Справа № 308/1013/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000017 від 06.01.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южно-Сахалінськ, Російської Федерації, громадянина України, з вищою освітою, працюючого на посаді провідного інженера відділу інформаційно-комп`ютерного забезпечення управління ресурсного забезпечення апарату Закарпатської обласної державної адміністрації обласної військової адміністрації, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Під час досудового розслідування встановлено, що 05 січня 2023 року близько 13 години 30 хвилин, ОСОБА_3 , знаходився поблизу домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належить громадянину ОСОБА_4 , на праві приватної власності.

Перебуваючи за вищевказаною адресою, у громадянина ОСОБА_3 раптово виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на незаконне проникнення до іншого володіння особи, а саме: на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , що відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належить громадянину ОСОБА_4 , на праві приватної власності.

Реалізуючи свій раптово виниклий кримінально-протиправний умисел, спрямований на незаконне проникнення до іншого володіння особи, ОСОБА_3 , 05 січня 2024 року близько 13 години 40 хвилин, діючи умисно, всупереч волі власника, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, подолав перешкоду, а саме: силоміць відчинив ворота, які були зачинені, та потрапив на огороджену територію домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим порушив конституційне право на недоторканість житла та іншого володіння особи ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 1 ст. 162 КК України незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Вказані обставини встановлені органом досудового розслідування та не оспорюються учасниками судового провадження.

Судом встановлено, що відповідно до положень ч. 2 ст. 302 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 в присутності його захисника ОСОБА_5 прокурором роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, після чого ОСОБА_3 у заяві підтвердив роз`яснення йому вказаних положень та надав добровільну згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

При цьому до суду разом із обвинувальним актом подано заяву щодо визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, складена в присутності захисника.

У вказаній заяві ОСОБА_3 та його захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_3 , його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Також до обвинувального акта додано письмову заяву потерпілого ОСОБА_4 , у якій він зазначає, що не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України; згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; а також про його обізнаність у тому,що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

В обвинувальному акті прокурором зазначено клопотання, в якому він просить розглянути обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини і згідний з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, заяву потерпілого ОСОБА_4 , у якій він зазначає, що не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України; суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4статті 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує, як незаконне проникнення до іншого володіння особи, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

При призначенні ОСОБА_3 виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений кримінальний проступок та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно статті 66 КК України є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно статті 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності. Згідно довідки від 08.01.2024 р. №22 ОСОБА_3 не звертався по медичну допомогу в КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей», згідно характеристики , яка надана керівником апарату обласної державної адміністрації - обласної військової адміністрації ОСОБА_3 за місцем роботи характеризується позитивно.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_3 суд враховує, що вчинене, відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, враховує особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують покарання та обтяжують покарання, відсутність інформації, що обвинувачений являється особою з інвалідністю першої або другої групи, суд приходить до висновку, що для досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами», суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді виправних робіт в межах санкції ч.1 ст.162 КК України.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді виправних робіт бере до уваги те, що матеріали кримінального провадження не містять обмежень, передбачених ч.2 ст.57 КК України, щодо призначення такого виду покарання.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст.100 КПК України.

Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Витрати за проведення експертизи відсутні. Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.373,374,375,376,381-382 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити покарання у вигляді виправних робіт за місцем роботи засудженого ОСОБА_3 строком на шість місяців з щомісячним відрахуванням в доход держави десяти відсотків із суми його заробітку .

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 - не обирати.

Речові докази по справі:

-CD-R диск на якому міститься відеозапис із вчиненням кримінального правопорушення - після набрання вироком законної сили залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч. 1ст. 394 КПК Українивирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями381та382цьогоКодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України, копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1