Справа № 357/364/24
У Х В А Л А

19.01.2024 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005224 від 03.11.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Руде Село Володарського району Київської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, працюючого водієм в ТОВ «Епітранс», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

У С Т А Н О В И В:

02.11.2023 близько 11:20 год водій ОСОБА_3 , рухаючись на автобусі марки «Богдан А-09202», реєстраційний номер НОМЕР_1 та здійснюючи регулярні перевезення по маршруту №4 в місті Біла Церква Київської області, здійснюючи зупинку по вул. Вокзальна в напрямку Площі Соборної для посадки та висадки пасажирів, не переконався, що це буде безпечно, почав рух до повного зачинення дверей, в наслідок чого пасажир автобуса ОСОБА_6 здійснила падіння на бетонну поверхню при виході з відчинених дверей автобуса.

Таким чином водій ОСОБА_3 порушив вимоги: п. 1.3 Правил дорожнього руху України, де вказано, що «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими», п.1.7 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності», п. 2.3 б) Правил дорожнього руху України, де вказано, що «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 10.1. Правил дорожнього руху України, де вказано, що «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; п. 21.4. Правил дорожнього руху України, де вказано, що «Водію забороняється починати рух до повного зачинення дверей та відчиняти їх до зупинки транспортного засобу.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому лівої стегнової кістки в області вертела, яке відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, тому що для повного зрощення перелому необхідно тривалий строк - більш ніж 3 тижні.

Сукупність допущених водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 1.3, 1.7, 2.3(6), п. 10.1, 21.4 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками у вигляді спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_3 порушив правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 46 КК України оскільки обвинувачений вчинив нетяжкий необережний злочин, який не є корупційним, не пов`язаний з корупцією, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, примирився із потерпілою, повністю відшкодував їй заподіяну шкоду. Просив кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 закрити.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, мотивуючи тим, що вину в інкримінованому йому необережному нетяжкому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України визнає, щиро кається у вчиненому, відшкодував потерпілій ОСОБА_6 завдані збитки, примирився з нею. Повідомив, що йому зрозумілі правові наслідки закриття кримінального провадження із нереабілітуючих підстав.

Потерпіла ОСОБА_6 просила звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 46 КК України. Зазначає, що повністю примирилася із обвинуваченим, який відшкодував їй заподіяну шкоду, тому вона не має до нього жодних претензій матеріального та морального характеру про що надіслала суду заяву. Зазначила, що їй зрозумілі правові наслідки закриття кримінального провадження із зазначених підстав.

Прокурор висловився про доцільність звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України та закриття кримінального провадження з підстав передбачених п. 1 ч. 2 ст. 284 КК України.

Вивчивши обвинувальний акт, клопотання захисника обвинуваченого, заслухавши думки учасників процесу, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 статті 286 КПК України передбачено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України встановлено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Пунктом першим ч. 2 ст. 284 КПК України передбачена можливість закриття кримінального провадження у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває провадження по справі та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно із ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Санкція частини 1 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Тобто кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 286 КК України, є необережним нетяжким злочином, який не є корупційним кримінальним правопорушенням та кримінальним правопорушенням, пов`язаним з корупцією.

Обвинувачений ОСОБА_3 кримінальне правопорушення вчинив вперше, що підтверджується даними вимоги УІАП ГУ НП в Київській області № 37937 від 12.12.2023.

Дотримуючись сталості та єдності судової практики, умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим є вчинення нею вперше необережного нетяжкого злочину. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

У постанові Верховного Суду 715/2106/20 від 05.10.2021 викладена позиція про те, що під примиренням як однією з умов звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК слід розуміти примирення як кінцевий результат усіх попередніх примирних процедур та домовленостей між винним та потерпілим, який полягає, з одного боку, у добровільному волевиявленні потерпілого, яке проявляється у його проханні (клопотанні) про звільнення винного від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК або у відсутності заперечень щодо такого звільнення, а з іншого - у відсутності заперечень щодо такого звільнення з боку самого підозрюваного, обвинуваченого. З огляду на положення ст. 46 КК та ч. 2 і ч. 3 ст. 288 КПК у їх взаємозв`язку для встановлення факту такого примирення обов`язковим є підтвердження потерпілим своєї позиції у суді, що слугує важливою процесуальною гарантією забезпечення добровільності його волевиявлення. Виходячи з наведених нормативних положень, колегія суддів дійшла висновку, що обов`язковою процесуальною умовою для встановлення такої підстави звільнення від кримінальної відповідальності, як «примирення особи, яка вчинила злочин, з потерпілим» (ст. 46 КК), під час розгляду відповідного питання в суді є підтвердження факту примирення винного з потерпілим, зокрема і під час з`ясування думки потерпілого щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за цією підставою.

У судовому засіданні потерпіла підтвердила факт примирення (прощення) з обвинуваченим.

Вирішуючи питання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 у зв`язку із примиренням з потерпілою та закриття кримінального провадження з цієї підстави, суд враховує, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до необережного нетяжкого злочину, щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував заподіяну шкоду, та враховуючи думку потерпілої, яка в судовому засіданні просила звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності та зазначила, що будь-яких претензій матеріального й морального характеру до останнього не має, та проти закриття кримінального провадження не заперечує.

Суд впевнився, що примирення з боку потерпілої стало результатом її добровільного волевиявлення.

Таким чином, судом встановлено, що наявні підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою та закриття кримінального провадження.

При вирішенні питання про стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат у справі, суд бере до уваги висновок, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 342/1560/20 про те, що примирення винного з потерпілим (ст. 46 КК) є нереабілітуючою підставою, яка дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Також судом ураховується висновок Великої Палати Верховного Судуу постанові від 17.06.2020 у провадженні № 13-47кс20 (справа № 598/1781/17), відповідно до якого питання розподілу процесуальних витрат може вирішуватися не тільки у формі обвинувального вироку суду, а й ухвали.

Таким чином, з ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь держави витрати за проведення судової експертизи у кримінальному провадженні від 17.11.2023 № СЕ-19/111-23/59690-ІТ, які підтверджені документально в розмірі 2 390.00 грн.

Доля речових доказів вирішується відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 46 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд

П О С ТА Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою.

Закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта, що підтверджені документально в розмірі 2 390.00 грн. (дві тисячі триста дев`яносто гривень).

Речові докази: автобус марки «Богдан А-09202», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно розписки переданий на відповідальне зберігання директору ТОВ «Транссіті» ОСОБА_7 , після набрання ухвалою законної сили вважати повернутим власнику.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя ОСОБА_1