КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

за участю:

прокурора - ОСОБА_5

представника власника майна - ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 червня 2023 року,-

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна та накладено арешт на майно, яке тимчасово вилучене 25 травня 2023 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки Xiaomi 11Т, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 із поміщеними до нього сім-картками, яким присвоєно наступні мобільні номери: НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_7 ; ноутбук НР, Б/П 5СЄ2224Х80 із зарядним пристроєм, візуально у справному стані, зі слідами використання; флеш-картку марки «Арасеr» б/н; ТТН №1 від 31.03.2023 щодо відпуску нафтопродуктів: оливи GBO-98, Gidrol-15, на 1 арк.; ТТН № 2 від 24.04.2023 щодо відпуску нафтопродуктів: оливи GBO-32.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 червня 2023 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що ухвала слідчого судді незаконна та необґрунтована, а відтак підлягає скасуванню.

На думку адвоката, сторона обвинувачення звернулась до слідчого судді із вказаним клопотанням про арешт майна із порушенням строку, визначеного ч. 5 ст. 171 КПК України. При цьому, клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку прокурором заявлено не було.

Крім того, згідно абз. 2 ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Однак, ухвала слідчого судді, якою надано дозвіл на проведення обшуку, не містить у своєму переліку можливість вилучати комп`ютерну техніку та мобільні телефони.

Також, ознакам вказаним у ст. 98 КПК України, зазначене майно не відповідає, відтак відсутні правові підстави, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України для арешту цього майна.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, а відтак необхідності залишення її без змін, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів справи, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000103 від 30.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Постановою слідчого в ОВС 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 від 25.05.2023 вказане в клопотанні майно визнано в кримінальному провадженні № 0000103 від 30.01.2023 речовими доказами.

01.06.2023 прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 звернулась до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було тимчасово вилучене 25 травня 2023 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки Xiaomi 11Т, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 із поміщеними до нього сім-картками, яким присвоєно наступні мобільні номери: НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_7 ; ноутбук НР, Б/П 5СЄ2224Х80 із зарядним пристроєм, візуально у справному стані, зі слідами використання; флеш-картку марки «Арасеr» б/н; ТТН №1 від 31.03.2023 щодо відпуску нафтопродуктів: оливи GBO-98, Gidrol-15, на 1 арк.; ТТН № 2 від 24.04.2023 щодо відпуску нафтопродуктів: оливи GBO-32, посилаючись на наявність правової підстави, передбаченої ч. 3 ст. 170 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 червня 2023 року клопотання прокурора задоволено.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Згідно статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000103 від 30.01.2023, про накладення арешту на вищевказане майно, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до обґрунтованого висновку, що вищевказане майно відповідає критеріям речового доказу у кримінальному провадженні, а тому необхідно накласти арешт на це майно.

З урахуванням цього, слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищевказане майно, оскільки воно, як вважає колегія суддів, відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Вказане майно в повній мірі відповідає ознакам речового доказу, а відтак наявна правова підстава, передбачена ч. 3 ст. 170 КПК України для його арешту.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційні скарги з урахуванням викладених в них доводів, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 170-173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 червня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна та накладено арешт на майно, яке тимчасово вилучене 25 травня 2023 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки Xiaomi 11Т, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 із поміщеними до нього сім-картками, яким присвоєно наступні мобільні номери: НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_7 ; ноутбук НР, Б/П 5СЄ2224Х80 із зарядним пристроєм, візуально у справному стані, зі слідами використання; флеш-картку марки «Арасеr» б/н; ТТН №1 від 31.03.2023 щодо відпуску нафтопродуктів: оливи GBO-98, Gidrol-15, на 1 арк.; ТТН № 2 від 24.04.2023 щодо відпуску нафтопродуктів: оливи GBO-32, - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/3860/2023 Категорія ст. 170 КПК України

Унікальний №761/19153/23

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9

Доповідач: ОСОБА_1