Номер провадження: 11-сс/819/113/23 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Справа № 766/6999/23 Доповідач ОСОБА_2
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/6999/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2023 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 03 жовтня 2023 року про накладення арешту на майно.

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, вилучене 28.09.2022 року при проведенні особистого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

1) банку синього колюру з пігулками з написом LTD у кількості 18 шт., яка упакована до сейф пакету PSP 2156236;

2) шкіряний гаманець коричневого колюру, в якому наявні грошові кошти(одна купюра номіналом 100 грн., одна купюра BES MANAT номіналом 5 грн., одна купюра номіналом 1 грн.), які упаковано до сейф пакету №PSP 2156235;

3) посвідчення ТОВ «АМАЛТЕЯ», паспорт, ідентифікаційний код та довідку з ДМС на ім`я ОСОБА_8 які упаковано до сейф пакету № PSP 2156235.

В обґрунтування накладення арешту слідчий суддя вказав, що слідчим відділенням Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001385 від 03.07.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.310 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що група осіб, з числа ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_10 , з червня 2023 року та по теперішній час займаються незаконним придбанням, зберіганням з метою збуту та збутом наркотичних засобів на території м. Херсона та Херсонської області.

Так, під час проведення особистого обшуку у підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено майно, а саме: банку синього колюру з пігулками з написом LTD у кількості 18 шт., яка упакована до сейф пакету PSP 2156236; шкіряний гаманець коричневого колюру, в якому наявні грошові кошти(одна купюра номіналом 100 грн., одна купюра BES MANAT номіналом 5 грн., одна купюра номіналом 1 грн.), які упаковано до сейф пакету №PSP 2156235; посвідчення ТОВ «АМАЛТЕЯ», паспорт, ідентифікаційний код та довідку з ДМС на ім`я ОСОБА_8 які упаковано до сейф пакету № PSP 2156235.

Вищевказані предмети на підставі ст.98 КПК України визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи, що у матеріалах досудового розслідування вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку про наявність необхідних і достатніх підстав для задоволення клопотання органів досудового розслідування.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 вказує на необґрунтованість ухвали слідчого судді, мотивуючи свої доводи тим, що на час розгляду клопотання про арешт майна, вилученого під час проведення обшуку у ОСОБА_8 , були відсутні правові підстави для накладення арешту на вилучені під час особистого обшуку речі. Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволення клопотання слідчого про арешт майна вилученого під час проведення особистого обшуку ОСОБА_8 .

Учасників судового провадження було належним чином повідомлено про час розгляду справи шляхом надіслання повідомлень.

Клопотання про обов`язкову участь підозрюваного ОСОБА_8 в апеляційному розгляді від нього до суду не надходило, а тому відповідно до ч.4 ст.401 КПК України його участь не є обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, позицію захисника ОСОБА_7 , яка підтримала свої апеляційні вимоги, просила їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до такого висновку.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів, СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001385 від 03.07.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.310 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що група осіб, з числа ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_10 , з червня 2023 року та по теперішній час займаються незаконним придбанням, зберіганням з метою збуту та збутом наркотичних засобів на території м. Херсона та Херсонської області.

Так, під час проведення особистого обшуку у підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено майно, а саме: банку синього колюру з пігулками з написом LTD у кількості 18 шт., яка упакована до сейф пакету PSP 2156236; шкіряний гаманець коричневого колюру, в якому наявні грошові кошти(одна купюра номіналом 100 грн., одна купюра BES MANAT номіналом 5 грн., одна купюра номіналом 1 грн.), які упаковано до сейф пакету №PSP 2156235; посвідчення ТОВ «АМАЛТЕЯ», паспорт, ідентифікаційний код та довідку з ДМС на ім`я ОСОБА_8 які упаковано до сейф пакету № PSP 2156235.

Постановою Т.в.о. заступника начальника СВ Херсонського РУП ГУНП поліції в Херсонській області майор поліції ОСОБА_9 від 28.09.2023р. вищевказане майно, визнане речовим доказом у даному кримінальному провадження.

Слідчим суддею обґрунтовано вказано, що необхідність арешту зумовлюється тим, що у матеріалах досудового розслідування вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

З урахуванням цих обставин слідчий суддя дійшов висновку про наявність необхідних і достатніх підстав для задоволення клопотання органів досудового розслідування з метою збереження речових доказів.

З огляду на викладене, є достатньо підстав вважати, що зазначене вище майно може містити відомості про обставини вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.310 КК України, тобто відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, про що свідчить місце їх вилучення та кількісні і якісні характеристики вилученого майна, які в сукупності вказують на ймовірний зв`язок із інкримінованим кримінальним правопорушенням. Тому вказані речі підлягають арешту.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано з дотриманням вимог ст.132, 170-173 КПК України наклав арешт на вказане майно з тих підстав, що вказане майно має значення для кримінального провадження, та у відповідності до ст.98 КПК України містить ознаки речового доказу та визнане таким у кримінальному провадженні.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно у даному кримінальному провадженні, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності і співмірності.

Що до доводів захисника ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно, то вони ґрунтуються на іншій, суб`єктивній оцінці апелянтом обставин, встановлених слідчим суддею.

Фактично доводи апелянта побудовані на запереченні фактів та обставин кримінального провадження, які встановлені на даному етапі досудового розслідування, що жодним чином не спростовує законність постановленого судового рішення.

Апеляційний суд вважає, що на даній стадії кримінального провадження існують достатні підстави для накладення арешту на зазначене майно, які виправдовують таке втручання у право власності та є співрозмірним із завданнями кримінального провадження.

Апеляційний суд звертає увагу, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, його межі у часі окреслені строками, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст.219 КПК України.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 належить залишити без задоволення.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.404, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 03 жовтня 2023 року про арешт майна - залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4