УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

перекладача - ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000379, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.06.2022, за обвинуваченням

ОСОБА_11 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синджера Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 2551, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Лохвиця Полтавської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК України,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Плесецьке Васильківського району Київської області, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Данилівка Васильківського району Київської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Києва, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду міста Києва знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000379 від 13.06.2022, за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 2551, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою від 15.11.2023 строк тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 продовжено до 13.01.2024, включно.

Крім того, ухвалою від 15.11.2023 строк дії обов`язків, покладених на обвинувачену ОСОБА_13 продовжено до 13.01.2024, включно.

В судовому засіданні судом з урахуванням положень Кримінального процесуального закону щодо судового контролю за дотриманням прав обвинуваченого до спливу вказаного строку поставлене питання про доцільність продовження застосування до обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 запобіжних заходів.

Прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в обґрунтування якого зазначив, що на даний час не перестали існувати ризики, які передбачені ст.177 КПК України, а саме, те, що обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 обвинувачуються у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, серед яких є особливо тяжкі кримінальні правопорушення, раніше судимі, відтак можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Крім того, також просив продовжити відносно ОСОБА_13 строк дії обов`язків, покладених на неї у зв`язку із застосування відносно останньої запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки на її думку ризики позапроцесуальної поведінки обвинуваченого є не доведеними, а відтак належну процесуальну поведінку обвинуваченого зможе забезпечити інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням в умовах не свободи.

Обвинувачений ОСОБА_11 також просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 , оскільки клопотання прокурора в частині наявності ризиків поза процесуальної поведінки обвинуваченого є формальними.

Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав доводи свого захисника та також просив відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_12 , оскільки клопотання прокурора є формальним, обвинувачений має постійне місце проживання, а також міцні соціальні зв`язки. Крім того, захисник також просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, оскільки обвинувачений ОСОБА_12 на даний час відбуває покарання за вироком суду, а відтак наміру переховуватися від суду не існує.

Обвинувачений ОСОБА_12 також просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив відмовити у задоволенні клопотання щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , оскільки клопотання прокурора є формальним, ризики позапроцесуальної поведінки обвинуваченого є не доведеними. Крім того, захисник також просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, оскільки обвинувачений ОСОБА_9 на даний час відбуває покарання за вироком суду, а відтак наміру переховуватися від суду не існує.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав доводи захисника та також просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинувачену ОСОБА_13 , оскільки обвинувачена покладені на неї обов`язки виконувала належним чином, від органу досудового розслідування не переховувалася, з`являється до суду, співпрацювала з органом досудового розслідування, відтак на думку захисника відсутні підстави для продовження покладених на ОСОБА_13 обов`язків.

Обвинувачена ОСОБА_13 підтримала доводи захисника та також просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії покладених на неї обов`язків.

Заслухавши думку прокурора, обвинувачених та їх захисників, дослідивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, суд дійшов висновку про наступне.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, Європейський Суд з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» зазначив, що продовжуване утримання особи під вартою може бути виправдане у тій чи іншій справи лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує дані про його особу, який не одружений, не працює, на даний час на розгляді Солом`янського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням, зокрема, ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, обвинувачується у вчиненні двох особливо тяжких злочинів за один з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої, а тому ризик щодо переховування від суду з метою уникнення покарання є цілком ймовірним.

При цьому судом взято до уваги, що судовий розгляд даної справи перебуває на початковому етапі, а тому існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, зокрема можливості перебуваючи на волі перешкоджати кримінальному провадженню, здійснювати вплив на свідків у даному кримінальному провадженні чи вчинити інше кримінальні правопорушення, які поряд із ризиком можливості переховуватися від суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що ризики визначені ст.177 КПК України на які посилався прокурор а також доведеність тієї обставини, що обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для зміни обвинуваченим раніше застосованого запобіжного заходу, а тому є доцільним продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_11 .

Обговорюючи питання щодо продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує дані про його особу, який є раніше судимою особою за вчинення корисливого злочину проти власності, обвинувачується у вчиненні одного особливо тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому ризик щодо переховування від суду з метою уникнення покарання є цілком ймовірним.

При цьому судом взято до уваги, що судовий розгляд даної справи перебуває на початковому етапі, а тому існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, зокрема можливості перебуваючи на волі перешкоджати кримінальному провадженню, здійснювати вплив на свідків у даному кримінальному провадженні чи вчинити інше кримінальні правопорушення, які поряд із ризиком можливості переховуватися від суду теж залишаться існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Відтак, суд дійшов висновку, що ризики визначені ст.177 КПК України на які посилався прокурор а також доведеність тієї обставини, що обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для зміни обвинуваченому раніше застосованого запобіжного заходу, а тому є доцільним продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_10 .

При прийнятті рішення щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_12 , судом враховано дані про його особу, який є раніше судимий за вчинення корисливого злочину проти власності, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за один з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому ризик щодо переховування від суду з метою уникнення покарання є цілком ймовірним.

При цьому судом взято до уваги, що судовий розгляд даної справи перебуває на початковому етапі, а тому існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, зокрема можливості перебуваючи на волі перешкоджати кримінальному провадженню, здійснювати вплив на свідків у даному кримінальному провадженні чи вчинити інше кримінальні правопорушення, які поряд із ризиком можливості переховуватися від суду теж залишаться існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що ризики визначені ст.177 КПК України на які посилався прокурор а також доведеність тієї обставини, що обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для зміни обвинуваченому раніше застосованого запобіжного заходу, а тому є доцільним продовжити обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує дані про його особу, який не одружений, не працює, є раніше судимою особою за вчинення корисливого злочинів проти власності, обвинувачується у вчиненні одного особливо тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому ризик щодо переховування від суду з метою уникнення покарання є цілком ймовірним.

При цьому судом взято до уваги, що судовий розгляд даної справи перебуває на початковому етапі, а тому існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, зокрема можливості перебуваючи на волі перешкоджати кримінальному провадженню, здійснювати вплив на свідків у даному кримінальному провадженні чи вчинити інше кримінальні правопорушення, які поряд із ризиком можливості переховуватися від суду теж залишаться існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Враховуючи наведене, суд уважає, що ризики визначені ст.177 КПК України на які посилався прокурор а також доведеність тієї обставини, що обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для зміни обвинуваченому раніше застосованого запобіжного заходу, а тому є доцільним продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 .

Враховуючи, що обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, суд вважає за необхідне при продовженні їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати розмір застави у кримінальному провадженні відповідно до ч. 4 ст.183 КПК України, з огляду також на висновки Європейського суду з прав людини щодо обов`язку суду своїм рішенням забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При прийнятті рішення про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинувачену ОСОБА_13 , суд враховує дані про її особу, яка раніше не судима, має на утриманні малолітню дитину, водночас обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому ризик щодо переховування від суду з метою уникнення покарання є цілком ймовірним.

При цьому судом взято до уваги, що судовий розгляд даної справи перебуває на початковому етапі, а тому існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченої, зокрема щодо перешкоджання кримінальному провадженню, здійснювати вплив на свідків у даному кримінальному провадженні чи вчинення іншого кримінального правопорушення, які поряд із ризиком можливості переховуватися від суду теж залишаться існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку, що ризики визначені ст.177 КПК України на які посилався прокурор а також доведеність тієї обставини, що обвинувачена може переховуватися від суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для зміни обвинуваченій раніше застосованого щодо неї запобіжного заходу, а тому є доцільним продовжити строк дії обов`язків, покладених на обвинувачену ОСОБА_13 .

Керуючись ст. 314-316, 331, 369-372, 376 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 - задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_11 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 08 березня 2024 року включно.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 08 березня 2024 року включно.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 08 березня 2024 року включно.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 08 березня 2024 року включно.

Клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинувачену ОСОБА_13 - задовольнити.

Продовжити строк дії обов`язків, покладених на обвинувачену ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком до 08 березня 2024 року включно, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися за межі Київської області без дозволу, суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи,

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзду з України

Обвинувачену письмово під розпис повідомити про покладені на неї обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, обвинуваченим, його захисником протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1