Справа № 172/2009/23
Провадження № 1-кп/172/156/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2024 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Васильківка обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000285 від 01.10.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Донецьк, Донецької області, громадянин України, має середню-спеціальну освіту, не працює, на утриманні нікого не має, депутатом не являється, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 08.03.2023 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 190 КК України до 2 років обмеження волі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.2023 року визначено остаточне покарання у виді двох років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, який народився в м. Дніпропетровськ, має середню освіту, не працює, на утриманні нікого не має, депутатом не являється, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_4 будучи раніше засудженим 08.03.2023 року вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у вигляді двох років обмеження волі та звільненим від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки, на шлях виправлення не став та знову, повторно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

28 вересня 2023 року, близько обіду ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 перебували за місцем мешкання ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 за відсутності ОСОБА_6 , запропонував ОСОБА_5 скористатись довірою ОСОБА_6 та під приводом передачі телевізора в ремонт, заволодіти ним, продати, а отримані грошові кошти обернути на свою користь, на що ОСОБА_5 дав свою згоду.

Того ж дня, без розриву в часі, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою та обману, вдавши, що знають якісного майстра з ремонту електронної техніки, умовили власника на передачу їм непрацюючого LED телевізора марки «Grunhelm», моделі GTHD24T2, чорного кольору, з серійним номером G20D01CN, для транспортування до майстра. Достовірно усвідомлюючи, що їх дії носять злочинний характер, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливою метою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи при цьому його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, отримавши згоду власника, ОСОБА_5 взяв до рук, попередньо упакований телевізор в заводській коробці та разом з ОСОБА_4 покинули місця мешкання ОСОБА_6 .

В подальшому, бажаючи довести свій спільний протиправний намір до кінця, маючи в розпорядженні вищевказаний LED телевізор, в першій половині дня 29.09.2023 року, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 , не плануючи повертати його власнику, продали телевізор спричинивши потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 3932 грн. 72 коп.

У судовому засіданні обвинувачені свою вину визнали повністю, підтвердили обставини, викладені у обвинувальному акті та не виявили бажання давати показання у суді.

Сторони у судовому засіданні не заперечували проти застосування положень ч. 3

ст. 349 КПК України, посилаючись на недоцільність дослідження доказів щодо усіх обставин обвинувачення у зв`язку з повним їх визнанням та підтвердженням у судовому засіданні самими обвинуваченими.

Судом роз`яснені сторонам наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме позбавлення їх можливості оскаржити в апеляційному порядку визнані ними обставини кримінального правопорушення, а також перевірено правильність розуміння цих обставин та добровільність їх позиції.

З урахуванням повного визнання своєї винуватості, визнання та підтвердження обвинуваченими всіх обставин кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті, думок усіх учасників судового розгляду та відсутності від них заперечень, суд вважає можливим визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують їх особи.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, повністю знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд враховує, що обвинувачений вчинив нетяжкий злочин в період іспитового строку, будучи раніше судимим, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні нікого не має.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушння.

Обставиною, що обтяжуює покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням обставин справи, думки прокурора, потерпілого, характеристики особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне й доцільне призначити покарання в межах санкції статті КК України за якою ОСОБА_4 визнаний винним, у виді обмеження волі, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, повністю знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_5 покарання, суд враховує, що обвинувачений вчинив нетяжкий злочин, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні нікого не має.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжуює покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням обставин справи, думки прокурора, потерпілого, характеристики особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне й доцільне призначити покарання в межах санкції статті КК України за якою ОСОБА_5 визнаний винним, у виді обмеження волі, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження скоєння ним нових злочинів.

Разом з тим, враховуючи особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного, пом`якшуючі вину та інші обставини справи, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_5 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень без реального відбування покарання. Тому обвинуваченого може бути звільнено від відбування покарання з випробовуванням відповідно до ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На досудовому розслідуванні проведена судова експертиза, витрати за яку підлягають стягненню з обвинувачених. Цивільний позов не заявлено. Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 349, 369-371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 08.03.2023 року, визначивши остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років обмеження волі.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: телевізор "Grunhelm" повернути потерпілому за належністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 260 (двісті шістдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржений до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1