Дата документу 19.10.2023 Справа № 318/1232/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1292/23 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №318/1232/18Доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Заводського районного суду м.Запоріжжя від 26 вересня 2023 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Свердловськ Луганської області, проживає у АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3, 4 ст.187, п.п.1, 4, 6, 12, 13 ч.2 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду до 24.11.2023 року включно продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі захисник просив ухвалу суду скасувати. Свої вимоги мотивував тим, що обвинувачений перебуває під вартою протягом 5 років 8 місяців. На переконання апелянта, підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого відсутні, з огляду на те, що матеріали кримінального провадження знаходяться на тимчасово окупованій території України. Особлива тяжкість інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень не може бути підставою для продовження найбільш суворого запобіжного заходу. При цьому захисник вказує на невизнання ОСОБА_8 вини у пред`явленому обсязі обвинувачення. Обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, добре характеризується в слідчому ізоляторі, має місце проживання на підконтрольній території України. Крім того, ризики переховування ОСОБА_8 від суду та незаконного впливу на свідків унеможливлені.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; з`ясувавши позицію обвинуваченого та його захисника, які повністю підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні; прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В провадженні Василівського районного суду Запорізької області перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні передбачених ч.ч.3, 4 ст.187, п.п.1, 4, 6, 12, 13 ч.2 ст.115 КК кримінальних правопорушень.

Розпорядженням Верховного Суду територіальна підсудність судових справ Василівського районного суду Запорізької області на час воєнного стану визначена за Заводським районним судом м.Запоріжжя.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою.

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, виходив з того, що у справі існують ризики того, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, при цьому застосування альтернативного запобіжного заходу не зможе запобігти вказаним ризикам.

Проте колегія суддів не може погодитись із вказаним рішенням суду виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим ст.177 КПК ризикам.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності зазначених у ст.177 КПК ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст.178 КПК обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

Колегія суддів відзначає, що право на свободу та особисту недоторканість може бути обмежене, однак таке обмеження має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина, принципів справедливості, рівності та пропорційності, із забезпеченням балансу інтересів особи та суспільства, на підставі та у визначеному чинним законодавством порядку, з урахуванням актів міжнародного права, позицій Європейського суду з прав людини за вмотивованим рішенням суду.

Проте, на переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 не ґрунтується на вказаних вимогах закону, оскільки в даному випадку поза увагою суду першої інстанції залишились конкретні обставини даного кримінального провадження відносно обвинуваченого.

На переконання колегії суддів, ні оскаржувана ухвала, ні надані апеляційному суду матеріали провадження не містять достатнього та відповідного обґрунтування поважності і доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою з огляду на наступне.

З матеріалів провадження встановлено, що кримінальне провадження вже досить тривалий час перебуває на розгляді районного суду.

Так, як вбачається із клопотання, 18 січня 2017 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3, 4 ст.187, п.п.1, 4, 6, 12, 13 ч.2 ст.115 КК України. 20 січня 2018 року ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, після чого, за наслідками досудового розслідування до Василівського районного суду Запорізької області відносно останнього було скеровано обвинувальний акт.

Отже, із вищевказаного випливає, що обвинувачений ОСОБА_8 вже з 20 січня 2018 року перебуває під вартою, тобто вже понад 5 років.

Тривале знаходження обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою на думку апеляційного суду є неприпустимим. Здійснення судового розгляду в цьому кримінальному провадженні не відповідає його завданням, оскільки не є швидким.

Таке забезпечення розгляду та вирішення справи не відповідає загальним засадам кримінального провадження: верховенства права, законності, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, доступ до правосуддя, забезпечення права на захист.

Водночас, ч.4 ст.28 КПК України визначає, що кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою, має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.

Матеріали провадження станом на дату апеляційного розгляду знаходяться на тимчасово окупованій території України. Вказані відомості істотно впливають на оперативність розгляду кримінального провадження та негативно відображаються на правах обвинуваченого.

При цьому, частину ряду поставлених у провину обвинуваченому ОСОБА_8 кримінальних правопорушень вчинено ним у листопаді 2016 року, що вказує на поширення у даному провадженні положень ч.5 ст. 72 КК в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-VІІІ від 26.11.2015 року.

Положеннями ч.5 ст. 72 КК у вказаній вище редакції передбачено зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відтак, судова колегія вважає слушними доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності поважних причин тривалого нерозгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого.

Колегія суддів зважає і на ту обставину, що зі змісту матеріалів провадження встановлено наявність у ОСОБА_8 місця проживання у АДРЕСА_2 .

Крім того, районним судом в оскаржуваній ухвалі вказано, що усі заявлені прокурором ризики не відпали, не зменшились та виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Проте судова колегія не погоджується із вказаним твердженням та зауважує, що на даний час ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків у даному провадженні відсутній, оскільки прокурором не наведено інформації на підтвердження переміщення потерпілого та свідків на підконтрольну територію України, обізнаності обвинуваченого про місця їх фактичного перебування, а також не вказано відомостей щодо реальних дій, які би свідчили про конкретні факти незаконного впливу ОСОБА_8 на вказаних осіб.

Одночасно, обставини інкримінування ОСОБА_8 численного ряду епізодів злочинної діяльності із урахуванням того, що ОСОБА_8 раніше 4 рази притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення тяжких корисливих злочинів, дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений потенційно може продовжувати займатись протиправною діяльністю та вчинити інші кримінальні правопорушення.

При цьому доводи захисника щодо невизнання обвинуваченим вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів апеляційним судом до уваги не приймаються, оскільки ці питання підлягають оцінці під час розгляду місцевим судом справи по суті пред`явленого цій особі обвинувачення. Апеляційний суд під час перевірки рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання особи під вартою, ухваленого під час судового розгляду, перевіряє лише наявність передбачених ст.177 КПК ризиків та необхідність продовження застосування щодо неї обмежувального заходу.

Враховуючи вказані обставини у сукупності, колегія суддів вважає, що подальше тримання ОСОБА_8 під вартою є невиправданим. У зв`язку з чим ухвалу суду не можна визнати законною та обґрунтованою, оскільки вона ухвалена без врахування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення клопотання, а тому вона підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нової ухвали.

Відтак, колегія суддів вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту у визначений період доби, з покладенням на нього обов`язків відповідно до ч.5 ст.194 КПК, у тому числі носіння електронного засобу контролю. Вказаний запобіжний захід є співмірним і доцільним для забезпечення дієвості даного кримінального провадження та здатний повною мірою забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м.Запоріжжя від 26 вересня 2023 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, шляхом заборони обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 19 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступного дня.

Звільнити ОСОБА_8 з-під варти.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_8 такі обов`язки:

- після свого звільнення негайно прибути до населеного пункту с.Надточаївка Черкаської області і не відлучатися з нього без дозволу суду;

- не змінювати своє місце проживання в ньому без дозволу суду;

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуватиме, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань. У випадку порушення покладених на обвинуваченого обов`язків до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.

Термін дії домашнього арешту та покладених судом обов`язків, визначити в межах дії запобіжного заходу, тобто до 24 листопада 2023 року включно.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за встановленим місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_8 , для чого надіслати копію зазначеної ухвали до ГУНП в Черкаській області.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» для виконання в частині звільнення ОСОБА_8 з-під варти.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4