28 листопада 2023 року м. Львів
Судді Львівського апеляційного суду ОСОБА_1 , у провадженні за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_2 , яка діє в інтересах власника майна ОСОБА_3 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 4 липня 2022 року про накладення арешту на майно.
Приймаючи рішення про повернення клопотання про арешт майна прокурору, колегія суддів дійшла висновку, що таке клопотання не відповідає вимогам статті 171 КПК України та розглянуто з порушенням вимог ст. 172 КПК України.
З вказаним рішенням я не згідна, маю окрему думку та вважаю, що рішення слідчого судді є законним й обґрунтованим з огляду на таке.
Статтею 171 КПК України встановлено вимоги щодо змісту клопотання про арешт майна та хто вправі звернутися з таким клопотанням до слідчого судді. Зокрема, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
У частині другій вказаної статті встановлено вимоги щодо змісту клопотання, яке подається саме слідчим, прокурором, зокрема у ньому повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
З аналізу наведеної статті вбачається, що законодавець у ч. 2 ст. 170 КПК України закріпив за слідчим, прокурором право на визначення мети, з огляду на необхідність досягнення якої на майно накладається арешт, а саме: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
На моє переконання, клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 , погодженого з прокурором Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_8 , відповідає вимогам, закріпленим ч. 2 ст. 171 КПК України, містить у собі усі необхідні відомості, зокрема і в частині визначення мети накладення арешту, а саме: збереження речових доказів, конфіскації майна як виду покарання, та їх належне обґрунтування.
Щодо мотивів прийнятого колегією суддів судового рішення в частині наявних істотних суперечностей стосовно мети накладення арешту на майно, вважаю, що покликання слідчим у клопотанні на дві мети, яких має бути досягнуто при накладенні такого, не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.
При вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд відповідно до положень частини 2 статті 173 КПК України, має враховувати таке: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини 2 статті 170 КПК); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини 2 статті 170 КПК); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини 2 статті 170 КПК); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На моє переконання, слідчий суддя дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, врахував правову підставу накладення арешту на майно, використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження й наслідки арешту майна для його власників.
Суддя ОСОБА_1