Справа № 748/1132/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/374/23
Категорія - ч. 4 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 25 жовтня 2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001293, за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 8 лютого 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лубни, Полтавська область, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину, інваліда 3 групи, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 8 лютого 2023 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VІІІ), зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 27 лютого 2019 року до 05 березня 2019 року включно, з 27 вересня 2022 року до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково та стягнуто на його користь з ОСОБА_8 291 198 грн 40 коп у відшкодування матеріальної шкоди та 80 000 грн моральної шкоди. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 1385 грн 60 коп витрат за проведення експертизи.

Заставу, внесену за ОСОБА_8 заставодавцем ОСОБА_11 у розмірі 115260 звернуто в дохід держави та зараховано вказану суму до спеціального фонду Державного бюджету України з використанням в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати вирок суду щодо її підзахисного і закрити кримінальне провадження.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в порушення вимог кримінального процесуального Закону, за наявності підстав для закриття кримінального провадження воно не було закрито. Вказує, що після повідомлення ОСОБА_8 про підозру, кримінальне провадження неодноразово зупинялося, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування 15 квітня 2019 року учасникам кримінального провадження було повідомлено про завершення досудового розслідування та 22 квітня 2019 року з матеріалами досудового розслідування ознайомився потерпілий, а 23 квітня 2019 року сторона захисту. Однак, захисник стверджує, що матеріали кримінального провадження не містять ні доручення прокурора слідчому про повідомлення сторонам про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження, ні повідомлення сторін про завершення досудового розслідування, ні протоколів надання доступу їм до матеріалів досудового розслідування. Вважає, що з огляду на складення обвинувального акту 6 травня 2019 року, його було складено поза межами строку досудового розслідування та направлено до суду. І з огляду на викладене, суд першої інстанції мав закрити кримінальне провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, 24 жовтня 2016 року, близько 10 год. 30 хв. ОСОБА_8 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом пошкодження дверей, проник до житлового будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав 80 тис. грн, 7800 доларів США, що станом на 24.10.2016 згідно офіційного курсу НБУ складає 200169,86 грн, пристрій для відстрілу гумовими кулями «Форт 12РМ» вартістю 9450 грн, мобільний телефон марки «Fly» моделі «IQ4511», вартістю 2300 грн, золотий перстень 585 проби вагою 2,64 г, вартістю 1578,54 грн, золоті сережки 585 проби вагою 5,71 г, вартістю 6166 грн, планшет Asus діагоналлю 7 дюймів та мобільний телефон Nokia, які матеріальної цінності для потерпілого не становлять, а всього викрав належного ОСОБА_10 майна на загальну суму 299664,40 грн, чим спричинив останньому матеріальний збиток на зазначену вище суму.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи. В цій частині, а також обґрунтованість виду та міри призначеного ОСОБА_8 покарання у вироку не оскаржується.

Що стосується апеляційних доводів сторони захисту, які зводяться до необхідності закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, то колегія суддів не може їх визнати такими, що заслуговують на увагу з огляду на наступне.

У відповідності до положень ст. 2 КПК України одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ст. 8, 9 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

Згідно п.п. 19 п.7 § 1 розділу 4 Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року частину першу статті 284 КПК України (яка передбачає перелік підстав для закриття кримінального провадження) було доповнено пунктом 10 наступного змісту: «після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи».

Відповідно до п.4 §2 «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року, підпункти 11-27, 45 пункту 7 § 1 цього розділу вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.

Вказаний Закон набрав чинності 15 грудня 2017 року, а отже вищезазначені зміни введено в дію 16 березня 2018 року.

В поданій апеляційній скарзі зазначається про можливість застосування положень пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України у даному провадженні, переданому до суду з обвинувальним актом.

Вказане положення було додано до статті 284 КПК України Законом 2147 із застереженням, яке міститься у Пункті 4 § 2, та в якому вказано, що він не застосовується до проваджень щодо правопорушень, відомості про які внесені до ЄРДР раніше 16 березня 2018 року.

Положення статті 5 КПК України у цьому випадку не можуть скасувати чинність спеціальних правил, передбачених для застосування Пункту 10. Після введення в дію Пункту 10 діяла також процесуальна норма Пункту 4 § 2. Таким чином, суд, який вирішує справу про застосовність Пункту 10, має приймати рішення відповідно до правил, визначених у Пункті 4 § 2. Пункт 4 § 2 є спеціальною нормою по відношенню до статті 5 КПК України і, відповідно, у спеціально визначеній ним ситуації перевага має надаватися йому, а не загальній нормі статті 5 КПК України.

Такі мотиви апеляційного суду повністю відповідають правовій позиції Верховного Суду за 2023 рік, яка викладена у справах №758/7455/21 від 23 березня 2023 року, №404/1251/20 від 01 червня 2023 року, 711/8244/18 від 14 березня 2023 року.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Строк досудового розслідування - не є простою формальністю. Положення ст. 219 КПК України відносяться до фундаментальних положень кримінального процесуального права, відступлення від яких недопустиме.

Передбачення процесуальним законом обов`язку прокурора якнайшвидше, але не пізніше визначеного законом процесуального строку після пред`явлення підозри особі звернутись до суду з обвинувальним актом або закрити кримінальне провадження - є гарантією фундаментального права людини на розгляд її справи упродовж розумного строку, закріпленого в п. 1 ст. 6 Конвенції, передбачено ст. 7, ч. 1 ст. 21 КПК України та підтверджується усталеною практикою ЄСПЛ.

На важливості та фундаментальності недопустимості порушення строків досудового розслідування свідчить категоричність законодавця, який в ч. 5 ст. 294 КПК визначив, що строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Однак, не зважаючи можливе встановлення підстави для можливості застосування п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, слід брати до уваги ту обставину, що застереження, яке міститься у Пункті 4 § 2 вказує, що він не застосовується до проваджень щодо правопорушень, відомості про які внесені до ЄРДР раніше 16 березня 2018 року.

Як уже зазначалося вище, пункт 4 § 2 разом із моментом набуття чинності відповідними положеннями встановлює також і умову їх застосування: не мають зворотної дії в часі, застосовуються до справ, у яких відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР після введення в дію цих змін. Таким чином, законодавець чітко визначив свою позицію щодо дії положень, які визначені п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, у часі, передбачивши виключно їхню пряму дію.

Така позиція повністю відповідає висновкам, викладеним в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 11 вересня 2023 року у справі № 711/8244/18.

Однак, не зважаючи на можливу наявність підстав до застосування п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, слід виходити з неможливості закриття кримінального провадження, розпочатого до 16 березня 2018 року на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки застереження, яке міститься у Пункті 4 § 2 вказує, що він не застосовується до проваджень щодо правопорушень, відомості про які внесені до ЄРДР раніше 16 березня 2018 року.

За наведених обставин, до кримінального провадження внесеного 25 жовтня 2016 до ЄРДР за № 0001293 не може бути застосовано положення п. 10. ч. 1 ст. 284 КПК України, а тому доводи апеляційної скарги слід визнати необгрунтованими.

Щодо заявленого в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_8 клопотання про необхідність йому ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, то колегія суддів розцінює його, як зловживання своїми процесуальними правами та обов`язками, що призводить до затягування розгляду справи, враховуючи, що обвинувачений знайомився з ними після завершення досудового розслідуванні і вході апеляційного розгляду йому неодноразово надавалися належні умови, однак з огляду на періодичність та інтенсивність ознайомлення з матеріалами справи його поведінка свідчить про зволікання щодо ознайомлення з ними.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченому, то колегія суддів враховує наступне.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, місцевий суд вірно врахував ступінь тяжкості Прийняв до уваги відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, і вмотивовано дійшов висновку про можливість призначити ОСОБА_8 покарання в межах встановлених санкцією інкримінованої статті.

Із цим висновком погоджується колегія суддів, оскільки, судом першої інстанції при винесенні вироку щодо ОСОБА_8 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, а визначений розмір покарання є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального закону, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 8 лютого 2023 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4