Номер провадження: 11-кп/813/1638/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2023 року, якою було закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000038 від 07 січня 2013 року, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2ст.286; ч.1 ст.135 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2023 року, задоволено клопотання захисника ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності та закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000038 від 07 січня 2013 року.

Вирішені питання щодо речових доказів, процесуальних витрат та цивільних позовів.

За змістом зміненого обвинувального акту встановлено, що 6.01.2013 року приблизно о 23:40 годині, ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Toyota Corolla» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у правій смузі по вул. Марсельській з боку пр. Добровольського у напрямку вул. Дніпропетровська дорога (на теперішній час вул. Семена Палі) у м. Одесі, наближаючись до регульованого пішохідного переходу, розташованому на перехресті вул. Марсельська - вул. Дніпропетровська дорога, маючи намір здійснити маневр правого повороту у бік Миколаївської дороги, на червоний сигнал світлофору зупинив автомобіль перед пішохідним переходом, який у той же час по вул. Марсельській перетинав пішохід ОСОБА_8 на дозволений для нього сигнал світлофора, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (1,18% етилового спирту у в крові) зліва направо за ходом руху транспортного засобу. ОСОБА_8 , знаходячись біля передньої частини автомобілю «Toyota Corolla» під керуванням ОСОБА_7 , зупинився та почав вчиняти хуліганські дії, лаятися у бік водія, наніс декілька ударів по кришці капоту автомобілю з метою вказати, що транспортний засіб частково передньою частиною знаходиться на пішохідному переході. В свою чергу водій ОСОБА_7 з метою уникнення подальшого конфлікту, побоюючись, що пішохід, який перебуваючи в стані сп`яніння, може пошкодити його автомобіль, вирішив залишити місце пригоди, порушуючи п.п.2.3 «б»; 8.7.3 «е»; 10.1 Правил дорожнього руху України, а саме будучи неуважним, не оцінивши дорожню обстановку, що склалася, не переконавшись перед початком руху, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, почав рух уперед, намагаючись об`їхати ОСОБА_8 з лівого боку, тим самим не надав перевагу у русі пішоходу, який знаходився на траєкторії руху керованого ним транспортного засобу, в результаті чого передньою правовою частиною автомобілю «Toyota Corolla» реєстраційний номер НОМЕР_1 допустив наїзд на ОСОБА_8 , який впав на проїзну частину таким чином, що верхня половина тулуба потерпілого опинилася на тротуарі, а нижня на проїзній частині під колесами автомобілю, але ОСОБА_7 , не зупинивши транспортний засіб, скоїв переїзд правами колесами через ноги ОСОБА_8 .

В результаті дорожньо - транспортної пригоди згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи за №218 від 9.09.2013 року потерпілому ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритих уламкових переломів малогомілкової і великогомілкової кісток обох гомілок з кутовим зміщенням кісткових відламків верхньої третини і нижньої третини, які є характерними для перекочування через голені постраждалого колеса автомобіля, які відповідно до критеріїв п.2.1.6 «Правил судового медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Крім того, 6.01.2013 року приблизно о 23:41 годині, ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Toyota Corolla» реєстраційний номер НОМЕР_1 , після наїзду на пішохода ОСОБА_8 за вищевикладених обставин, порушуючи п.2.10 «а», «г», «д,» Правил дорожнього руху з місця скоєння злочину зник, завідомо залишивши ОСОБА_8 в безпорадному стані без допомоги, тим самим своїми діями поставивши потерпілого в небезпечний для життя стан.

Таким чином, на підставі фактичних даних, викладених в обвинувальному акті, суд вважає, що ОСОБА_7 своїми діями скоїв злочини, передбачені ст.286 ч.2 КК України та його дії вірно кваліфіковані за ознаками, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, а також за ст.135 ч.1 КК України за кваліфікуючими ознаками, як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою потерпілий ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтував тим, що суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду та порушив принципи розумності строків розгляду справи.

Потерпілий наголосив, що невиправдане відкладення судових засідань призвело до безкарності ОСОБА_7 , в результаті протиправних дій якого потерпілий отримав інвалідність 3 групи.

Потерпілий вважає сумнівним факт надання прокурором довідки, з якою він з`явився у судове засідання 17.02.2023 року, відповідно до якої ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності не притягувався та в розшуку не перебував.

Правові позиції учасників апеляційного розгляду

Потерпілий ОСОБА_8 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржену ухвалу без змін.

Прокурор ОСОБА_6 також заперечував проти задоволення апеляційної скарги потерпілого.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно з положеннями ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За результатами апеляційного розгляду, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції на підставі дослідження фактичних обставин кримінального провадження, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та закриття відносно нього кримінального провадження.

Так, частиною 1 ст.285 КПК України, передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Строк давності це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.49 КК України - особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 05.04.2021 року у справі № 328/1109/19, щодо застосування положень ст.49 КК України зазначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові у справі №760/18016/15-к від 09 квітня 2019 року, зазначила, що, виходячи з положень п.1) ч.2 ст.284, ч.3 ст.285, ч.4 ст.286, ч.3 ст.288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Так, відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України, яке, відповідно до ст.12 КК України, є нетяжким злочином та за ч.2 ст.286 КК України, яке, відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином.

Зі змісту оскарженої ухвали убачається, що злочини, які інкримінуються ОСОБА_7 були вчинені 6.01.2013 року.

Відповідно положень п.3) ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років в редакції, що діяла на момент вчинення злочину.

Згідно п.4) ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років відповідно положень ст.12 КК України в редакції, що діяла на момент вчинення злочину.

Передбачений ст.49 КК України вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності трьох умов: закінчення зазначених у законі строків; не вчинення протягом цих строків нового злочину; не ухилення особи від слідства або суду.

Так, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 більше до кримінальної відповідальності не притягувався, у розшуку не перебував, що підтверджується вимогою УІТ ГУНП в Одеській області від 23.01.2023 року, від суду не ухилявся, тобто строк давності не зупинявся та не переривався через вчинення нового злочину.

Апеляційний суд констатує, що, відповідно до змісту оскарженої ухвали, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти закриття кримінального провадження відносно нього з нереабілітуючих підстав та надав письмову згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

В свою чергу апеляційний суд зазначає, що твердження апеляційної скарги потерпілого про те, що суд та прокурор свідомо затягували розгляд справи з метою закінчення спливу строків давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що невиконання своїх обов`язків судом, прокурором та органом досудового розслідування не може бути перешкодою для звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

На думку апеляційного суду, всі доводи апеляційної скарги потерпілого фактично зводяться до його декларативної незгоди з висновками суду першої інстанції щодо звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та закриття відносно нього кримінального провадження.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини, а саме, що злочини, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_7 були вчинені 06.01.2013 року і на даний час минули передбачені п.3, 4) ч.1 ст.49 КК України, п`ятирічний та десятирічний строки давності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та необхідність закриття відносно нього кримінального провадження на підставі п.1) ч.2 ст.284 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржене судове рішення без змін.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_8 , в зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржену ухвалу суду без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2023 року, якою ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності та закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000038 від 07 січня 2013 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4