Справа № 307/6134/23
Провадження № 1-кп/307/344/23
УХВАЛА

08 січня 2024 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, в режимі відеоконференції з УВП № 9, кримінальне провадження за № 0000710, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

28 грудня 2023 року до Тячівського районного суду з Тячівської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні про вчинення ОСОБА_6 злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України відомості про що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000710 від 8 жовтня 2023 року.

Прокурор просить призначити справу до судового розгляду та обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів, так як відсутні обставини, які б свідчили про зменшення ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Потерпіла підтримала клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_5 не заперечує відносно призначення обвинувального акту до судового розгляду та заперечує щодо продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою. Просить змінити запобіжний захід на домашній арешт. Клопотання про розгляд справи колегією суду сторона захисту не заявляє. Просить розглядати справу суддею одноособово.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку захисника.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає призначенню до судового розгляду, клопотання прокурора - задоволенню, а в задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого слід відмовити з наступних підстав.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 складений у відповідності з вимогами КПК України і поверненню прокурору не підлягає.

Провадження за обвинувальним актом підсудне Тячівському районному суду.

Порушення вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення обвинувального акту до судового розгляду відсутні.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України відсутні.

Відповідно до частини третьої статті 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 199 цього Кодексу обставиною, яка є підставою для продовження строку тримання під вартою є те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На підставі ухвали слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 11.10.2023 до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 60 днів, без визначення розміру застави, який продовжувався ухвалою слідчого судді.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, слідчий суддя виходив з того, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який кримінальним законодавством України передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 15 років, наявні ризики впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, а також ризик переховування від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин, оскільки він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, може вчинити інший злочин проти життя та здоров`я громадян.

Вирішуючи питання про обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд встановив, що на даний час відсутні докази того, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та які були враховані слідчим суддею при обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу відсутні або зменшилися.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію з прав людини та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Беручи до уваги наведене суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись стст. 177, 178, 183, 194, 200, 314, 315, 369 КПК України суд

П О С Т А Н О В И В:

Призначити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тячів на 13.50 год. 18 січня 2024 року.

В судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, його захисника та потерпілу.

Справу розглядати одноособово.

Клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави до 24.00 год. 07 березня 2024 року.

У задоволенні клопотання захисника відмовити.

Ухвала підлягає виконанню негайно та може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1