Справа № 309/152/24
Провадження № 1-кс/309/36/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року м. Хуст

Слідчий суддя Хустського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , користувача вилученого майна ОСОБА_3 , розглянувши клопотання дізнавача СД Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_4 , за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000012 від 07.01.2024 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України про арешт тимчасово вилученого майна,-

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач СД Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_4 за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000012 від 07.01.2024 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України звернувся в суд з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

У клопотанні зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 06 січня 2024 року о 15 год 34 хвилин до ч/ч Хустського РУП ГУНП в З/о надійшло повідомлення від експерта НДЕКЦ ОСОБА_6 , про те що громадянин ОСОБА_3 мешканець с. Букове, Берегівського району, Закарпатської області, придбав автомобіль марки Вольксваген Гольф державний номерний знак НОМЕР_1 , який вирішив перевірити у ТСЦ 2144 в м. Хуст. При огляді експертом ОСОБА_6 виявлено пошкодження номеру двигуна. Виїздом СОГ на місце події слідчим СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, підполковником поліції ОСОБА_7 було вилучено автомобіль марки Вольксваген Гольф 1992 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , а також вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_8 ., які 08 січня 2024 року, постановою дізнавача сектору дізнання Хустського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 визнано речовими доказами по кримінальному провадженню № 0000012.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вказаний автомобіль є знаряддям вчинення вказаного кримінального правопорушення та необхідно для подальшого проведення судово-криміналістичної експертизи.

У відповідності до норм ч. 1 ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 236 ч. 7 - при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частина 2 вказаної статті вказує на те, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: пункт 1) використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі сліди, пункт 3) є предметом кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 168 тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Тобто, вилучені в ході огляду місця події речі є тимчасово вилученим майном.

Метою накладення арешту є збереження речових доказів, з метою унеможливити розпоряджатися вищевказаним майном, щоб запобігти зникненню, втраті або пошкодженню відповідного майна.

Підставою для накладення арешту є те, що вилучений транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобі відповідно до ст.98 КПК України визнані речовими доказами згідно постанови слідчого, а тому виникла необхідність у кримінальному провадженні вжити заходи щодо збереження речових доказів у вигляді арешту вказаного майна та проведення експертиз.

В даному випадку вилучені автомобіль марки «Вольксваген Гольф», червоного кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який поміщено майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Хустського РУП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Вольксваген Гольф», номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , червоного кольору, серії НОМЕР_3 від 22.11.2011 року на ім`я ОСОБА_8 , яке поміщено до паперового конверту є предметом кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди, а тому в органу досудового розслідування виникла необхідність у проведення судово-трасологічної експертизи та технічної експертизи документів.

Враховуючи викладене, з метою запобігання зникненню, втраті чи частковому знищенню речових доказів по даному кримінальному провадженню, слід накласти арешт на автомобіль марки «Вольксваген Гольф», червоного кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який поміщено майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Хустського РУП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Вольксваген гольф», номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , червоного кольору, серії НОМЕР_3 від 22.11.2011 року на ім`я ОСОБА_8 , яке поміщено до паперового конверту.

В судове засідання дізнавач СД Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_4 не з`явився, подавши заяву про розгляд клопотання у його відсутності.

В судовому засіданні користувач вилученого майна ОСОБА_3 , пояснив, що не розуміє чому вилучено автомобіль. При перевірці встановлено, що мало місце пошкодження номера двигуна, а не номера шасі автомобіля. Автомобіль є старим і тому можливо у ньому мінявся двигун. Хотів би забрати автомобіль та поїхати.

На підставі ст. 172 ч.1 КПК України слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання у відсутності учасників кримінального провадження, які не з`явилися.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно ж до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано, у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки останнє містить в собі критерії визначені ч. 2 цієї статті Кодексу.

При цьому, слідчим суддею шляхом дослідження матеріалів провадження у порядку ст. 94 КПК України встановлено, що таке майно дійсно відповідає критеріям ст. 98 вказаного Кодексу, тобто існує дійсна сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно зберегло на собі його сліди.

Саме клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Зазначене у клопотанні майно відноситься до видів передбачених Главою 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

При цьому, у судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.

Даючи оцінку твердженню ОСОБА_3 про те, що було виявлено пошкодження номера двигуна, а не номера шасі автомобіля, суд констатує, що статтею 290 КК України передбачена відповідальність саме за знищення, підробку або заміну номерів двигуна ТЗ, а отже з метою встановлення всіх обставин, які мають значення для даного кримінального правопорушення, є необхідним проведення відповідних експертиз.

За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

Враховуючи, що автомобіль марки «Вольксваген Гольф», червоного кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Вольксваген гольф», номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , червоного кольору, серії НОМЕР_3 від 22.11.2011 року на ім`я ОСОБА_8 , відповідають критеріям, які визначені в ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами у справі, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, є речовими доказами у справі, відповідають критеріям тимчасово вилученого майна, то наявні підстави для накладання на них арешту.

Керуючись ст.ст. 132, 170-173,175, 309 КПК України слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання дізнавача СД Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_4 , за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000012 від 07.01.2024 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України про арешт тимчасово вилученого майна задоволити.

Накласти арешт на автомобіль марки «Вольксваген Гольф», червоного кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який поміщено на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області.

Накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Вольксваген гольф», номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , червоного кольору, серії НОМЕР_3 від 22.11.2011 року на ім`я ОСОБА_8 , яке поміщено до білого паперового конверту.

В силу ст. 175 КПК України, негайне виконання ухвали про арешт майна покласти на дізнавача СД Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_4 та прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_5 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити учасникам процесу, третім особам, власнику майна, які присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надіслати їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Повний текст ухвали виготовлено 10 січня 2024 р. о 15:00 год.

Слідчий суддя

Хустського районного суду: ОСОБА_1