н/п 1-кс/490/7845/2023
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А

про накладення арешту на майно

18 грудня 2023 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000538 від 09.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор, звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 10.10.2020 ТСЦ 1841 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та є речовими доказами, то прокурор вважає, що виникла необхідність у його арешті.

Вказує, що вилучене майно саме по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки вказані речі, можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження внаслідок вчинення особою кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення збереження вказаних речових доказів. У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

А тому прокурор звернувся до суду з відповідним клопотанням, яке просить задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, просив про розгляд клопотання за його відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього письмові документи, вважаю, що клопотання слід задовольнити виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 09.12.2023 під час несення служби у Центральному районі міста Миколаєва у складі екіпажу «Корвет-403» під час патрулювання, рухаючись по проспекту Центральному у напрямку вулиці Інженерної у місті Миколаєві, помічено транспортний засіб марки «Audi» моделі«A4», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався під час комендантської години. Після зупинки транспортного засобу за адресою: м. Миколаїв, проспект Центральний, 157, за кермом виявлено водія, який представився як ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на вимогу пред`явив посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 10.10.2020 наім`я ОСОБА_4 з ознаками підробки. Під час перевірки документів за базою ІТС «ІПНП», посвідчення водія НОМЕР_1 зареєстроване на іншу особу. Крім того, посвідчення водія мало невідповідний шрифт, розмиті захисні знаки та невідповідність матеріалу, з якого виготовлене посвідчення.

09.12.2023 в ході огляду ОСОБА_4 добровільно видав посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 10.10.2020 на ім`я ОСОБА_4 , яке вилучено та поміщено до сейф. пакету WAR1339321.

У ході відібрання пояснень ОСОБА_4 повідомив, що у серпні 2022 року для виконання бойових завдань через свого знайомого придбав посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 10.10.2020. Після придбання підробленого документу ОСОБА_4 почав використовувати його у власних цілях. У подальшому, а саме 09.12.2023 приблизно о 02 годині 20 хвилин, коли він керував транспортним засобом марки «Audi» моделі«A4», д.н.з. НОМЕР_2 , за порушення комендантської години був зупинений працівниками УПП в Миколаївській області. На вимогу працівників поліції ОСОБА_4 пред`явив посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 10.10.2020 на своє ім`я.

Постановою дізнавача від 11.12.2023 року у кримінальному провадженні вказане майно визнано речовими доказами.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Крім цього, п.1 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення).

При цьому, суд наголошує, що статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Так, у справах "Бакланов проти Росії" (рішення від 9 червня 2005 р.), "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним.

Згідно ст.7,16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Згідно ч.4 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб

Зважаючи на вищенаведене та з урахуванням того, що вилучене майно, на яке прокурор просить накласти арешт, саме по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, внаслідок вчинення особою кримінального правопорушення, з метою забезпечення збереження вказаних речових доказів, а також враховуючи право особи користуватися своєю власністю, переслідуючи легітимну мету щодо пропорційності по відношенню до переслідуваної мети, суд вважає обґрунтованим клопотання прокурора на виниклу необхідність у накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів, та вважає, що таке клопотання слід задовольнити.

Керуючись вимогами ст. ст.117,170-173,309,395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 10.10.2020 ТСЦ 1841 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою збереження речових доказів.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом, відповідно до ст.174 КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1