Справа № 127/1557/24
Провадження № 1-кс/127/640/24
У Х В А Л А

Іменем України

18 січня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

заявника скарги: адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову дізнавача СД відділу поліції №3 Вінницького РУП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 04 січня 2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000241 від 30.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з вищевказаною скаргою, яку мотивував тим, що постановою дізнавача СД відділу поліції №3 Вінницького РУП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 04 січня 2024 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000241 від 30.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

На думку заявника постанова про закриття кримінального провадження є передчасною, незаконною та необґрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню.

Як зазначається заявником, під час досудового розслідування не виконано всіх необхідних і можливих слідчих дій внаслідок чого вина ОСОБА_6 залишилась недоведеною.

Так, внаслідок проведення досудового розслідування не встановлено точну кількість пасажирів, допитано лише 5 (п`ятьох) осіб.

Разом з тим, в ході проведення досудового розслідування не вжито заходів щодо встановлення інших пасажирів маршрутного таксі, які можуть також бути очевидцями даного правопорушення та не допитано їх.

Окрім того, на думку заявника, встановити істину у даній справі можливо шляхом проведення слідчого експерименту, однак дана слідча дія до даного часу проведена так і не була.

З наведених обставин заявник вважає, що оскаржувана постанова не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Дізнавач ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак надав суду для огляду матеріали кримінального провадження №0000241.

Відповідно до частини третьої статті 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що в даному випадку, відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Вислухавши думку заявника скарги, дослідивши матеріали справи та ознайомившись з матеріалами кримінального провадження №0000241, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, з огляду на наступне.

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до статті 24 КПК України це право гарантується кожному.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження, зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої вказаної норми на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що сектором дізнання відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області проводилось досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000241 від 30.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000241 від 30.10.2022 слідує, що: «29.10.2022 р. до ВП №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області із письмовою заявою звернувся громадянин ОСОБА_4 , про те, що 28.10.2022 водій автобусу маршруту 10А д.н.з. НОМЕР_1 біля села Агрономічне на автобусній зупинці спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження.»

Правова кваліфікація кримінального правопорушення визначена за ч. 1 ст. 125 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0000241 від 30.10.2022, органом досудового розслідування було здійснено наступні слідчі дії: відібрано пояснення у ОСОБА_4 , призначено судово-медичну експертизу та її висновок долучено до матеріалів провадження, проведено допит потерпілого ОСОБА_4 , відібрано пояснення у ОСОБА_6 проведено допити ряду свідків - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

За наслідком проведених дій, 04 січня 2024 року дізнавачем СД відділу поліції №3 Вінницького РУП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 прийнято рішення про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000241 від 30.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з тим, що встановлена відсутність в діянні ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Вказана постанова мотивована тим, що в ході досудового розслідування допитано ряд свідків, які знаходилися в салоні маршрутного транспортного засобу та які повідомили, що ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження самостійно внаслідок необережності, тоді як ОСОБА_6 жодних протиправних дій відносно ОСОБА_4 , не вчинялося.

Крім того, суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, що розглядається, характеризується тільки умисною виною. Відповідальність за вказаною статтею настає і у тих випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю і фактично було заподіяно легке тілесне ушкодження. Заподіяння легкого тілесного ушкодження внаслідок необережної вини не є караним за ст. 125 КК України.

З такими висновками дізнавача погоджується слідчий суддя, оскільки вказані висновки базується на повному, всебічному та об`єктивному досудовому розслідуванні кримінального провадження.

Відповідно до частини першої статті 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження - карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Отже, за диспозицією частини першої статті 125 КК України кримінального караним є заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.

При цьому, як зазначено вище, ОСОБА_4 у заяві про вчинення кримінального правопорушення та під час допиту його у якості потерпілого повідомляв про те, що водій маршрутного таксі 9А близько 13.00 год. 28.10.2022 наніс йому тілесні ушкодження.

Разом з тим, як слідує з матеріалів провадження органом досудового розслідування проведено ряд слідчих дій, зокрема з метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення було проведено допит ряду свідків.

З протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 19.11.2022 слідує, що: «Також хочу повідомити, що даній особі ніхто тілесних ушкоджень не наносив та він впав через власну необережність. Будь-які тілесні ушкодження особі похилого віку не завдавалося жодною особою не заподіювалось водієм даного маршрутного таксі, так як дана особа впала з власної необережності, а також водій даного т/з, розпочав рух щоб продовжити маршрут тільки після того як двері були закриті та пасажири покинули зону посадки.»

З протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 19.11.2023 слідує, що: «Також хочу повідомити, що даній особі ніхто тілесних ушкоджень не наносив та він впав через власну необережність. Будь-які тілесні ушкодження особі похилого віку не завдавалося жодною особою не заподіювалось водієм даного маршрутного таксі, так як дана особа впала з власної необережності, а також водій даного т/з, розпочав рух щоб продовжити маршрут тільки після того як двері були закриті та пасажири покинули зону посадки.»

З протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 21.04.2023 слідує, що: «Також хочу додати, що при цьому водій ОСОБА_12 взагалі не торкався до ОСОБА_4 тому мені здається, що ОСОБА_4 сам видумав факт спричинення йому тілесних ушкоджень, тому що у нього склались неприязні стосунки з усіма водіями маршруток у цьому селі, тому що він не хоче платити за проїзд, через що конфліктує з усіма.»

З протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 21.04.2023 слідує, що: «Приблизно до 13:30 год., на зупинці №8, я стала свідком того, як ОСОБА_4 , який знаходився на зупинці втратив рівновагу та впав в калюжу біля зупинки, після чого в ОСОБА_4 виник конфлікт з водієм маршрутки ніби, це сталось з вини водія, хоча водій маршрутки звали ОСОБА_12 взагалі не чіпав ОСОБА_4 та не штовхав нікого.»

З протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 19.12.2023 слідує, що: «Після конфлікту через декілька хвилин ОСОБА_4 забрав руки з поручнів та відійшов від маршрутного таксі та з власної необережності спіткнувся та впав на землю. Повернувшись до маршрутного таксі він розпочав звинувачувати водія у своєму падінні. Однак я хочу додати, що водій ОСОБА_12 та пасажири не торкались і не штовхали ОСОБА_4 , тим паче будь-яких тілесних ушкоджень останньому ніхто не наносив.»

З протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 20.12.2023 слідує, що: «Я бачила на власні очі як відбулася уся ситуація, так ОСОБА_4 залишаючись на проїзній частині обома ногами, руками тримався за поручень в маршрутному таксі, та своїми діями затримував рух транспортного засобу та усіх пасажирів. На зауваження пасажирів та водія не реагував, поводив себе зухвало. Далі після декількох хвилин конфлікту, останній відпустив поручень та почав відходити від маршрутного таксі та з власної необережності втратив рівновагу і впав на землю.

Отже, наведенні ОСОБА_4 обставини, з приводу нанесення йому водієм маршрутного таксі тілесних ушкоджень не підтверджується матеріалами кримінального провадження, а навпаки спростовуються ними за наслідками проведених слідчих (розшукових) дій.

Що стосується проведення слідчого експеримента, то як слідує з матеріалів кримінального провадження, такий експеримент планувався бути проведеним, слідчим призначалися дати його проведення на 14.07.2023 та 28.07.2023, однак саме ОСОБА_4 ігнорував та не з`являвся у визначений час для проведення слідчого експеримента, тоді як його захисник був присутній у погодженому зі слідчим місцем та час.

Положеннями пункту 4 частини першої статті 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до частини другої статті 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (частина друга статті 91 КПК України).

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до частини п`ятої статті 110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;

2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;

3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Проаналізувавши зміст оскаржуваної постанови слідчий суддя приходить до висновку, що вказана постанова відповідає вимогам статті 110 КПК України. При проведенні досудового розслідування були проведені необхідні слідчі дії, повно, всебічно досліджено обставини правопорушення, надано їм відповідну правову оцінку та прийнято законне та обґрунтоване рішення про закриття кримінального провадження. Постанова ґрунтується на вимогах закону, належно зібраних та допустимих доказах, які не спростовуються обставинами, викладеними в поданій скарзі.

Відповідно до частини другої статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищезазначене в сукупності суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 34, 91, 93, 284, 303, 306, 307, 309, 372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову дізнавача СД відділу поліції №3 Вінницького РУП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 04 січня 2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000241 від 30.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя