УХВАЛА

16 січня 2024 року

м. Київ

справа № 333/1101/22

провадження № 51-3933 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 06 листопада 2023 року щодо нього та ОСОБА_5 ,

встановив:

Ухвалою колегії суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 19 грудня 2023 року касаційну скаргу засудженого залишено без руху, у зв`язку з недотриманням вимог статті 427 КПК України, та надано п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.

Зокрема, Верховний Суд звертав увагу ОСОБА_4 на наявність істотних суперечностей між обґрунтуванням касаційної скарги щодо можливості однозначного визначення предмету та меж касаційного оскарження, оскільки у її вступній частині було зазначено, що скарга подана на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2023 року та ухвалу апеляційного суду м. Запоріжжя від 06 листопада 2023 року, однак в обґрунтування наводив доводи, які за своїм змістом стосуються незаконності лише ухвали апеляційного суду про скасування якої засудженим порушується вимога.

Окрім того, заявляючи вимогу про скасування ухвали апеляційного суду ОСОБА_4 не зазначав, яких саме порушень допустив суд апеляційної інстанції в аспекті положень статей 404, 405 КПК України, та не вказував, які конкретно доводи його апеляційної скарги, в порушення ст. 419 цього Кодексу, суд належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив, з огляду на зміст цього судового рішення, а обмежився лише формальним перерахунком низки норм Конституції України та КПК України.

Разом з цим, Судом роз`яснено, що обґрунтування вимог касаційної скарги має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є підставою для перегляду судових рішень в касаційному порядку. При розгляді касаційної скарги суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.

У межах наданого судом строку засуджений ОСОБА_4 надав уточнену касаційну скаргу, проте недоліків, зазначених у вказаній ухвалі, не усунув.

Так, в уточненій касаційній скарзі, засуджений посилаючись на свою юридичну неосвіченість, зазначає про неможливість подачі правильно оформленої скарги. Крім цього, вказує, що призначений йому адвокат ОСОБА_6 належним чином не надає йому правової допомоги та заявляє клопотання про здійснення її заміни на іншого захисника для подальшого звернення з касаційною скаргою.

Згідно з приписами ст. 433 КПК України Верховний Суд переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, відсутність у поданій на усунення недоліків касаційній скарзі обґрунтування вимог в контексті положень статей 412-414, 438 КПК України, невідповідність вимог касаційної скарги приписам ст. 436 цього Кодексу перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Враховуючи наведене, Суд вважає, що ОСОБА_4 не усунуто недоліки касаційної скарги залишеної без руху, а тому касаційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами необхідно повернути засудженому.

Повертаючи касаційну скаргу, Суд роз`яснює, що її повернення не позбавляє права повторно звернутися до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, в межах строку на касаційне оскарження.

Щодо клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну адвоката на іншого, то колегія суддів вбачає необхідним вказати, що відповідно до положень ч. 1 ст. 430 КПК України це питання підлягає вирішенню лише після відкриття касаційного провадження.

Суд також роз`яснює, що відповідно до ч. 2 ст. 8 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК України) засуджена особа має право звернутися через адміністрацію виконавчої установи до відповідного Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги для отримання кваліфікованої правової допомоги адвоката при виготовленні тексту касаційної скарги.

Тому для одержання такої допомоги під час складання документів процесуального характеру засуджений ОСОБА_4 , за змістом статей 110, 113 КВК України, вправі через адміністрацію виправної колонії звернутися до відповідного регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги для здійснення заміни призначеного адвоката.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 06 листопада 2023 року щодо нього та ОСОБА_5 повернути разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3