Провадження 1-в/193/175/23
У Х В А Л А

іменем України

03 жовтня 2023 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , представника Софіївської ВК №45 _ ОСОБА_4 , (в режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_5 , (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка Дніпропетровської області клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання,

В С Т А Н О В И В:

11 вересня 2023 року на адресу Софіївського районного суду надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_5 , який наразі відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45)» (надалі Софіївська ВК-45), згідно якого останній просив звільнити його від подальшого відбуття покарання умовно-достроково.

Засуджений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 , під час судового розгляду справи клопотання ОСОБА_5 підтримали та просили звільнити його від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Представник виправної колонії у судовому засіданні своєї позиції щодо заявленого клопотання засудженого не висловив, вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 залишив на розсуд суду.

У судовому засіданні прокурор заперечив проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність для цього підстав.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали особової справи засудженого, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання у Софіївській ВК-45 за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 травня 2018 року за яким його засуджено за ч.3 ст.297, ч.1 ст.309, 70 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади або займатися господарською діяльністю строком на 2 роки з конфіскацією майна. Початок строку відбування покарання: 14.12.2019, кінець строку 14.12.2023.

Станом на дату звернення засуджений фактично відбув визначені п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України 2/3 призначеного судом строку покарання. Невідбута частина на момент розгляду складає: 2 місяці 3 дні.

На підставі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

В силу ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі;

Згаданою статтею передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

Так, під час вивчення матеріалів особової справи засудженого суд враховує не лише час перебування ним у Софіївській ВК-45, а й увесь період його відбування покарання.

Згідно характеристики засудженого, затвердженої 21 вересня 2023 року начальником Державної установи Софіївської ВК-45, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 18.12.2019. Під час утримання в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» характеризувався посередньо, порушень вимог режиму утримання не допускав. Заохочень не мав.

З 15.01.2020 року міру кримінального покарання відбував в Державній установі «Личаківська виправна колонія (№ 30)». Характеризувався негативно. Допускав порушення режиму утримання за, що був покараний 1 раз правами начальника установи. Заохочень не мав. З 29.01.2020 року міру кримінального покарання відбував в МОБ при Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)». Характеризувався посередньо. Стягнень та заохочень не мав. З 26.02.2020 року міру кримінального покарання відбував в Державній установі «Личаківська виправна колонія (№ ЗО)». Характеризувався посередньо. Стягнень та заохочень не мав.

З 07.03.2020 року міру кримінального покарання відбуває в Державній установі «Софіївській виправній колонії (№45)». Характеризується позитивно. Допускав порушення вимог режиму утримання за що був покараний правами начальника установи 2 рази які погашені у встановленому законом порядку. Має 1 заохочення у вигляді Подяки накладене правами начальника установи за підсумками 2 кварталу 2022 року. За станом здоров`я є інвалідом 1 групи, за власним бажанням без оплати праці залучений до роботи днювальним медико-санітарної частини. До роботи ставиться позитивно та сумлінно виконує покладені на нього обов`язки. За власним бажанням виконує роботи по самообслуговуванню та благоустрою місць позбавлення волі, до їх виконання ставиться позитивно. Спальне місце утримує у належному санітарному стані, зовні охайний, дотримується встановлених санітарно-гігієнічних вимог. Заходи виховного характеру відвідує регулярно, реагує на них завжди позитивно. Залучений до участі в реалізації програми диференційованого виховного впливу «Правова просвіта». У стосунках з представниками адміністрації колонії ввічливий, тактовний. За характером емоційно-врівноважений, до проявів внутрішньої або зовнішньої агресії не схильний. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов, отримує від них посилки , передачі, цінує ці зв`язки. За вироком суду позову не має. Виконавчі листи до установи не надходили. Вину у скоєному злочині визнає повністю, надає належну оцінку скоєному. Відповідно до висновку щодо ступеня виправлення засудженого затверджений наказом Міністерства юстиції України №294/5 від 19.01.2023 року засуджений довів своє виправлення.

Крім того, суд зауважує, що ОСОБА_5 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений, зокрема:

1)22.06.2005 року Дрогобицьким районним судом Львівської області за ч. 3 ст.185, 69, 75 Кримінального кодексу України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.

2)29.12.2005 року Дрогобицьким районним судом Львівської області за ч. 3 ст. 185 , 71 Кримінального кодексу України до 3 років 3 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

В силу ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Згаданою статтею передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Згідно матеріалів особової справи вбачається, що засуджений на протязі всього часу відбування покарання мав 4 (чотири) стягнення (28.01.2020, 16.06.2020, 23.03.2021, 22.10.2021), при цьому лише один раз, 14.04.2022, заохочувався правами начальника установи за сумлінну поведінку та ставлення до праці.

Крім того, варто звернути увагу також на той, факт, що засуджений систематично вчиняв злочини проти власності, був один раз звільнений від відбування покарання з іспитовим строком, вказане свідчить, що засудженому надавалась можливість на виправлення, однак засуджений належних висновків для себе не зробив і знову вчинив та продовжує вчиняти злочини.

Окрім того, згідно ухвали Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2023 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання, відмовлено, яка згідно ухвали Дніпровського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року залишена без змін.

Після винесення ухвали суду від 10 січня 2023 року і по день звернення ОСОБА_5 з клопотанням до суду жодних доказів позитивних змін у поведінці останнього, які б давали підстави стверджувати про її сумлінність і можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, не відбулось. 4 постанови про стягнення та постанову про заохочення засудженого прийнято до 14.04.2022 року, що вже було предметом розгляду як суду першої так і апеляційної інстанції.

Згідно наданого висновку від 19.09.2023 року , засуджений став на шлях виправлення, але суд не бере до уваги даний висновок як безумовну підставу для застосування положень ст.. 81 КК України, оскільки він є окремою обставиною та доводить позитивні тенденції у поведінці засудженого ОСОБА_7 , але у сукупності не доводить виправлення засудженого.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відсутні підстави, які б переконливо вказували на сумлінну поведінку засудженого і те, що ставленням до праці він довів своє виправлення, тому на час розгляду його відповідного клопотання не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відтак, беручи до уваги, що за вироком суду ОСОБА_5 хоч і відбув 2/3 частини строку призначеного покарання, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, поведінку засудженого протягом всього строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх даних в сукупності, і є правом, а не обов`язком суду, суд вважає, що для досягнення цілей покарання засуджений ще потребує нагляду в умовах відбування покарання у виді позбавлення волі, тому в задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.537,539 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання, - відмовити.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, захисник можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області, а засуджений, який перебуває у місцях позбавлення волі, у той же строк і порядок, але з дня отримання копії повного тексту цієї ухвали.

Повний текст ухвали суду оголошено 04 жовтня 2023 року о 10:40 год.

Суддя ОСОБА_1