш того, враховуючи, що кримінальні проступки були вчинені обвинуваченим у наи?більш несприятливии? для суспільства час, тяжкі обставини та умови, в яких опинилася країна, що свідчить про підвищений рівень суспільноі? небезпеки кримінальних правопорушень, які вчиняються в умовах воєнного стану, апеляційний суд зауважує, що призначене покарання обґрунтованим та необхідним для виправлення ОСОБА_8 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Відповідно до п. 1) ч.1 ст. 407 КПК України за насідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції апеляційний суд має право залишити або ухвалу суду без змін.

Враховуючи викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 та зміни або скасування оскаржуваного вироку.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 424, 532, 615 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської обл. від 28.08.2023, яким ОСОБА_8 визнаний винуватиму вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3