КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києвіапеляційні скарги з доповненнями захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.10.2023 задоволено частково клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБУ ОСОБА_11 , погоджене заступником начальника другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_12 , та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування до 16.12.2023 включно.

Заяви ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 про передачу підозрюваного ОСОБА_7 на поруки залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 20.10.2023 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

_____________________________________________________________________________________

Справа № 761/37962/2023 Слідчий суддя - ОСОБА_16

Апеляційне провадження № 11-сс/824/6766/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Крім того, 20.10.2023 від захисника ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 надійшла апеляційна скарга, в якій захисник просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, посилаючись на порушення права на захист підозрюваного.

20.11.2023 від захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких апелянт зазначала, що при розгляді клопотання слідчим суддею допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та не враховано ряд обставин, зокрема:

- грубо порушено право на захист;

- не враховано необґрунтованість підозри та недостатність доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України;

- не надано оцінки тому, що до підозри внесено завідомо недостовірні дані;

- не враховано і не надано жодної оцінки тому, що дії ОСОБА_7 не є злочином, та підпадають під ознаки бойового імунітету;

- не враховано порушення підслідності, що потягнуло за собою незаконність вручення повідомлення про підозру;

- не враховано, що строки досудового розслідування закінчились 21.07.2023 року;

- не враховано відсутність ризиків, зазначених у статті 177 КПК України. Не зазначено обставин, які свідчать про те, що ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики;

- не зазначено обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою;

- не надано оцінку обставинам, передбаченим у ст. 178 КПК України;

- не встановлено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених у статті 177 КПК України;

- безпідставно відхилено клопотання про взяття підозрюваного на поруки;

- безпідставно не визначено заставу.

Зокрема, обгрунтовуючи доводи щодо порушення права на захист підозрюваного, апелянт зазначала, що в суді першої інстанції ОСОБА_7 повідомляв слідчому судді, що погано себе почуває, не був готовий до судового засідання, оскільки був впевнений, що його везуть до лікарні, не взяв із собою матеріалів справи і просив слідчого суддю відкласти розгляд справи, однак слідчий суддя, всупереч вимог КПК, продовжив розгляд клопотання.

Посилаючись на необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри, захисник зазначала, що органом досудового розслідування не встановлено коло повноважень ОСОБА_7 , окрім як адміністративних обов`язків щодо підлеглих.

Твердження сторони обвинувачення про те, що саме через дії ОСОБА_7 на аеродромі зосередились військові, військова техніка для зустрічі пілота російської федерації, є такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження, та внесені до підозри з метою штучного створення наявності в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.

Жодних заходів, які мають ознаки розвідувальної діяльності, ОСОБА_7 не здійснював, розвідувальну інформацію не отримував, а після звернення ОСОБА_17 за допомогою в реалізації плану з передачі ворожого літака російської федерації Збройним силам України, ОСОБА_7 , як того вимагає ст.ст. 12, 14 Статуту Внутрішньої служби Збройних сил України, одразу доповів своєму безпосередньому начальникові.

Оперативно-розвідувальні та контррозвідувальні заходи проводились виключно Службою безпеки України, за погодженням із вищим керівництвом Служби безпеки України.

Служба безпеки України була обізнана про зазначену спецоперацію, погоджувала її та не заперечувала проти її проведення.

ОСОБА_7 не міг та не здійснював жодних дій щодо зосередження на аеродромі ІНФОРМАЦІЯ_2 військовослужбовців, та не повідомляв про таке зосередження невстановленим особам. Крім того, ОСОБА_7 не залучав військовослужбовців Повітряних Сил ЗСУ до операції, останні діяли виключно за погодженням командування Повітряних Сил ЗСУ в межах своїх повноважень.

Підозра в частині перемовин ОСОБА_7 з пілотами грунтується на російських новинах, про що прямо вказано в матеріалах експертизи КНІДСЕ.

Крім того, апелянт посилалась на здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000408 з порушенням правил підслідності, з тих підстав, що згідно вимог ст. 216 КПК України, досудове розслідування інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення підлягає здійсненню слідчими органами Державного бюро розслідувань. При цьому, прокурор ОСОБА_18 , на переконання захисника, передав справу від Державного бюро розслідувань до неналежного органу за підслідністю, не оцінюючи при цьому ефективність дій Державного бюро розслідувань.

Також, на переконання захисника, строки досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000408 закінчились 21.07.2023, оскільки рішення слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва 14.07.2023 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000408 постановлене без участі підозрюваного, а відтак таке рішення прийняте слідчим суддею поза межами його повноважень.

Посилаючись на недоведеність продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, захисник зазначала, що органом досудового розслідування не наведено обставин та доказів того, що підозрюваний має намір виїхати за межі України чи переховуватись від органу досудового розслідування та суду або вчиняє будь-які дії для цього.

ОСОБА_7 жодного разу не вчиняв спроб ухилитися від органу досудового розслідування, останній прибував за кожним викликом слідчого на допит.

ОСОБА_7 має стійкі соціальні зв`язки: має постійне місце проживання, одружений, дружина має інвалідність, має трьох неповнолітніх дітей, на утриманні також має матір похилого віку, проходить військову службу, позитивно характеризується, та на переконання захисника, вказані обставини свідчать про відсутність ризику вчинення ОСОБА_7 дій, направлених на переховування від органу досудового розслідування та суду.

Наявність ризику незаконного впливу на свідків зі сторони підозрюваного прокурором не доведений, а слідчим суддею в ухвалі зазначений необгрутновано.

В оскаржуваному рішенні не вказано обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Крім того, слідчий суддя при розгляді клопотання не врахував вік та стан здоров`я підозрюваного, якому 48 років, та з моменту затримання та поміщення до ВЗДС його стан здоров`я з значно погіршився, а надання медичної допомоги в умовах ВЗДС є неможливим; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання; ті обставини, що ОСОБА_7 все працював в Службі безпеки України, Головному управлінні розвідки МОУ, добровільно був мобілізований 24.02.2022, численні службові та державні нагороди, раніше не судимий.

07.12.2023 у судовому засіданні під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав письмові доповнення до апеляційних скарг, в яких навів доводи, аналогічні доводам апеляційних скарг захисника ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Додатково у доповненнях захисник зазначав, що слідчі судді Шевченківського районного суду міста Києва під час розгляду судових проваджень щодо ОСОБА_7 проводили засідання та виносили рішення без повідомлення належним чином адвокатів і без їх

присутності, та не зважаючи на заяву підозрюваного про бажання бути

присутнім на судовому засіданні, проводили засідання без присутності ОСОБА_7 , в режимі відеоконференції.

Крім того, апелянт зазначав, що слідчими суддями у даному кримінальному провадженні було безпідставно задоволено необгрунтовані клопотання прокурор про здійснення судового розгляду у закритих судових засіданнях.

У судовому засіданні, під час апеляційного розгляду, 07.12.2023 надійшли заяви ОСОБА_19 , ОСОБА_14 , ОСОБА_20 та ОСОБА_15 про взяття підозрюваного ОСОБА_7 на особисту поруку, в яких останні зазначили, що поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, та зобов`язуються, за необхідності, доставити його на першу вимогу до органу досудового розслідування або суду.

У судове засідання поручителі ОСОБА_20 та ОСОБА_21 не прибули.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які підтримали апеляційні скарги з доповненнями, пояснення прокурорів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення апеляційних скарг та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, заслухавши пояснення поручителів ОСОБА_14 та ОСОБА_19 , вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційних скарг із поданими доповненнями, дослідивши заяви про взяття ОСОБА_7 на особисту поруку, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги з доповненнями та заяви ОСОБА_19 і ОСОБА_14 про особисту поруку ОСОБА_7 не підлягають задоволенню, а заяви ОСОБА_20 та ОСОБА_21 про особисту поруку ОСОБА_7 підлягають залишенню без розгляду, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000408 від 04.08.2022 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Організація і процесуальне керівництво досудовим розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора.

Згідно даних долученого до клопотання Єдиного реєстру досудових розслідувань, 07.12.2022 до реєстру внесено відомості за № 0000408 про те, що у період з квітня по липень 2022 року окремими військовослужбовцями Збройних сил України, в порушення чинного законодавства, у тому числі, внутрішніх нормативних документів ГУР МО України та Командування ССО, без погодження з ГУР МО України та прямими начальниками (командирами), проведено низку агентурних та розвідувальних заходів, так звану «спеціальну операцію», під час якої зосереджено на аеродромі «ІНФОРМАЦІЯ_2» техніку та особовий склад, а також представникам ЗСРФ розголошено інформацію військового характеру щодо розміщення у чітко визначений час і день кількох літаків ВПС ЗСУ та особового складу на території літовища «ІНФОРМАЦІЯ_2», які мали зустріти та супроводжувати російський винищувач, пілот якого, нібито, погодився перейти на бік України.

Унаслідок таких дій військовослужбовців Збройних сил України, які мають ознаки перевищення військовою службовою особою владних повноважень, представниками ЗСРФ використано відповідну інформацію та завдано масованого ракетного удару по вказаному летовищу, внаслідок чого загинув командир в/ч, отримали поранення НОМЕР_1 військовослужбовців, а також знищено 2 літаки, будівлі військової частини та пошкоджено військове майно (злітна смуга, транспортні засоби, літаки), а також знищено приватні транспортні засоби військовослужбовців, тобто настали тяжкі наслідки.

Як зазначено у клопотанні слідчого, органом досудового розслідування встановлено, що полковник ОСОБА_7 , будучи заступником начальника центру з оперативної роботи 5 окремого центру спеціальних дій командування руху опору та спеціальних дій Сил спеціальних операцій Збройних сил України та в подальшому виконувачем обов`язків цієї військової частини, діючи з перевищенням наданих йому як військовій службовій особі влади та службових повноважень, в умовах воєнного стану, організував та провів комплекс розвідувальних заходів, в тому числі з передачі військовослужбовцям збройних сил російської федерації окремих відомостей про зосередження на аеродромі «ІНФОРМАЦІЯ_2» (в.ч. НОМЕР_2 ), який розташований у АДРЕСА_1, військової техніки, сил та засобів, які в свою чергу, не пізніше 05.00 годин ранку 23.07.2022, здійснили запуск 9 крилатих ракет (семи типу «Калібр» та двох типу «Х-22») у напрямку аеродрому «ІНФОРМАЦІЯ_2», в результаті влучання яких заподіяно вищевказані наслідки, що у відповідності до Примітки 2 до статті 425 КК України спричинили шкоду, яка в п`ятсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та відноситься до тяжких наслідків.

Згідно долучених до клопотання матеріалів, зокрема даних протоколу затримання від 24.04.2023, цього ж дня о 08 год. 00 хв. ОСОБА_7 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

24.04.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у перевищенні військовою службовою особою влади чи службових повноважень, тобто умисному вчиненні в умовах воєнного стану дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень, що спричинило тяжкі наслідки, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25.04.2023 щодо підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22.06.2023 без визначення розміру застави.

Постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_22 від 14.06.2023 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000408 продовжено до трьох місяців.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19.06.2023 ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 21.07.2023 року включно.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.07.2023 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000408 продовжено до шести місяців, тобто до 21.10.2023.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.07.2023 ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 15.09.2023 року включно.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06.09.2023 ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 21.10.2023 року включно.

09.10.2023 підозрюваному ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, у перевищенні військовою службовою особою влади чи службових повноважень, тобто умисному вчиненні в умовах воєнного стану дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень, що спричинило тяжкі наслідки, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.10.2023 строк досудового розслідування у кримінальному проваджені продовжено до 8 місяців, тобто до 21.12.2023 включно.

17.10.2023 старший слідчий в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБУ ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва із клопотанням, погодженим заступником начальника другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_12 , в якому просив продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування на 60 днів, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.10.2023 задоволено частково клопотання слідчого, та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування до 16.12.2023 включно.

Цією ж ухвалою заяви ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 про передачу підозрюваного ОСОБА_7 на поруки залишено без задоволення.

З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, що підтверджується фактичним даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, зокрема копії наказів; протоколи допитів свідків; висновок судової експертизи звукозапису; акт службового розслідування в/ч НОМЕР_3 ; інформацію, надану СЗР, ІНФОРМАЦІЯ_1 на виконання запитів; висновок медико-криміналістичної експертизи; висновок судової будівельно-технічної експертизи; 17 висновків судово-медичних експертиз; висновок судової військової експертизи; висновок комісійної судової транспортно-товарознавчої експертизи; висновок комплексної судової вибухо-технічної експертизи, та інші долучені до клопотання матеріали, оцінюючи їх достатність для висновку про причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у кримінальному провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про продовження тримання ОСОБА_7 під вартою та встановлено, що необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, зокрема встановити та допитати свідків; провести одночасний допит вже допитаних осіб; дослідити можливу причетність до злочину інших осіб; вирішити питання про призначення та проведення додаткових експертиз; отримати відповіді на запити; та виконати ряд інших слідчих (розшукових) та процесуальних дій, без проведення яких закінчення досудового розслідування є неможливим.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на характер та наслідки кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження відомості і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, майновий та сімейний стан, репутацію, спосіб життя, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні детектива.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

При цьому, продовживши підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обгрунтовано не визначив розмір застави, враховуючи фактичні обставини та кваліфікацію інкримінованого йому злочину, зміст підозри та положення п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

З цих же підстав колегія суддів не убачає підстав для задоволення заяв ОСОБА_19 та ОСОБА_14 про взяття підозрюваного ОСОБА_7 на особисту поруку, оскільки на переконання колегії суддів, саме запобіжний захід у виді тримання під вартою буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне залишити без розгляду подані ОСОБА_20 та ОСОБА_15 заяви про взяття підозрюваного ОСОБА_7 на особисту поруку, оскільки вказані особи не прибули у судове засідання, що позбавляє суд апеляційної можливості впевнитись у тому, що вказані особи поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також у відповідності до вимог ч. 3 ст. 180 КПК України роз`яснити вказаним поручителям їх обов`язки та наслідки їх невиконання.

Доводи поданих апеляційних скарг про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисників в апеляційних скаргах щодо невідповідності викладених у підозрі відомостей фактичним обставинам справи, посилання на відсутність у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України з тих підстав, що він не здійснював розвідувальну діяльність, та не вчиняв дій щодо зосередження на аеродромі військовослужбовців і повідомлення невстановлених осіб про таке зосередження, а оперативно-розвідувальні та контррозвідувальні заходи проводились виключно Службою безпеки України, яка була обізнана про спецоперацію щодо ворожого літака, та не заперечувала проти її проведення, а також посилання на неналежність та недопустимість зібраних у справі доказів, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Посилання захисника ОСОБА_9 на те, що строки досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000408 закінчились 21.07.2023, з тих мотивів, що рішення слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва 14.07.2023 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000408 постановлене без участі підозрюваного, а відтак, на думку захисника, таке рішення прийняте слідчим суддею поза межами його повноважень, є безпідставними.

Такі доводи захисника зведені до незгоди із ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14.07.2023 про продовження строку досудового розслідування, яка не є предметом даного судового розгляду та не підлягає окремому апеляційному оскарженню. Згідно положень ч. 3 ст. 309 КПК України, заперечення проти такої ухвали може бути подане під час підготовчого судового провадження в суді.

Крім того, обгрунтувавши доводи про закінчення строку досудового розслідування фактично посиланням на незаконність, на думку захисника, ухвали слідчого судді про продовження строку досудового розслідування, захисником не враховано принцип правової визначеності.

Так, частина перша статті 129 Конституції України передбачає, що судове рішення є обов`язковим для виконання. Стаття 8 КПК України встановлює, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

В численних рішеннях, зокрема, у рішенні у справі «Рябих проти Росії», Європейський суд з прав людини зазначив, зокрема: «Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване статтею 6 § 1 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, яка декларує верховенство права як спільну спадщину Договірних Держав. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який вимагає, серед іншого, щоб коли суди остаточно вирішили справу, їхні рішення не могли бути поставлені під сумнів.

Як убачається із матеріалів судового провадження, строки досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000408 продовжено у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу, зокрема, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.10.2023 строк досудового розслідування у кримінальному проваджені продовжено до 8 місяців, тобто до 21.12.2023 включно, а відтак станом на день апеляційного розгляду строки досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000408 не закінчені.

Доводи захисників в апеляційних скаргах про те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000408 здійснюється неналежним органом з порушенням правил підслідності, визначених ст. 216 КПК України, фактично стосуються питань оцінки належності та допустимості зібраних у справі доказів. Однак з`ясування вказаних обставин не є предметом доказування при розгляді скарги на повідомлення про підозру та підлягають перевірці судом під час розгляду кримінального провадження по суті.

Крім того, як убачається із матеріалів судового провадження, постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_23 від 29.12.2022 у порядку ч. 5 ст. 36 КПК доручено здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000408 Головному слідчому управлінню Служби безпеки України. Доводи апелянтів про необгрунтованість вказаної постанови прокурора, згідно положень ч. 2 ст. 303 КПК України, можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Посилання захисників в апеляційних скаргах на те, що органом досудового розслідування не доведено продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають значення для кримінального провадження; незаконно впливати на свідків та інших учасників судового провадження у цьому ж кримінальному провадженні.

При цьому, посилання захисників на те, що підозрюваний жодного разу не вчиняв спроб ухилитися від органу досудового розслідування, прибував за кожним викликом до слідчого на допит, а також посилання на міцність соціальних зв`язків підозрюваного, самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного, та не свідчать про відсутність існування ризику переховування підозрюваного на наступних етапах досудового розслідування.

Оцінивши доводи сторони захисту у цій частині, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у справі належних доказів, які б підтверджували, що встановлені слідчим суддею ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, знищення, сховання або спотворення речей та документів та незаконного впливу на свідків та інших учасників судового провадження, на день апеляційного розгляду клопотання втратили свою актуальність.

Наведені захисниками відомості про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, одружений, має трьох неповнолітніх дітей та матір похилого віку, проходить військову службу, позитивно характеризується, добровільно був мобілізований 24.02.2022, має численні службові та державні нагороди, раніше не судимий, не спростовують висновків про продовження існування ризиків у кримінальному провадженні та не є достатніми підставами для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Стороною захисту не надано відомостей медичного характеру, які вказують на погіршення стану здоров`я ОСОБА_7 з моменту його затримання та утримання під вартою, та неможливість отримання ним необхідного лікування в умовах установи попереднього ув`язнення, а відтак доводи апелянтів про погіршення стану здоров`я ОСОБА_7 не можуть бути підставою для зміни останньому запобіжного заходу.

Колегією суддів ретельно перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження доводи захисників про порушення права на захист підозрюваного ОСОБА_7 під час розгляду клопотання слідчим суддею, обумовленого тим, що слідчий суддя не задовольнив клопотання підозрюваного про відкладення судового засідання з підстав поганого самопочуття підозрюваного та необхідності підготовки до судового засідання.

Так, як убачається із даних журналу судового засідання від 18.10.2023, слідчий суддя, заслухавши думку учасників судового провадження щодо заявленого клопотання про відкладення судового засідання та повідомлення підозрюваного ОСОБА_7 про погане самопочуття та доставлення його у судове засідання до приміщення суду шляхом обману, постановив ухвалу, якою зобов`язав Головне слідче управління СБ України провести дослідження фактів, викладених ОСОБА_7 щодо застосування насилля відносно нього шляхом обману при доставлені до Шевченківського районного суду м. Києві 18.10.2023, та зобов`язав Головне слідче управління СБ України вжити необхідних заходів з проведення медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_7 , та надання йому необхідної медичної допомоги, повідомивши Шевченківський районний суд м. Києва про результати виконання ухвали суду.

Крім того, слідчий суддя, розглянувши з дотриманням вимог ст. 350 КПК України клопотання захисника ОСОБА_9 про відкладення судового засідання з тих підстав, що 19.10.2023 Київським апеляційним судом відбудеться розгляд апеляційних скарг сторони захисту ОСОБА_7 , не знайшов підстав для його задоволення, про що на місці постановив відповідну ухвалу із занесенням до журналу судового засідання.

За таких обставин, колегія суддів не убачає допущеного слідчим суддею порушення права на захист підозрюваного, а тому доводи апелянтів у цій частині не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Доводи захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду на те, що слідчі судді Шевченківського районного суду міста Києва під час розгляду судових проваджень щодо ОСОБА_7 проводили засідання та приймали рішення без повідомлення належним чином адвокатів і без їх

присутності, та не зважаючи на заяву підозрюваного про бажання бути

присутнім на судовому засіданні, проводили засідання без присутності ОСОБА_7 , в режимі відеоконференції, а також безпідставно задовольняли необгрунтовані клопотання прокурора про здійснення судового розгляду у закритих судових засіданнях, фактично зведені до незгоди із ухвалами слідчих суддів, постановленими у межах інших судових проваджень щодо ОСОБА_7 , що не може бути предметом перевірки під час даного апеляційного провадження.

Предметом даного судового розгляду є ухвала слідчого судді від Шевченківського районного суду міста Києва від 18.10.2023, та при постановленні вказаної ухвали колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги з доповненнями захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2023 року, - без змін.

Заяви ОСОБА_19 та ОСОБА_14 про взяття підозрюваного на поруки залишити без задоволення.

Заяви ОСОБА_20 та ОСОБА_15 про взяття підозрюваного на поруки, - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3