Справа № 157/2295/23
Провадження №1-кп/157/61/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

малолітніх потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

законного представника потерпілих ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000320 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, розлученого, на утримання троє неповнолітніх дітей, непрацевлаштованого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 08 жовтня 2023 року близько 18 години, перебуваючи в житловому будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , під час сварки, що раптово виникла з малолітніми дітьми, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою спричинення фізичного болю, в присутності малолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно наніс малолітньому синові ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не менше одного удару вербовою гілкою по стегновій частині правої нижньої кінцівки та вушній раковині правого вуха, чим завдав потерпілому фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

У подальшому ОСОБА_4 у той же час та в тому ж місці, продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на спричинення фізичного болю, наніс малолітньому синові ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , один удар вербовою гілкою по передпліччю правої верхньої кінцівки, чим завдав потерпілому фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 126 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 винуватість в інкримінованому йому кримінальному проступку визнав повністю. Показав, що 08 жовтня 2023 року, перебуваючи у своєму домі, почув як сперечаються за телефон його діти ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Зробивши їм кілька зауважень та не побачивши на це реакції дітей, він взяв вербову гілку й ударив нею ОСОБА_9 й ОСОБА_10 . Підтвердив, що за цими подіями спостерігав його найменший син ОСОБА_11 . У скоєному щиро покаявся та запевнив, що подібне більше не повториться.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, суд переконався, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та вважає можливим обмежити обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням письмових матеріалів, що характеризують його особу.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що вина обвинуваченого в нанесенні малолітнім потерпілим ударів, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, доведена повністю, а його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КК України.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить його щире каяття.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини та в присутності дитини, вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває в сімейних відносинах.

При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисний кримінальний проступок.

Разом із тим, суд приймає до уваги дані про особу обвинуваченого, його позитивну характеристику за місцем проживання й те, що до кримінальної відповідальності він притягується вперше.

Виходячи з наведеного, враховуючи ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, обставини його скоєння, особу винного, який свою вину у вчиненому визнав повністю та щиро покаявся, його критичне ставлення до своїх дій, суд вважає, що призначення ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в межах санкції статті, по якій він притягується до кримінальної відповідальності, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу суд не вбачає.

Речові докази та процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Керуючись статтями 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Камінь-Каширський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1