ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2023 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарях - ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

обвинуваченого - ОСОБА_13 ,

потерпілого - ОСОБА_14 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.08.2019 року за № 0003780 відносно

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чапаєве Кегичівського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2

з кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18.08.2019 близько 19:40 годин, ОСОБА_13 , зі своєю співмешканкою ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та особою, відносно якого матеріали виділені в окреме провадження, на автомобілі ДЕУ Ланос д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_16 , проїжджали по вул. Генерала Удовиченко в м. Харкові, де їм не сподобалось, що попереду них з правого боку проїжджої частини їхали на велосипеді раніше їм незнайомі ОСОБА_14 та ОСОБА_18 , яким ОСОБА_13 подав звуковий сигнал, а ОСОБА_16 образила їх нецензурною лайкою. Коли автомобіль зупинився і водій ОСОБА_16 вийшла з нього, то ОСОБА_14 проїжджаючи повз запитав навіщо подавати звуковий сигнал, коли можливо проїхати, на що ОСОБА_16 продовжила ображати його нецензурною лайкою, сіла в автомобіль і проїхавши далі, наздогнавши ОСОБА_14 , різко зупинила автомобіль, перекривши таким чином дорогу велосипедистам. ОСОБА_13 , підтримуючи неправомірні дії своєї співмешканки по відношенню до ОСОБА_14 , використовуючи цей надуманий привід, вийшов з автомобіля і находячись у громадському місці - навпроти будинку за адресою: м. Харків, вул. Генерала Удовиченко, 62, маючи злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, бажаючи продемонструвати своє явне нехтування до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, не звертаючи увагу на присутність інших громадян, прагнучи самоствердитися за рахунок приниження інших осіб і протиставити себе їм, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_14 та безпричинно, з хуліганських спонукань, проявляючи особливу зухвалість, наніс йому два удари кулаками рук в ділянку обличчя, від яких останній впав на землю, а ОСОБА_13 продовжуючи свої хуліганські дії, наніс декілька ударів ногами ОСОБА_14 в ділянку тулубу. Коли потерпілий ОСОБА_14 піднявся, ОСОБА_13 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, наніс не менше десяти ударів кулаками рук в обличчя ОСОБА_14 . В цей момент, особа, відносно якого матеріали виділені в окреме провадження, який знаходився в автомобілі ДЕУ Ланос д.н.з. НОМЕР_1 , підтримуючи хуліганські дії ОСОБА_13 , маючи злочинний умисел, спрямований на грубе групове порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, також бажаючи продемонструвати своє явне нехтування до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, не звертаючи увагу на присутність інших громадян, прагнучи самоствердитися за рахунок приниження інших осіб і протиставити себе їм, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вийшов з автомобіля, підійшов до ОСОБА_14 та безпричинно, з хуліганських спонукань, проявляючи особливу зухвалість, одночасно із ОСОБА_13 , наніс не менше десяти ударів кулаками рук та ніг ОСОБА_14 в область голови та тулубу.

В результаті спільних з особою, відносно якого матеріали виділені в окреме провадження, хуліганських дій ОСОБА_13 , які тривали і вперто не припинялися ними впродовж приблизно 10 хвилин і були припинені лише після втручання сторонніх громадян та виклику співробітників поліції, був грубо порушений громадський порядок, а потерпілому ОСОБА_14 , були спричинені, згідно висновку експерта № 09-1143/2019 від 20.09.2019 наступні тілесні ушкодження: забита рана у лобній ділянці праворуч, яка загоїлась з утворенням рубця, яка відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також синці у правій та лівій навколоочних ділянках, у лобній ділянці по умовній серединній лінії, у лівій скроневій ділянці, у ділянці проекції правого та лівого соскоподібного відростку, на передній поверхні лівої гомілки у верхній третині; крововилив на слизовій оболонці верхньої губи по умовній серединній лінії; садно на передній черевній стінці у ділянці лівого підребер`я, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями ОСОБА_13 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 2 ст. 296 КК України, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України не визнав та вказував, що вони разом з ОСОБА_16 , іншою дівчиною та особою, відносно якого матеріали виділені в окреме провадження, їхали 18.08.2019 близько 19:40 годин, на автомобілі ДЕУ Ланос д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_16 , проїжджали по вул. Генерала Удовиченко в м. Харкові. Перед ними їхали 2 особи на велосипедах, як потім з*ясувалось це був ОСОБА_14 та ОСОБА_18 , і вони їхали більше ніж 1 метр від обочини. Вони їм посигналили, однак потім коли вони зупинились біля магазину, то ОСОБА_14 висловлював нецензурні слова на його дівчину - ОСОБА_20 . В подальшому, коли вони поїхали, то догнали велосипедистів і він сказав ОСОБА_14 , що не можна ображати дівчину, тоді ОСОБА_14 вдарив ногою по автомобілю, а він вийшов з автомобіля і вдарив ОСОБА_14 кулаком у голову. В них з ОСОБА_14 зав*язалась бійка, вони впали, ОСОБА_14 його хватав за ноги, він від нього відбивався, можливо ногами і попадав по ОСОБА_14 , як відбивався. Потім, коли він хотів поїхати, то ОСОБА_14 почав знімати на телефон автомобіль, він забрав в нього телефон, хотів видалити фото, однак вони не змогли це зробити і він викинув телефон у траву. Він сів в автомобіль, а ОСОБА_14 бив його ногами. Весь конфлікт був 5-7 хвилин на дорозі. Потім, якийсь чоловік вийшов з двору, біля якого стояв автомобіль і вдарив його драбиною, попав по руці і зламав йому руку. Він був у шоці і вони тоді поїхали. Алкоголь він не вживав. З автомобіля він виходив один, заступитися за свою дівчину. Позовні вимоги не визнає, однак в подальшому в судовому засіданні пояснював, що кається та хотів відшкодувати шкоду потерпілому, однак потерпілий не захотів з ним зустрічатись.

Незважаючи на невизнання своєї провини обвинуваченим, суд, дослідивши показання останнього, вислухавши показання потерпілого та свідків, дослідивши інші докази у справі, вважає, що провина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину доведена повністю і підтверджується наступними доказами.

-Показаннями потерпілого ОСОБА_14 , який пояснив в судовому засіданні, що 18.08.2019 близько 19:40 годин, він зі своєю дівчиною ОСОБА_18 їхали по вул. Г.Удовиченка в м. Харкові на велосипедах з правою сторони дороги. Почули сигнал автомобіля і їх обігнав автомобіль ДЕУ Ланос д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням дівчини, як потім з*ясувалось ОСОБА_16 . В автомобілі також були чоловіки - ОСОБА_13 та ОСОБА_21 . Вони кричали чому ми їздимо, виражались нецензурними словами, потім коли зупинилися, він їм сказав - навіщо сигналити?, і вони поїхали далі. Автомобіль потім їх наздогнав та став підрізати (обгоняти та різко гальмувати перед ними, не давав їхати). Потім, автомобіль зупинився і з автомобіля вийшов ОСОБА_13 та став його бити рукою в обличчя, він захищався. Потім, ОСОБА_13 його бив руками, ногами. Він хотів сфотографувати автомобіль, однак ОСОБА_13 вихватив телефон, його дівчина забрала в них телефон. Із автомобіля вийшов ОСОБА_23 і вони з ОСОБА_13 стали ще вдвох його бити і руками, і ногами. Все це бачили люди на вулиці, і за ними також їхали інші велосипедисти (чоловік і жінка), яки зупинились. І ОСОБА_13 , і ОСОБА_23 були у стані алкогольного сп*яніння, оскільки він чув запах алкоголю. Потім, вийшов якійсь чоловік зі двору напроти дороги і вдарив дробиною ОСОБА_13 , і тільки тоді ОСОБА_13 , ОСОБА_23 сіли в автомобіль та поїхали, а йому викликали швидку допомогу та поліцію.

Подав до суду цивільний позов про стягнення з ОСОБА_13 моральної шкоди на суму 50000 грн., оскільки від протиправних дій обвинуваченого у нього були ушкодження, в нього був стрес, він не міг нормально харчуватись із-за рани на губі, відчував страх за своє життя та здоров*я.

Провина обвинуваченого у скоєному також підтверджується показаннями свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 .

Так, свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснила, що вона 18.08.2019 близько 19:40 години разом з ОСОБА_14 їхала на велосипедах по вул. Г.Удовиченко в м. Харкові з правої сторони дороги, як їздили завжди. Їх обігнав автомобіль ДЕУ Ланос, який сигналив, і люди в автомобілі на них сварились нецензурними словами. Потім, коли автомобіль зупинився біля магазину, а вони проїзжали повз них, то ОСОБА_14 їм зробив зауваження, що навіщо вони сигналили. Вони проїхали далі, а автомобіль їх наздогнав та почав підрізати, не давав проїхати. Коли автомобіль зупинився, з нього вийшов ОСОБА_13 та почав бити ОСОБА_14 по голові руками. Вона кричала щоб той зупинився. Під*їхали ще двоє велосипедистів, які все бачили. Потім, ОСОБА_13 сів в автомобіль і ОСОБА_14 хотів сфотографувати автомобіль, однак цей чоловік забрав у ОСОБА_14 телефон та хотів уїхати, і вона забрала цей телефон. Потім, з автомобіля вийшли 2 чоловіка, як потім з*ясувалось, це були ОСОБА_13 та ОСОБА_23 та стали знов бити ОСОБА_14 і руками, і ногами. Тільки, коли якійсь чоловік вийшов з двору з дробиною та вдарив ОСОБА_13 , то вони всі злякались, сіли в автомобіль та поїхали. ОСОБА_14 був сильно побитий, вони викликали йому швидку допомогу і поліцію. Від чоловіків з автомобіля пахло алкоголем.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні пояснював, що він в серпні 2019 року катався на велосипедах по вул. Г.Удовиченко в м. Харкові з дружиною ввечері. Перед ними їхала на велосипедах молода пара - хлопець з дівчиною, яких обігнав автомобіль Ланос та сигналив їм. Потім, вони бачили, що автомобіль стоїть на дорозі, велосипеди лежать, а двоє хлопців з автомобіля б`ють хлопця молодого, який їхав на велосипеді, дівчина - велосипедист бігає, оскільки хотіли телефон забрати в неї. 2 хлопця били велосипедиста і руками, і ногами, і коли той падав, також його били. Потім, прибіг чоловік з палкою і хлопці сіли в автомобіль і поїхали, а вони викликали поліцію та швидку допомогу велосипедисту, оскільки той був дуже побитий та в крові.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні пояснювала, що вона в серпні 2019 року їхала на велосипеді по вул. Г.Удовиченко в м. Харкові з чоловіком ввечері. Перед ними їхали на велосипедах хлопець з дівчиною. Потім їхав автомобіль Ланос, за кермом була жінка нетвереза. Автомобіль став прижимати велосипедиста хлопця до обочини, люди в автомобілі ображали нецензурними словами хлопця на велосипеді, від товчка автомобіля велосипедист впав. Вийшов з автомобіля чоловік із-за переднього сидіння, якого впізнає в суді, як обвинуваченого ОСОБА_13 і став бити хлопця. Дівчина - велосипедист знімала на телефон, в неї другий хлопець з автомобіля став забирати телефон. а дівчина за кермом також ображала велосипедиста і словами допомагала хлопцю, що бив. Потім всі сіли в автомобіль, хотіли поїхати, однак конфлікт почався знов і 2 хлопця вийшли знов з автомобіля і стали бити велосипедиста вдвох і руками, і ногами. Обвинувачений 4 рази ногами бив потерпілого. Якийсь чоловік вийшов з двору і став відганяти від велосипедиста чоловіків, щоб вони припинили бити того. Також пояснювала, що хлопці із автомобіля були нетверезі, сварилися нецензурними словами на всю дорогу, все це було 4-5 хвилин. Потерпілий по автомобілю не бив.

Провина обвинуваченого у вчиненому підтверджується також письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, достовірність яких не викликає у суду сумнівів, а саме:

- заявою потерпілого ОСОБА_14 в поліцію від 18.08.2019 року, в якій він просить прийняти заходи реагування до невідомих чоловіків, які 18.08.2019 року за адресою: м. Харків, вул. С.Ковпака, 62 нанесли йому удари та поїхали з місця на автомобілі д.н. НОМЕР_1 .

- висновками фахівця з питань судово-медичної експертизи КЗОЗ ХОБСМЕ №1164-2019 від 28.08.2019 та №09-1143/2019 від 20.09.2019 року, згідно яких у ОСОБА_14 мали місце забита рана у лобній ділянці праворуч, яка загоїлась з утворенням рубця, синці у правій та лівій навколо очних ділянках, у лобній ділянці по умовній серединній лінії, у лівій скроневій ділянці, у ділянці проекції правого та лівого соскоподібного відростку, на передній поверхні лівої гомілки у верхній третині, крововилив на слизовій оболонці верхньої губи по у мовній серединній лінії, садно на передній черевній стінці у ділянці лівого під ребер*я. Ці ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості діючих поверхонь яких не відобразилися, забита рана за механізмом удару, синці та крововилив за механізмом удару або удару-стиснення, садно за механізмом тертя-ковзання та могли бути отримані у строк, на який посилається освідуваний. За ступенем тяжкості забита рана, яка загоїлась з утворенням рубця, належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров*я, тривалість якого перевищує 6 днів, але не перевищує 3 тижнів. За ступеням тяжкості синці, крововилив та садно викликають незначні скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень згідно «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № б МОЗ України від 17 січня 1995 року. Враховуючи кількість та локалізацію тілесних ушкоджень, розташованих у різних анатомічних ділянках та площинах тіла ОСОБА_14 , можливість їх утворення внаслідок одноразового падіння потерпілого на площині (тобто з «висоти власного зросту»), виключається. Показання ОСОБА_14 , що викладені у протоколі проведення слідчого експерименту від 17.09.2019 року, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним у частині механізму утворення та способу спричинення встановлених у нього тілесних ушкоджень.

- даними про звернення ОСОБА_14 18.08.2019 року до КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги».

- даними у протоколі проведення слідчого експерименту від 17.09.2019 з ілюстративним матеріалом до нього, за участі потерпілого, який розказав та показав яким чином йому було спричинено тілесні ушкодження, зафіксовано механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому.

- даними у протоколі проведення слідчого експерименту від 19.09.2019 з ілюстративним матеріалом до нього, за участі свідка ОСОБА_18 , яка розказала та показала яким чином було спричинено тілесні ушкодження потерпілому при подіях 18.08.2019 року.

- даними у протоколі огляду диску аудіо запису підсистеми «АРМ 102» ІПНП 18.08.2019 року. (а.с. 29-34 т.2), які були досліджені в судовому засіданні.

- постановою про визнання речовим доказом від 25.09.2019 року.

- даними у протоколі огляду диску відеозаписів з нагрудних відео реєстраторів патрульних поліцейських 18.08.2019 року, які були досліджені в судовому засіданні.

- постановою про визнання речовим доказом від 25.09.2019 року.

- даними у протоколах пред*явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.09.2019, за якими потерпілий ОСОБА_14 , свідок ОСОБА_18 , свідок ОСОБА_28 впізнали ОСОБА_13 , який 18.08.2019 року на вул. Г.Удовиченко в м. Харкові спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_14 .

Всі вище перелічені та досліджені в судовому засіданні докази не викликають у суду сумніву, оцінені судом як належні та допустимі письмові докази, що містять інформацію про предмет доказування у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За правилами статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Докази повинні бути належними та допустимими в розумінні ст.ст. 85-86 КПК України.

Недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 87-89 КПК України судом не встановлено. Порушень вимог КПК України, які б могли спростувати висновки суду під час розгляду справи судом встановлено також не було.

Всі досліджені судом обставини під час розгляду справи свідчать про безпідставність доводів обвинуваченого в судовому засіданні щодо відсутності його провини у вчиненому та розцінюється судом як позиція захисту від обвинувачення та бажання обвинуваченого уникнути покарання за скоєне, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує йому.

Таким чином, всіма дослідженими доказами під час розгляду справи встановлено, що в діях ОСОБА_13 наявні ознаки кримінального правопорушення, що судом кваліфіковано за ч.2 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.(хуліганство).

Суспільна небезпечність хуліганства полягає в тому, що це один з небезпечних і поширених злочинів проти громадського порядку, тобто комплексу суспільних відносин, які забезпечують нормальні умови життя людей у різних сферах суспільно корисної діяльності, спокійний відпочинок і дотримання правил поведінки в суспільному житті і побуті. Злочинним визнається тільки таке грубе порушення громадського порядку, яке вчинене з мотивів явної неповаги до суспільства і супроводжувалося особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

З об`єктивної сторони хуліганство є суспільно небезпечною дією, що грубо порушує громадський порядок. Діями, що грубо порушують громадський порядок, закон визнає тільки такі, які спричинили істотну шкоду особистим чи суспільним інтересам і відрізнялись особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Зміст грубості порушення громадського порядку слід визначати з урахуванням характеру хуліганських дій, їх наслідків, місця і тривалості їх вчинення, кількості потерпілих, їх вік, стан здоров`я, суттєвість порушення їх інтересів.

Наявність ознак грубого порушення громадського порядку підтверджується всіма дослідженими доказами щодо обставин подій, які відбувалися на проїжджій дорозі, де обвинувачений за участі свідків, які бачили конфлікт, чули нецензурну лайку, побиття потерпілого, вчинив хуліганські дії.

Також, не є доведеними доводами обвинуваченого про те, що потерпілий пошкодив автомобіль, на якому пересувався ОСОБА_13 та спричинив обвинуваченому також тілесні ушкодження, оскільки дані доводи нічим не підтверджені під час судового розгляду.

А показання свідка ОСОБА_16 про те, що потерпілий перший почав конфлікт, бив по автомобілю, зламав руку ОСОБА_13 суд сприймає критично, оскільки даний свідок є зацікавленою особою, яка була за кермом автомобіля Деу Ланос, за її неправомірних дій почався конфлікт на дорозі, і саме за неї, з його слів заступився обвинувачений.

Судом надана належна оцінка всім дослідженим доказам по справі, враховуючі і те, що обвинувачений та потерпілий раніше не були знайомі, побачили друг друга вперше на проїжджій частині по вул. Г.Удовиченка у м. Харкові, при цьому ОСОБА_13 , порушуючи порядок, загальноприйняті норми поведінки, знаходячись в громадському місці - проїжджій частині дороги, використовуючи малозначний привід для конфлікту, виявляв явну неповагу до суспільства, що супроводжувалося образливою лайкою на адресу потерпілого та нанесенням останньому тілесних ушкоджень.

А тому, на підставі повного дослідження всіх доказів по справі суд приходить до висновку, що провина обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненому, з кваліфікацією його дій за ч.2 ст. 296 КК України повністю доведена під час судового розгляду і суд приходить до висновку про невідповідність пояснень обвинуваченого дослідженим в судовому засіданні доказам, що свідчать про його провину у кримінальному правопорушенні, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та відсутність даних про обставини, які б могли спростувати наявність причинного зв*язку між діями ОСОБА_13 та наслідками, що сталися у вигляді грубого порушення громадського порядку.

Також, суд вважає необґрунтованими доводи обвинуваченого про те, що другий учасник конфлікту, відносно якого матеріали виділені в окреме провадження, не приймав участі у конфлікті, не бив потерпілого та не виходив з автомобіля, оскільки зазначене спростовується всіма дослідженими доказами в суді, в тому числі і показаннями свідків в судовому засіданні, які підтверджували, що двоє хлопців, які були в автомобілі били потерпілого на дорозі.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, дії обвинуваченого під час вчинення злочину, особу обвинуваченого, його вік, спосіб його життя та склад родини, відсутність обставин, що пом*якшують та обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, ті обставини, що обвинувачений раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався.

Вивченням особи ОСОБА_13 встановлено, що той є громадянином України, має середню освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, зареєстрований та проживає в м. Харкові, за місцем мешкання характеризується задовільно, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_13 судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_13 судом не встановлено.

При цьому, суд зазначає, що посилання в обвинувальному акті щодо перебування ОСОБА_13 в стані алкогольного сп*яніння в момент подій 18.08.2019 року нічим не підтверджено і докази на підтвердження алкогольного сп*яніння обвинуваченого в матеріалах справи відсутні.

Беручи до уваги вищенаведене, при обранні міри покарання обвинуваченому суд виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України та враховує тяжкість вчиненого правопорушення, дані по особі обвинуваченого, наведені вище, дії його під час вчинення кримінальних правопорушень та під час судового розгляду, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, його відношення до скоєного, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, і вважає необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів обрати покарання в межах санкції статті, що інкриміноване, а саме у виді позбавлення волі.

Однак, в силу вимог ст. 75 КК України, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_13 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього в силу ст.76 КК України обов`язки. При цьому, суд приходить до висновку, що даний вид покарання є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Згідно з вимогами ч.1 ст. 75 КК України та з врахуванням висновків, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» зі змінами, суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен урахувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

Роз*яснено, що судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання - особам, які вперше вчинили злочини і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо. Коли санкція закону, за яким особу визнано винною, нарівні з позбавленням волі на певний строк, передбачає більш м`які види покарання, при постановленні вироку потрібно обговорювати питання про призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

При вирішенні питання щодо звільнення ОСОБА_13 від відбування призначеного покарання з випробуванням, судом враховано тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення згідно ст. 12 КК України, ті обставини, що той раніше не судимий, не одружений, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно.

А тому, комплексне врахування всіх цих обставин справи та даних вивченням по особі обвинуваченого свідчить про те, що виправлення ОСОБА_13 можливе без реального відбуття ним покарання за кримінальне правопорушення, що є предметом судового розгляду та можливість звільнення його з випробуванням, надавши йому шанс виправитися та зробити висновки після даних подій, відшкодувати завдану шкоду.

Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку ст.100 КПК України.

Стосовно цивільного позову потерпілого ОСОБА_14 про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Згідно вимог ч.1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Обгрнутовуючи вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000 грн., ОСОБА_14 вказує, що йому діями ОСОБА_13 було спричинено тілесні ушкодження, а ці обставини окрім фізичного болю спричинили в нього нервовий стрес, душевні страждання, відчуття страху та тривоги.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка згідно п.1,3 ч.2 зазначеної статті полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичної особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди", обов`язковому з*ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювана та вина останнього в її заподіянні. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин.

Дослідивши матеріали справи та враховуючи обставини подій 18.08.2019, яка сталася з провини обвинуваченого ОСОБА_13 , враховуючи, що потерпілий отримав тілесні ушкодження внаслідок цих подій, події сталися в громадському місці на дорозі, в присутності інших людей, враховуючі встановлені обставини особливої зухвалості дій обвинуваченого, суд, визначаючи розмір моральної шкоди враховує, що в результаті дій обвинуваченого потерпілому - цивільному позивачу завдано моральних та фізичних страждань у зв*язку з подіями та тілесними пошкодженнями внаслідок цього.

Враховуючи викладене та обставини скоєного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають задоволенню частково та стягненню з обвинуваченого ОСОБА_13 на користь потерпілого - цивільного позивача суму у розмірі 20000 грн., і саме така сума відшкодування моральної шкоди є достатньою та обґрунтованою, враховуючи всі обставини справи.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд -

Ухвалив:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст. 296 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_13 від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України із іспитовим строком на 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього в силу ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд покладає обов`язки, передбачені ст. 76 КК України необхідні і достатні для її виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання. Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази (диски з відеозаписом), які зберігаються в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах справи.

Цивільний позов ОСОБА_14 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_14 у відшкодування моральної (немайнової) шкоди суму в розмірі 20000 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1