КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/3473/2023 Категорія: ч. 2 ст. 309 КК України
ЄУН: 369/5923/22 Суддя у суді І інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 листопада 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального № 0000854, внесеному до ЄРДР 20 червня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 309 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 6 березня 2023 року, яким

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, працює фахівцем з інформаційних систем ТОВ «ГДК «Укрпромтранс», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимий вироком Києво-Святошинського району Київської області від 19 травня 2022 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі на підставі ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 1 рік,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, і призначено йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 травня 2022 року у виді 2 місяців обмеження волі та остаточно, з урахуванням п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, призначено ОСОБА_6 покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі.

Цим же вироком вирішено питання речових доказів та судових витрат.

за участю сторін апеляційного провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що 19 червня 2022 року по вул. Вітянській в м. Вишневе Бучанського району Київської області знайшов психотропну речовину, обіг якої обмежено, - амфетамін, яка знаходилась у трьох поліетиленових пакетах, тим самим незаконно придбав вказану психотропну речовину для власного вживання без мети збуту.

Після цього ОСОБА_6 помістив вказану психотропну речовину до власної сумки та, у такий спосіб зберігаючи при собі, переносив вулицями м. Вишневе Бучанського району Київської області до другої години 20 червня 2022 року, коли його затримали працівники поліції в порядку ст. 208 КПК України поблизу будинку № 2 по вул. Остапа Вишні та при затриманні вилучили три поліетиленові пакетики з порошкоподібною речовиною білого кольору.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/111-22/21886-НЗПРАП від 28 червня 2022 року надані на дослідження речовини містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін загальною масою 1,100 г.

Амфетамін, згідно Списку № 1 «Особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено» в Таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770, зі змінами, є психотропною речовиною, обіг якої обмежено.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичних обставин справи, юридичну кваліфікацію дій та доведеність вини, просить змінити вирок щодо нього у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. В іншій частині вирок залишити без змін.

Обвинувачений зазначає, що зі змісту вироку вбачається, що при обранні йому покарання судом першої інстанції враховано вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 2 ст. 309 КК України, ступінь тяжкості вказаного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, дані щодо особи обвинуваченого, який офіційно працевлаштований, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра, має на утриманні неповнолітню доньку; обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та призначив покарання у виді позбавлення волі.

Проте, як зазначає обвинувачений, призначаючи йому вид та розмір покарання, суд І інстанції належним чином не врахував положень санкції ч. 2 ст. 309 КК України, які передбачають можливість виправлення засудженого без реального відбування призначеного покарання та призначення йому покарання у вигляді штрафу, що, у свою чергу, наповнить державний бюджет України. Окрім того зазначає апелянт, інкриміноване діяння за своєю суттю та фактичними наслідками не становить небезпеки для суспільства та оточуючих, що не було враховано судом першої інстанції.

Обвинувачений вважає, що будь-якої свідомої загрози його поведінка не становить, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції про необхідність його ізоляції від суспільства є помилковим, та наведені обставини у своїй сукупності однозначно свідчать про можливість його виправлення без фактичного відбування ним покарання у виді позбавлення волі та вказують на необхідність застосування штрафу.

Обвинувачений, з`явившись в судове засідання 13 липня 2023 року та заявивши клопотання про надання йому часу для укладення угоди з захисником, у подальшому, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце апеляційного розгляду(ас. 102, 106), в судові засідання не з`явився, будь-яких заяв та клопотань не подавав.

Вислухавши позицію прокурора щодо можливості проведення апеляційного розгляду за відсутності обвинуваченого, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, враховуючи, що в апеляційній скарзі не ставить питання про погіршення становища обвинуваченого, дійшов висновку про проведення апеляційного розгляду за відсутності обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим, дослідивши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши апеляційний розгляд в її межах, колегія суддів доходить такого висновку.

Перевіркою матеріалів судового провадження встановлено, що фактичні обставини кримінального правопорушення під час судового розгляду ніким не оспорювалися. За змістом журналу судового засідання від 11 листопада 2022 року та технічним записом даного судового засідання судом досліджені письмові документи для встановлення моменту затримання обвинуваченого, що впливає на правову кваліфікацію дій обвинуваченого.

Фактичні обставини кримінального правопорушення не оспорюються обвинуваченим в апеляційній скарзі та прокурором під час апеляційного розгляду кримінального провадження.

За встановлених судом першої інстанції обставин вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею, є правильною, і також жодним з учасників кримінального провадження не оспорюється.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про суворість призначеного обвинуваченому покарання, то колегія суддів вважає їх непереконливими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» із змінами та доповненнями, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції наведені вимоги закону дотримані.

За змістом оскаржуваного вироку встановлено, що при обранні виду та розміру покарання обвинуваченому суд врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які віднесені до категорії нетяжких злочинів, характер його діянь, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Зокрема, судом враховано, що кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 309 КК України згідно з положеннями ст. 12 КК України є нетяжким злочином, який ОСОБА_6 вчинив під час іспитового строку, встановленого за попереднім вироком, що обвинувачений працевлаштований, має на утриманні неповнолітню доньку, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та дійшов до переконання про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за вчинене кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 309 КК України.

Крім того, оскільки дане кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_6 протягом іспитового строку, суд на підставі ч. 3 ст. 78 КК України призначив йому остаточне покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Доводи обвинуваченого про можливість призначення йому покарання у виді штрафу колегія суддів вважає непереконливими та погоджується з висновком суду першої інстанції, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, можливо лише з призначенням обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, оскільки ОСОБА_6 , будучи засудженим вироком Києво-Святошинського району Київської області від 19 травня 2022 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі та звільненим на підставі ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 1 рік, будучи обізнаним про наслідки вчинення протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення, через місяць після проголошення вказаного вироку - 19 червня 2022 року вчинив новий злочин, що свідчить про те, що обвинувачений належних висновків для себе не зробив що свідчить про його стійку антисоціальну поведінку та свідоме порушення закону;

Підстав для пом`якшення обвинуваченому як виду, так і розміру призначеного покарання колегією суддів не встановлено, як і не встановлено підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69, ст. 75 КК України.

На переконання колегії суддів, призначене обвинуваченому покарання не свідчить про його несправедливість та є необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, на переконання колегії суддів, розмір призначеного обвинуваченому покарання відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, даним про його особу, а також відповідає критерію справедливого покарання, вимогам ст. 65 КК України та меті покарання.

З урахуванням обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку в частині призначеного обвинуваченому покарання, а тому апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 6 березня 2023 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 309 КК України - без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 3-х місяців з дня її оголошення.

Судді:

______________________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4