Справа № 346/5898/23
Провадження № 1-в/346/351/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Коломийська

виправна колонія (№41)» ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, в режимі відеоконференції, клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, неодноразово судимого: - 28 квітня 2005 року вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 8 років 2 місяців позбавлення волі; - 4 травня 2011 року вироком Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 71 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 8 липня 2019 року по відбуттю строку покарання; - вироком Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01.10.2020р. за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, вироком Донецького апеляційного суду від 12 січня 2021 року вирок Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 1 жовтня 2020 року в частині призначеного покарання скасовано та призначено покарання за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ч.1 ст.70 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років, в решті вирок Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01.10.2020р. залишено без змін.

Початок строку: 06.09.2019 р.

Кінець строку: 06.09.2025 р.

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що відбуває покарання та початок його строку - 06.09.2019 року, відбув 2/3 строку, за період відбування покарання характеризується на думку адміністрації установи посередньо, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, про його сумлінне ставлення до праці свідчать три заохочення, про сумлінну поведінку свідчить те, що характеризується посередньо, згідно ст.134 КВК України дисциплінарних стягнень немає. Просить застосувати умовно-дострокове звільнення і звільнити його умовно-достроково від відбуття покарання на невідбутий строк приблизно 1 рік 11 місяців.

Під час судового розгляду ОСОБА_6 просив клопотання задовольнити, просив врахувати, що хворіє та зазначив, що став на шлях виправлення.

Захисник ОСОБА_5 підтримав клопотання засудженого, вважаючи достатніми підстави для його задоволення, з урахуванням його особи, а також поведінки та відношення до праці за час відбування покарання.

Представник Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)» заперечив щодо задоволення клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 заперечила щодо задоволення клопотання, вважає, що засуджений не довів своє виправлення, крім того порушена процедура подання клопотання про УДЗ як передбачено чинним КВК України.

Ознайомившись з матеріалами особової справи засудженого ОСОБА_6 , враховуючи пояснення засудженого ОСОБА_6 , думку захисника, думку прокурора, представника ДУ "Коломийська ВК (№ 41)" суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Єдиною і достатньою підставою умовно дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання: виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання. Під сумлінною поведінкою розуміється не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, а й прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Відповідно до ч. 3 п.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою (наявність як пасивної так і активної форми поведінки) і ставленням до праці (постійну свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, внесення раціоналізаторських пропозицій, винахідницькі відкриття, сумлінне виконання трудових обов язків і дорученої роботи, якість її виконання, прагнення до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності або підвищення ділової кваліфікації, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна тощо) довів своє виправлення після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Єдиною і достатньою підставою умовно дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання: виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання. Під сумлінною поведінкою розуміється не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, а й прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Виходячи із вимог ст. 81 КК України, при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 неодноразово судимий, востаннє засуджений вироком Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01.10.2020р. за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, вироком Донецького апеляційного суду від 12 січня 2021 року вирок Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 1 жовтня 2020 року в частині призначеного покарання скасовано та призначено покарання за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ч.1 ст.70 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років, в решті вирок Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01.10.2020р. залишено без змін (а.с.18-26, 12-17).

Як вбачається з характеристики на засудженого ОСОБА_6 від 21.09.2023, останній в місцях позбавлення волі перебуває з 09.09.2019 року. Під час тримання в ДУ «Маріупольський слідчий ізолятор» допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, за що було накладено чотири дисциплінарні стягнення, які на даний час погашені. Заохочення не застосовувались. Під час тримання в ДУ «Селидівська виправна колонія (№82)» не допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, дисциплінарні стягнення не накладались. Застосовано одне заохочення. Працевлаштований у виробничій майстерні робітником в дільниці по виготовленні меблів ротангу, норми виробітку виконує під контролем. З 16.04.2022 року відбуває покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)». За час відбування покарання характеризується наступним чином: допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, за що було накладено одне дисциплінарне стягнення, яке на даний час погашене. Застосовано одне заохочення. На заходи виховного впливу реагує слабо, належних висновків не робить. Виконує роботи з благоустрою місць позбавлення волі. У відношенні до представників адміністрації колонії тактовний. Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення». Законні вимоги представників адміністрації виконує під контролем. Санітарно-гігієнічних норм дотримується. Зовнішній вигляд не завжди охайний. У взаємовідносинах із засудженими не конфліктний. Віддає перевагу спілкуванню із судженими різної спрямованості. За характером спокійний. В індивідуальних бесідах не відвертий. Виконавчі листи не поступали. Зв?язок з родичами підтримує шляхом телефонних розмов. Згідно вироку вину в скоєному злочині визнав повністю. 10.09.2021 року засіданням комісії відмовлено у застосуванні ст. 101 КВК України. 15.09.2022 року засіданням комісії розглянуто позитивно відносно статті 82 КК України (а.с.12).

Згідно довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_6 , який відбуває покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» до засудженого 07.02.2020 р. за зберігання заборонених предметів (КРП) застосовано стягнення у виді догани; 02.04.2021 р. за зберіганні заборонених предметів (гральні карти) застосовано стягнення у виді догани; 30.04.2021 р. за встановлення між камерного зв`язку застосовано стягнення у виді догани; 09.04.2022 р. за зберігання заборонених предметів (гральні карти) застосовано стягнення у виді суворої догани; 14.06.2022 р. за зберігання заборонених предметів (брага) застосовано стягнення у виді попередження, які на даний час погашено. 11.01.2022 р. застосовано заохочення у виді подяки за зразкову поведінку та активну участь в благоустрої установи та 04.04.2023 р. застосовано заохочення у виді подяки за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК, правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці у І кварталі 2023 року (а.с.13).

Згідно з даними довідки № 265 про працевикористання засудженого Тоткало, який утримується в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)», за період з 2022 року у відповідній графі відсутні будь-які дані, що стосуються його працевикористання (а.с.30 а).

Як вбачається з виписки з протоколу № 26 від 21.09.2023 року засідання комісії з розгляду питань щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (статті 81, 107 КК України) заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, заміни невідбутої покарання більш м`яким (стаття 82 КК України), встановлення адміністративного нагляду згідно із Закон України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» переведення засуджених на підставах, встановлених статтями 10, 50, 57, 93, 101, 147, 151-1 КВК України зазначено, що засуджений ОСОБА_6 не довів своє виправлення (а.с.14).

Суд вважає, що сумлінна поведінка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання, гарною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Разом з тим, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого-процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.

Не зважаючи на викладене та формальне існування підстав для звільнення засудженого умовно-достроково, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання засудженого, оскільки останній відбуваючи покарання за період з 2022 року працевлаштованим не був. Крім того, суд звертає увагу на той факт, що засуджений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Наведене на переконання суду свідчить про те, що останній належних висновків не зробив і продовжував вчиняти злочини, що також ставить під сумнів досягнення головної мети покарання - перевиховання.

Відбуття ж певної частини покарання, наявність заохочення за дотримання засудженим правил поведінки, виконання покладених обов язків, трудового розпорядку та вимог безпеки праці самі по собі не можуть бути визнані достатніми підставами для застосування заохочувальної норми, визначеної ст. 81 КК України, оскільки дотримання правил поведінки, безпеки праці, недопущення порушення правил внутрішнього трудового розпорядку є обов`язком засудженого, мірою його необхідної поведінки, і ці обставини не доводять виправлення засудженого.

Слід зазначити, що застосування заходів заохочення полягає в тому, що основною підставою для прийняття рішення про їх застосування повинна бути об`єктивна оцінка всієї правомірної поведінки засудженого під час відбування покарання.

Суд звертає увагу на те, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є його обов`язком відповідно до ст. 9 КВК України.

Згідно з ч. 1, 3 ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Зважаючи на те, що висновок про застосування умовно-дострокового звільнення має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, суд також не може прийняти до уваги твердження засудженого про те, що характеризуючись посередньо, маючи заохочення, погашені стягнення, він довів своє виправлення.

Наведені вище обставини в сукупності свідчать про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення достатньому для застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до положень ст. 81 КК України.

Враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, що не було доведено ні поведінкою, ні ставленням до праці засудженого Тоткало під час відбування покарання, суд доходить висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення.

Крім того на засудженого у випадку прийняття рішення про подання матеріалів до суду щодо вирішення питання умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (ст.81 Кримінального кодексу України), відповідний підрозділ виправної колонії, де засуджений відбуває покарання, готує до суду подання, яке містить анкетні дані, у тому числі про наявність чи відсутність непогашених та незнятих судимостей, про відбуту частину строку покарання, про поведінку, ставлення до праці та навчання за весь час відбування покарання засудженим, до якого долучаються висновок комісії установи (СІЗО), характеристика на засудженого, дані про достроково не зняті або не погашені у встановленому законом порядку стягнення, зазначені в абзацах четвертому, шостому - десятому частини першої статті 132 Кримінально-виконавчого кодексу України, протягом строку, визначеного статтями 152 та 154 КВК України, та особова справа засудженого. Після погодження подання зі спостережною комісією, матеріали направляються до суду.

Однак питання про умовно-дострокове звільнення засудженого Тоткало в даному судовому засіданні розглядається не на підставі подання ДУ "Коломийська виправна колонія (№41), погодженого зі спостережною комісією як цього вимагає кримінально-виконавче законодавство, а на підставі клопотання засудженого, що є недотриманням процедурного порядку умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, передбаченого ст.ст.152,154 КВК України. Даний факт позбавляє можливості відповідну спостережну комісію здійснювати громадський контроль за дотриманням законодавства при умовно-достроковому звільненні засудженого Тоткало, а також організувати громадський контроль за його поведінкою протягом невідбутої частини покарання.

Згідно п.п.1,2,17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто досягнення мети передбаченої ст.50 КК України.

Враховуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, беручи до уваги наведене, суд вважає, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку, не є виправданим.

На підставі наведеного, ст.81 КК України, керуючись ст.ст.152,154 КВК України, ст.ст.336, 537 КПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Повний текст ухвали складено 23 листопада 2023 року о 15 год. 25 хв.

Суддя: ОСОБА_1