ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2056/21

11 жовтня 2023 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Костопіль Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого освіта неповна середня, непрацюючого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого - адвокат ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

10 червня 2021 року близько 13.12 год., ОСОБА_3 перебуваючи на подвір`ї магазину "Лимон", який розташований по вул. Степанська, 9А, м.Костопіль, Рівненського району, Рівненської області, діючи умисно, в ході словесного конфлікту, на ґрунті раптового виниклих неприязних відносин, наніс ОСОБА_5 щонайменше три удари кулаком лівої руки в область обличчя, в результаті чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді синців спинки носа, повік обох очей, струсу головного мозку та перелому кісток носа, які за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Тобто, своїми умисними діями, які виразились у спричиненні умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав частково, оскільки вважає, що потерпілий сам спровокував конфліктну ситуацію, так як розпочав сам сварку, висловлювався в його адресу нецензурною лексикою, погрожував та намагався нанести йому удар по обличчю. Однак дуже жаліє про свій вчинок. Рахує, що вчинив не вірно, щиро розкаявся та запевнив суд, що він усвідомив свою провину. Цивільний позов визнав частково, в частині відшкодування витрат на лікування.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні відмовився від дачі показів. Цивільний позов в кримінальному провадженні підтримав повністю, претензій до обвинуваченого має, оскільки вважає, що неправомірними діями обвинуваченого йому завдано шкоду як матеріального так і морального характеру .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що 10.06.2021 близько 13 год. зустрівся з своїм знайомим ОСОБА_9 , пили каву біля магазину "Лимон", що по вул.Степанська в м.Костопіль . За їх столик також присів потерпілий ОСОБА_5 і розпочав розмову з ОСОБА_3 . Оскільки до нього на мобільний телефон зателефонували, то він відійшов в сторону. Коли повернувся, то побачив, як ОСОБА_10 наносив удари ОСОБА_5 по обличчю. Далі він схопив ОСОБА_11 за верхній одяг та відтягнув від потерпілого.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбачеого ч.2 ст.125 КК України, підтверджується також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме :

- висновком експерта №129 від 24.06.2021, яким встановлено наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 та ступінь їх тяжкості;

- даними протоколу огляду відеозапису з оптичного диску від 25.06.2021 та відеозаписом з камери відео нагляду, що розташована на приміщенні торгівельного закладу "Лимон", що по вул.Степанська,9А в м.Костопіль Рівненської області за 10.06.2021.

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 10 червня 2021 року спричинив потерпілому ОСОБА_5 умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та дійшов висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.2 ст.125 КК України правильна .

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно до ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обставини, які пом`якшують обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

При вирішенні питання призначення ОСОБА_3 виду та міри покарання, суд враховуючи сукупність пом`якшуючих покарання обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше кримінальної відповідальності не притягувався, розкаявся у вчиненому та запевнив суд, що він усвідомив свою провину, суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого, попередження з його боку вчинення нових злочинів, слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України - штраф.

Щодо цивільного позову, то суд зазначає наступне .

Потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчинення кримінального правопорушення.

Вирішуючи цивільний позов, суд виходить з таких мотивів та норм права.

Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні (ч. 2 ст. 127 КПК України).

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (ч. 1 ст.129 КПК України).

При цьому, суд керується відповідними нормами цивільного законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду.

Так, згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 визнав цивільний позов в частині матеріальної шкоди в розмірі 1608,80 грн, то суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди у визначеному потерпілим розмірі.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Аналізуючи фактичні обставини кримінального провадження, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

Вирішуючи питання щодо розміру завданої моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд бере до уваги тривалість моральних страждань і переживань потерпілого, оскільки останньому обвинувачений спричинив легкі тілесні ушкодження, що призвело до істотних змін у його житті та негативно позначилося на його моральному та психологічному стані, похилий вік потерпілого (70 років).

Отже, беручи до уваги конкретні обставини провадження, наслідки, що наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, яких зазнав потерпілий, їх тривалість, та зважаючи на обставини, за яких було заподіяно моральну шкоду, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення, а з обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути на користь потерпілого ОСОБА_5 10 000,00 грн. моральної шкоди.

Визначаючи саме такий розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що здоров`я людини є найвищою соціальною цінністю, а тому на підставі ст. 1167 ЦК України така шкода підлягає відшкодуванню і з урахуванням наведених норм права та встановлених судом обставин справи. Ця сума, враховуючи особу обвинуваченого і характер його дій, на думку суду, відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися явно завищеною чи надмірною.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Питання щодо речових доказів слід визначити у відповідності до ст.. 100 КПК УКкраїни.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349,373-375 КПК України, ст.50, 65, 66-67, ч.2.ст.125 КК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувались.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 1 608,80 грн. та 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Після набрання вироку законної сили речові докази:

- оптичний диск, на якому зображено відео із зовнішньої камери відео нагляду, що розташована на приміщенні торгівельного закладу "Лимон", що по вул.Степанська,9А в м.Костопіль Рівненської області, з маркуванням "Verbatim, 4/7 Gb, DVD-R" - залишити при матеріалах справи.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1

Відповідно до норми ч.15 ст.615 КПК України, враховуючи, що в Україні діє воєнний стан, суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку та врученням повного тексту вироку учасникам судового провадження .

Суддя ОСОБА_1