КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/928/23
Провадження № 1-в/534/45/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року місто Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , засудженої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання Кременчуцького МС філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області про скасування звільнення від відбування призначеного вироком покарання щодо ОСОБА_5 ,

встановив:

На розгляд Комсомольського міського суду Полтавської області надійшло подання Кременчуцького МС філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області в якому порушується питання про скасування звільнення від покарання з випробуванням призначеного вироком засудженої ОСОБА_5 та направлення її в місця позбавлення волі для відбування призначеного вироком Комсомольського міського Полтавської області від 31.05.2023.

Подання обґрунтовано, тим, що вирок щодо засудженої ОСОБА_5 надійшов до Кременчуцького міського сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області 06.07.2023 року, та в цей же день прийнятий до виконаня. В той же день засужена була викликана на 10.07.2023 року до Кременчуцького МС для постановки на облік та ознайомлення з умовами відбування покарания та з покладеними та неї обов?язками, але ОСОБА_5 не з?явилася за викликом до Кременчуцького МС філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області з невідомих причии.

11.07.2023 року засуджена повторно була викликана до Кременчуцького Кременчуцького МС з питань пробації на 14.07.2023 року.

13.07.2023 року засуджена ОСОБА_5 з`явилася до Кременчуцького МС з питань пробації, де була ознайомлена з умовами відбування покарання з випробуванням

та покладеними на неї судом обов?язками, а саме: періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

01.08.2023 року ОСОБА_5 допустила неявку на реєстрацію до Кременчуцького МС з питань пробації без поважних причин, чим порушила обов?язок покладений на неї судом.

02.08.2023 року засуджена ОСОБА_5 за викликом з`явилася до Кременчуцького МС та надала пояснення з приводу не явки на реєстрацію 01.08.2023 року де вказала, що не з?явилася на чергову реєстрацію до Кременчуцького МС без поважної причини. Того ж дня засудженій було винесено попередження за фактом порушення обов?язку покладеного на неї судом.

17.10.2023 року гр. ОСОБА_5 допустила повторно неявку на чергову реєстрацію до Кременчуцького МС з невідомих причин. 18.10.2023 року засуджена ОСОБА_5 з`явилася за викликом до Кременчуцького МС та надала пояснення з приводу не явки на реєстрацію 17.10.2023 року де вказала, що не з?явилася на чергову реєстрацію до Кременчуцького МС в зв`язку з хворобою, але підтверджуючих документів свого звернення до лікувального закладу засуджена до органу пробації не змогла надати. Того ж дня засудженій було винесено друге попередження за фактом порушення обов?язку покладеного на неї судом.

За час перебування на обліку Кременчуцького МС з питань пробації засуджена ОСОБА_5 зарекомендувала себе негативно.

В судовому засіданні представник Кременчуцького МС філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_6 подання підтримала та просила його задовольнити.

Прокурор подання підтримав та просив його задовольнити.

Засуджена ОСОБА_5 проти подання заперечувала, посилаючись на його безпідставність. Ззаначила, що має проблеми з пам`яттю, погано орієнтується у часі, часто хворіє, однак до лікарів не звертається, лікується самостійно. Коли довідалась від працівників поліції номер телефону працівників органу пробації відразу зателефонувала, а потім з`явилась і написала пояснення про причини неявки.

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 проти подання заперечував посилаючись на недоцільність його задоволення, оскільки лише неявка тричи на реєстрацію до органу пробації за відсутності інших порушень, не може бути підставою для скасування звільнення від відбування покарання.

Заслухавши думку представника органу пробації, прокурора, захисника, засудженої, дослідивши матеріали подання та особової справи засудженої судом встановлено, що вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 31.05.2023 ОСОБА_5 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та їй призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням в порядку ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.

На підставі ст.76 КК України на засуджену ОСОБА_5 судом покладені обов`язки у вигляді зобов`язання повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Згідно з ч.2 ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до вимог ч.2 ст.166 КВК України, подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

В обгрунтування подання представника органу пробації вказує на те, що ОСОБА_5 не з`явилась на реєстрацію 10.07.2023 та допустила неявку на реєстрацію до Кременчуцького МС з питань пробації 01.08.2023 та 17.10.2023.

Судом встановлено, що у всі інші визначені дні ОСОБА_5 з`являлась на реєстрацію. Інших порушень не допускала, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягалась.

У відповідності до п.10 Постанови ПленумуВСУ від24.10.2003року №7«Про практикупризначення судамикримінального покарання» згідно ч.2 ст.78КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обовязків, визначених ст.76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до ст. 166 КВК України, у разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, уповноважений орган пробації застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Проте, матеріалами подання не доведено фактів умисного ухилення засудженої ОСОБА_5 від відбування покарання, умисного порушення нею умов призначеного випробування.

Відповідно до подання та пояснень ОСОБА_5 в судовому засіданні остання, не з`явилась до органу пробації 10.07.2023 і була повторно викликана на 14.07.2023, однак з`явилась 13.07.2023 року та повідомила про причини своєї неявки 10.07.2023, що підтверджується її власноручними поясненнями, що містяться в матеріалах особової справи. В подальшому ОСОБА_5 допустила неявку 01.08.2023, однак 02.08.2023 засуджена з`явилась та повідомила про причини своєї неявки через стан здоров`я. 17.10.2028 ОСОБА_5 допустила повторну неявку на реєстрацію, однак 18.10.2023 з`явилась до органу пробації та повідомила про причини своєї неявки.

Сам факт невиконання обов`язків, покладених на засуджену вироком суду, не може бути безумовним свідченням її небажання ставати на шлях виправлення, а отже і вагомою підставою для направлення засудженої для реального відбування покарання.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного подання щодо засудженої ОСОБА_5 . Поведінку засудженої не можна розцінювати як грубе порушення умов іспитового строку, а також як невиконання обов`язків, покладених на неї вироком суду, оскільки остання нових злочинів не вчиняла, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувалася, що свідчить про її прагнення стати на шлях виправлення та відсутність ознак ухилення засудженої від відбування покарання, а в матеріалах справи відсутні докази, які б поза достатнім сумнівом вказували на наявність підстав направлення звільненої від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком у даному випадку.

Суд вважає, що допущені ОСОБА_5 неявки на реєстрацію до органу пробації не є систематичними, інших підстав, що на даний час засуджена злісно ухиляється від виконання вироку Комсомольського міського суду Полтавської області від 31.05.2023 у поданні не наведено, а відтак подання органу пробації суд вважає передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.

За встановлених обставин, оцінюючи зібрані у провадженні докази в їх сукупності, вислухавши представника органу пробації, прокурора, засудженої та її захисника, суд вважає, що інших обов`язків засудженою не порушено, у зв`язку з чим на даний час необхідно у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання відмовити.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні подання Кременчуцького МС філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області щодо ОСОБА_5 про скасування звільнення від відбування призначеного вироком покарання - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1