У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_5 та в його інтересах захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.11.2023 року, якою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Одеса Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, з повною вищою освітою, утриманців не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

-підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

-застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» строком до 13.01.2024 року з визначенням розміру застави, у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 402600 (чотириста дві тисячі шістсот) гривень.

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

підозрюваний ОСОБА_5

захисник ОСОБА_6

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги підозрюваного.

В апеляційній скарзі підозрюваний просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , або зменшити розмір застави до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , або зменшити розмір застави до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Ухвалою слідчого судді застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» строком до 13.01.2024 року.

Визначено розмір застави, у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 402600 (чотириста дві тисячі шістсот) гривень.

Узагальнені доводи апеляційної скарги підозрюваного.

В апеляційній скарзі підозрюваний зазначає, що не згоден з рішенням суду першої інстанції, просить змінити йому запобіжний захід на більш м`який, а саме застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , або зменшити розмір застави до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вказує, що має не задовільний стан здоров`я, а перебування в умовах слідчого ізолятору негативно впливає на його емоційний та психічний стан. У разі зміни йому запобіжного заходу зобов`язується належним чином виконувати покладені на нього обов`язки та не порушувати їх.

Крім того зауважує, що визначений слідчим суддею розмір застави є непомірним для нього.

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.

Захисник зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, винесена з істотним порушенням вимог КПК.

Вказує, що суд не встановив чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінуємого кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Звертає увагу, що визначений слідчим суддею розмір застави є завідомо непомірний для підозрюваного.

Зазначає, що підозрюваний просив обрати йому цілодобовий домашній арешт, оскільки йому необхідно здійснювати догляд за своєю бабусею, яка потребує стороннього догляду внаслідок важкого стану здоров`я та похилого віку.

Зауважує, що підозрюваний має вищу освіту за фахом «Фізична культура і спорт», проте зараз не можливо працевлаштуватися за спеціальністю, він намагався працевлаштуватися в Управління патрульної поліції Національну поліцію в Миколаївської області, пройшов всі етапи вступу, комп`ютерні тести у березні 2023 року. Крім того, він неофіційно працював на авто мийці, має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий.

Вказує, що раніше до підозрюваного застосовувався запобіжний захід увигляді цілодобового домашнього арешту, який змінювався на домашній арешт у нічний час, а потім взагалі не було ні якого, та за весь час з боку підозрюваного не було жодних порушень покладених на нього обов`язків.Також, згідно інформації з Управління ДМС України в Миколаївській області ОСОБА_5 не отримував паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Наголошує, що матеріали кримінального провадження надані до клопотання та які були підставою для затримання ОСОБА_5 та повідомлення йому про підозру належним чином не оформлені та не можуть бути належними доказами. Крім того, стороною захисту під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу було надано матеріали стосовно кримінального провадження, яке перебуває зараз на розгляді Вознесенськомуміськрайонному суді Миколаївської області, яке було внесено до ЄРДР на підставі неправомірних дій працівників патрульної поліції, до яких за наслідками службового розслідування вжити дисциплінарні заходи, проте слідчим суддею не було взято до уваги вказану інформацію.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу, слідчим суддею встановлені наступні обставини.

СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 07.11.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001823. За версією досудового розслідування, ОСОБА_5 керуючись корисливим мотивом та переслідуючи мету незаконного збагачення, обрав в якості джерела доходу діяльність, пов`язану із незаконним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин на території міста Миколаєва за допомогою схованок «закладок».

Так, у невстановлені під час досудового розслідування дату, час та місці, у невстановленої під час досудового розслідування особи, ОСОБА_5 , діючи з корисливим мотивом для особистого збагачення, з метою подальшого незаконного збуту, отримав, тобто незаконно придбав, полімерний пакет з психотропною речовиною - амфітамін, вагою понад 15 грам для її розфасування у полімерні згортки з метою їх подальшого незаконного збуту у вигляді розміщення схованок «закладок». В подальшому ОСОБА_5 , отримавши вказаний полімерний пакет із психотропною речовиною, продовжив зберігати його на території домоволодіння за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , до моменту його вилучення працівниками поліції. 15.11.2023 року під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 серед інших вилучених об`єктів, було вилучено полімерний пакет, який містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, вагою 28,9172 г, що відповідно до Таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000, є особливо великим розміром психотропних речовин та яку останній зберігав з метою подальшого збуту .

15.11.2023 ОСОБА_5 затриманий за підозрою у скоєнні вказаного кримінального правопорушення в порядку ст. 208 КПК України.

15.11.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 307 КК України, а саме: у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту психотропних речовин, у великих розмірах.

16.11.2023 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а саме: у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин з метою збуту в особливо великих розмірах.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 в обґрунтування клопотання зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та про наявність ризиків, передбачених п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину, вагомість наявних доказів, а також тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали судового та кримінального проваджень , апеляційний суд дійшов наступного.

СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 07.11.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001823 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

15.11.2023 ОСОБА_5 затриманий за підозрою у скоєнні вказаного кримінального правопорушення в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня, йому повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 307 КК України, а саме: у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту психотропних речовин, у великих розмірах.

16.11.2023 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а саме: у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин з метою збуту в особливо великих розмірах.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 в обґрунтування клопотання зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та про наявність ризиків, передбачених п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що є значна ймовірність того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити аналогічне кримінальне правопорушення. На наявність зазначених ризиків, вказує те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Отже, з урахуванням наведених обставин обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а також враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким, з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, в тому числі на тимчасово непідконтрольній Україні території, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, під час судового розгляду доведено наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, пов`язаного із незаконним придбанням, зберіганням психотропних речовин з метою збуту, вчиненого в особливо великих розмірах, що передбачає наявність корисливого мотиву в його діях, та дає підстави вважати, що він може продовжити свою злочинну діяльність, так як у нього, у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, зникнуть перешкоди для вільного замовлення наркотичних засобів та психотропних речовин для їх подальшого збуту, з метою власного збагачення.

Також при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчим суддею враховано встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме, те що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, в разі визнання підозрюваного винуватим йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Враховано вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 , який народився у 1998 році; на обліку за станом здоров`я не перебуває, інвалідність не встановлювалась. Міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, а саме: ОСОБА_5 у шлюбі не перебуває, неповнолітніх дітей не має. ОСОБА_5 має постійне місце реєстрації в місті Нова Одеса Миколаївської області, а також доглядає за бабусею (матір`ю матері), 1946 року народження, яка проживає в цьому ж населеному пункті. Підозрюваний має повну вищу освіту, офіційне джерело доходу відсутнє. ОСОБА_5 раніше не засуджувався, повідомлень про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення не має, наразі на розгляді в Вознесенському міськрайонному суді Миколаївської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 307 КК України (справа №482/1490/23, провадження №1-кп/473/304/2023).

Апеляційний суд погоджується з рішенням слідчого судді, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти встановленим ризиками через те, що ОСОБА_5 знаходячись за місцем проживання зможе продовжити вчинення аналогічних кримінальних правопорушень.

Вищезазначені обставини вказують на наявність ризиків передбачених п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 та особу підозрюваного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Що стосується розміру застави, з яким не погоджується сторона захисту, то слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про необхідність визначення застави в розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 402600 (чотириста дві тисячі шістсот) гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку колегії суддів, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Так при визначенні розміру застави стосовно підозрюваного, слідчим суддею було враховано тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та особу підозрюваного, обставини вчинення кримінального правопорушення, його майновий стан, а також те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийняв рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та правильно визначив розмір застави, який, з урахуванням наведених ризиків і особи підозрюваного, повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, забезпечити його належну процесуальну поведінку у кримінальному провадженні.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не порушує права підозрюваного, а тому підстав вважати таким, що суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_5 та в його інтересах захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.11.2023 року, стосовно ОСОБА_5 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді