Провадження № 1-кс/643/1339/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю захисника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові погоджене з прокурором клопотання слідчого СВ Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 по кримінальному провадженню за № 0003666 від 20.10.2023, за ознаками складу кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Привітне, Кіровського району, АР Крим, українця, громадянина України, розлученого, офіційно непрацюючого, з середньою освітою, раніше судимого: 04.10.1996 Феодосійським міським судом АР Крим за ч. 3 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 22.09.1999 Кіровським районним судом АР Крим за ч. 3 ст. 140 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 16.12.2002 Керченським міським судом АР Крим за ч. 3 ст. 185, с. 71 КК України до 5 років позбавлення волі; 07.02.2008 Керченським міським судом АР Крим за ч. 3 ст. 187 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 20.06.2008 Керченським міським судом АР Крим за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 03.03.2017 з Казанковської ВК Миколаївської області №93 за відбуттям строку покарання, відносно якого до Ленінського районного суду м. Харкова скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000122 від 31.01.2021 за ч.2 ст. 186 КК України (перебуває на розгляді), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні СВ Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження №0003666 від 20.10.2023, за ознаками складу кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше неодноразово засудженим та притягнутим до кримінальної відповідальності за скоєння умисних корисливих злочинів проти власності, маючи не зняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості, належних висновків для себе не зробив та знову скоїв умисне корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 19.10.2023, в період часу з 18.00 до 22.00, точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_6 , у період дії в Україні воєнного стану, який було введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 та у подальшому неодноразово продовжено, перебуваючи на перехресті вулиці Іскринської та провулка Іскринського в м. Харкові, зустрів раніше незнайомого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та, під час виниклої розмови, останні направились на подвір`я будинку АДРЕСА_3 , де почали вживати спиртні напої, внаслідок чого, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, заснув, сидячи на лаві, та в цей час у ОСОБА_6 виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення майна останнього, яке знаходилось при ньому в його сумці.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на таємне заволодіння майном ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих мотивів, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись станом ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, шляхом вільного доступу, перебуваючи поряд із ОСОБА_7 , обережно зняв з руки ОСОБА_7 належну останньому сумку з мобільним телефоном ТМ Xiaomi Redmi 9A, грошима в сумі 600 гривень, документами, банківськими, дисконтними картками, належними ОСОБА_7 .

Після чого, ОСОБА_6 , утримуючи при собі викрадене майно, з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

21.10.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Слідчий в клопотанні, посилався на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину проти власності, вказав, що у органу досудового розслідування є підстави вважати, що у підозрюваного можуть виникнути передбачені п.п. 1, 3, 5 ст.177 КПК України спроби:

- переховуватись від органів досудового розслідування або суду, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово засудженим за скоєння умисних корисливих кримінальних правопорушень, останній раз 20.06.2008 Керченським міським судом АР Крим за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 03.03.2017 з Казанковської ВК Миколаївської області №93 по відбутті строку покарання. Також, відносно нього у Ленінському районному суді м. Харкова перебуває на розгляді обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000122 від 31.01.2021 за ч.2 ст. 186 КК України, вчинив нове умисне корисливе тяжке кримінальне правопорушення, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, не має міцних соціальних зв`язків, а саме: неодружений, не працює, не має постійного місця мешкання на території м. Харкова та Харківській області, зареєстрований на тимчасово окупованій території, а тому, побоюючись покарання, яке загрожує останньому, у разі визнання його винним судом, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, зокрема виїхати за межі Харківської області за місцем реєстрації до АР Крим, яка є тимчасово окупованою територією;

- незаконно впливати на потерпілого, свідків, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні суспільно-небезпечного тяжкого злочину, та, в разі обрання останньому більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде мати змогу шляхом погроз, вмовлянь незаконно вплинути на потерпілого, свідків, один з яких знайомий із підозрюваним з метою зміни їх показів;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 має не зняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості за скоєння умисних корисливих злочинів проти власності, звільнившись з місць позбавленні волі, належних висновків для себе не зробив, не має законних джерел отримання заробітку, крім незаконної протиправної діяльності, пов`язаної із вчиненням злочинів проти власності громадян, на даний час підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, скоєного з корисливою метою. Припинення його протиправної діяльності не було наслідком добровільного волевиявлення останнього, а є наслідком діяльності правоохоронних органів, тому останній, в разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде мати змогу продовжити свою злочинну діяльність, пов`язану із отриманням доходів за рахунок протиправних дій, тобто більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку під час досудового розслідування та, в подальшому, під час розгляду справи по суті судом.

Враховуючи викладене, в органу досудового розслідування є обґрунтовані підстави вважати, що до підозрюваного ОСОБА_6 , не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою та з метою запобігання переліченим ризикам слідчий просив застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб із визначенням розміру застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прокурор в судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання та обранні стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, вказаному у клопотанні слідчого.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що підозра не обґрунтована, оскільки жодного наміру здійснювати крадіжку він не мав, речі потерпілого забрав на зберігання, бо той був дуже п`яний і заснув на лавці. Потерпілий сам придбав пляшку горілки та шоколад. Зранку він зателефонував донці потерпілого з метою повернення речей, які зберігав. В задоволенні клопотання слідчого просив відмовити та обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки наміру переховуватися не має, зобов`язується з`являтися до слідчого за першою вимогою.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного, вказав, що він не мав наміру вчиняти злочин, а речі забрав на відповідальне зберігання. В задоволенні клопотання слідчого просив відмовити, обрати нічний домашній арешт з 22.00 год до 06.00 год раку. Його підзахисний не має наміру переховуватися від слідства, зобов`язується з`являтися за першою вимогою. Ризики, вказані у клопотанні, стороною обвинувачення не доведені.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши учасників кримінального провадження, встановив наступне.

21.10.2023 за погодженням із прокурором Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, що підтверджується наступними доказами: заявою ОСОБА_7 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_8 ; протоколом затримання ОСОБА_6 ; протокол огляду від 20.10.2023; протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_8 ; речовими доказами.

Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховуватись від органів досудового розслідування; незаконно впливати на потерпілого та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5&1(с), поліція не зобов`язала мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.2007).

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Всі інші питання, фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків. Однак, у судовому засіданні з`ясовано, що підозрюваний раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, відносно якого на сьогоднішній день Ленінським районним судом м. Харкова розглядається обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000122 від 31.01.2021 за ч.2 ст. 186 КК України, на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий злочин в умовах воєнного стану; в м. Харкові мешкає без реєстрації, офіційного працевлаштування не має, що свідчить про вчинення злочинів як джерела прибутку.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я чи з інших підстав слідчому судді не надано.

Слідчий суддя також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 корисливого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у скоєнні цього кримінального правопорушення, відсутність соціальних зв`язків, наявність ризиків, дійшов висновку, що відносно підозрюваного має бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України, з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, майнового стану підозрюваного, наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що застава в розмірах, визначених в п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, здатна забезпечити виконання підозрюваним у вчиненні тяжкого злочину покладених на нього обов`язків, передбачених КПК України, та призначає заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 214 720 грн. (2684 х 20 = 214 720 грн).

Керуючись ст.ст.2, 7, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» терміном на 60 діб з моменту затримання.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання з 16.20 години 20.10.2023.

Строк дії ухвали (в частині тримання під вартою) до 16.20 години 18.12.2023.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про взяття під варту ОСОБА_6 родичів останнього.

Визначити суму застави у розмірі 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок № UA0006674, банк отримувача ДКСУ м. Київ, код отримувача (ЄДРПОУ) 26281249, код банку отримувача 820172, отримувач коштів Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, призначення платежу: застава згідно ухвали Московського районного суду м. Харкова від 23.10.2023 у справі № 643/11216/23 (провадження 1-кс/643/1339/23) стосовно ОСОБА_6 .

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення коштів на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Харківській слідчий ізолятор».

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_6 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою; не відлучатися з м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_6 в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Копію ухвали отримав: «_____» ______2023 року ________________________________________