КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження № 0000047 стосовно -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, офіційно не працюючого, одруженого, з вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 01 лютого 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді арешту строком на 1 (один) місяць.

Також цим вироком вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Згідно вироку суд першої інстанції визнав доведеним, що 10.01.2023, приблизно о 13 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , використовуючи свій мобільний телефон, знайшов невідоме йому раніше посилання на невстановлений досудовим розслідуванням Telegram-канал, через який здійснив замовлення психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін, для власного вживання, без мети збуту. Після чого, використовуючи мобільний додаток «EasyPay», перерахував невстановленій досудовим розслідуванням особі грошові кошти у розмірі 600 грн. 00 коп. на невстановлені досудовим розслідуванням реквізити електронного гаманця, в рахунок оплати замовленої психотропної речовини.

У подальшому 10.01.2023 приблизно о 15 год. 00 хв. ОСОБА_7 отримав смс-повідомлення від невстановленого досудовим розслідуванням контакту з інформацією про місцезнаходження психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін, що за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, 5.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, 10.01.2023 приблизно о 18 год. 00 хв. обвинувачений прибув за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, 5 з метою забрати замовлену речовину та знайшов вказане у повідомленні місце, де біля дерева на землі лежав поліетиленовий пакет з пазовою застібкою з порошкоподібною речовиною темно-рожевого кольору, який ОСОБА_7 забрав та поклав до свого гаманця, який помістив до внутрішньої кишені куртки, у яку був одягнений на той момент, чим здійснив незаконне придбання та розпочав незаконне зберігання психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін, без мети збуту, після чого, скориставшись власним автомобілем марки «Geely Марle», д.н.з. НОМЕР_1 , направився за місцем свого проживання, чим здійснив незаконне перевезення психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін.

У подальшому, 10.01.2023 приблизно о 23 год. 18 хв. за адресою: м. Київ, вул. Копилівська, 1, ОСОБА_7 зупинили працівники поліції за порушення комендантської години, та в ході проведення поверхневої перевірки у останнього було виявлено та вилучено з гаманця, поліетиленовий пакет з пазовою застібкою всередині з порошкоподібною речовиною темно-рожевого кольору.

На даний вирок суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити йому покарання за ч.1 ст. 309 КК України у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном на 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

В обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги зазначає, що вважає вирок суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного.

Також вказує, що, вирішуючи питання про обрання йому міри покарання, суд першої інстанції, не врахував, відповідно до вимог ст. 65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 є його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом першої інстанції не встановлено.

При цьому апелянт зазначає, що суд не врахував ту обставину, що він вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, обставини його вчинення, дані про його особу, а саме, що раніше він не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, офіційно працевлаштований, одружений, має на утримані має малолітню дитину - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутність скарг за місцем проживання та його відношення до вчиненого.

Вважає, що обираючи йому покарання у виді арешту на строк 1 місяць, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог закону про кримінальну відповідальність, оскільки недостатньо врахував фактичні обставини кримінального правопорушення, відсутність тяжких наслідків та дані про особу обвинуваченого.

Під час апеляційного розгляду адвокат ОСОБА_6 , з яким обвинувачений 07.06.2023 року уклав договір про надання правової допомоги 14.06.2023 року подав до суду клопотання про скасування вироку Подільського районного суду м. Києва від 01.02.2023 року стосовно ОСОБА_7 та його звільнення на підставі ч. 4 ст. 309 КК України від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України ( а.с. 107-109).

В обгрунтування поданого клопотання захисник зазначив, що ОСОБА_7 після подання апеляційної скарги у період з 02 по 12 травня 2023 року добровільно пройшов курс стаціонарного лікування від наркоманії у Київській міський наркологічній клінічній лікарні "Соціотерапія", що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого 2745/27526, а відтак, він як особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку поданого клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України та доводів апеляційної скарги; думку прокурора, який заперечував як проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, так і клопотання захисника про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності; провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження № 0000047, а також доводи поданого клопотання та апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження до Подільського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000047 разом з клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

До вказаного клопотання прокурора долучена складена у присутності захисника письмова заява обвинуваченого ОСОБА_7 , в якій останній зазначив, що повністю визнає свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст. 381, 382 КПК України розглянув обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 щодо вчинення ним кримінального проступку, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України у спрощеному провадженні та 01.02.2023 року ухвалив обвинувальній вирок, яким визнав ОСОБА_7 винуватим у вчиненні вказаного кримінального проступку та призначив йому покарання у виді арешту строком на 1 місяць.

Перевіривши доводи викладені у поданому захисником клопотанні щодо наявності підстав для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 309 КК України за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення цього клопотання, з огляду на наступне.

Так, в абзаці четвертому п. 23 Пленуму Верховного Суду України № 4 від 26.04.2002 року « Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулась до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності.

Згідно наданої виписки з медичної карти стаціонарного хворого 2745/2752 від 12.05.2023 року КНП "КМНКЛ" "Соціотерапія" ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 поступив по самозверненню з метою лікування в наркологічне відділення №5, де проходив лікування з 02.05.2023 року по 12.05.2023 року з діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання інших стимуляторів, включаючи кофеїн. Синдром залежності ( а.с. 106).

Вирішуючи питання щодо добровільності звернення ОСОБА_7 до лікувального закладу з метою лікування від наркоманії, колегією суддів встановлено, що згідно наявної в матеріалах кримінального провадження довідки № 472215 від 30.01.2023 року (а.с.51) виданої Київською міською наркологічною клінічною лікарнею "Соціотерапія" гр. ОСОБА_7 1989 року народження за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, а інші докази на підтвердження наявності у обвинуваченого ОСОБА_7 наркологічної залежності на час його звернення за лікуванням від наркоманії в матеріалах провадження відсутні. Не надані такі докази стороною захисту і під час апеляційного розгляду справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що звернення ОСОБА_7 до лікувального закладу після ухвалення стосовно нього обвинувального вироку за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, відбулось не з метою вилікуватися від наркоманії, а з метою у такий спосіб ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинене, що унеможливлює застосування стосовно нього вимог передбачених ч. 4 ст. 309 КК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 та звільнення його на підставі ч. 4 ст. 309 КК України від кримінальної відповідальності за дії передбачені ч. 1 ст. 309 КК України, про що ставиться питання у клопотанні захисника.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо суворості призначеного йому покарання у виді арешту строком на 1 місяць та наявності підстав для його пом"якшення і призначення покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік із застосуванням положень ст. 75, 76 КК України не заслуговують на увагу, оскільки згідно закону України про кримінальну відповідальність покарання у виді обмеження волі є більш суворим видом покарання по відношенню до покарання у виді арешту.

Підстав для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, вирішуючи питання щодо його виду та розміру, суд першої інстанції безпідставно зазначив, що обвинувачений не надав суду підтвердження наявності у нього коштів чи заробітку, які б надавали йому можливість сплатити штраф, оскільки ОСОБА_7 офіційно працевлаштований, що підтверджується довідкою (а.с. 105), згідно якої останній працює на державному підприємстві "Антонов" з 13.08.2012 року по теперішній час на посаді адміністратора системи 3 категорії, а тому спроможний сплатити штраф.

Таким чином, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке згідно положень ст. 12 КК України є кримінальним проступком, даних про його особу, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, офіційно працевлаштований, одружений, має на утримані малолітню дитину 2012 року народження, відсутність скарг за місцем проживання, у скоєному щиро покаявся, що є обставиною, яка пом"якшує покарання, та за відсутності обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів вважає змінити вирок стосовно ОСОБА_7 в частині призначеного йому покарання з 1 місяця арешту на штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., частково задовольнивши апеляційну скаргу обвинуваченого.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 на підставі ч. 4 ст. 309 КК України від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Подільського районного суду м. Києва від 01 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України змінити в частині призначеного покарання з 1 (одного) місяця арешту на штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: ________________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3