Справа № 496/5263/20
Провадження № 1-в/496/10/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Одеського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області - ОСОБА_3 про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 23.12.2020 року Біляївським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.,

В С Т А Н О В И В:

До Біляївського районного суду Одеської області надійшло подання начальника Одеського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_3 про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт відносно ОСОБА_4 .

В обґрунтування подання зазначає, що засуджений ОСОБА_4 перебуває на обліку Одеського РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області з 26.02.2021 року за вироком Біляївського районного суду в Одеській області від 23.12.2020 року, відповідно до якого, його визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 1 (однієї) тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. Обвинувальний вирок Біляївського районного суду Одеської області від 23.12.2020 року відносно ОСОБА_4 набрав законної сили 22.01.2021 року, а строк його виконання у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України сплив через два роки, а саме 22.01.2023 року. 26.02.2021 року за вих. №28/6/1032/Ср-21 засудженому ОСОБА_4 було направлено повідомлення про необхідність сплати штрафу згідно вироку суду. 26.02.2021 року Одеським РВ № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області па підставі ч.3 ст. 26 КВК України було скеровано подання для розгляду питання про розстрочку виплати суми штрафу або заміни несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі.

Згідно ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 04.06.2021 року, яка надійшла до Одеського РВ № 1 в Одеській області 10.06.2021 року, подання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу було задоволено, несплачену суму штрафу розстрочено на 10 місяців. 02.08.2021 року Одеським РВ № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області на підставі ч. 4 ст. 26 КВК України було скеровано подання для розгляду питання заміни несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі. Згідно ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 18.02.2022 року, яка надійшла до Одеського РВ № 1 в Одеській області 11.04.2022 року вищевказане подання задоволено частково, несплачену суму штрафу розстрочено на дванадцять місяців. 17.05.2023 року Одеським РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області відповідно до ч.1 ст. 80 КК України «Звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку», було скеровано подання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 11.07.2023 року в задоволенні подання було відмовлено. 29.09.2023 року засуджений ОСОБА_4 прибув до відділу пробації та надав письмове пояснення-зобов`язання в якому пояснив, що на даний час в нього немає можливості сплатити суму штрафу навіть з розстрочкою наданою йому судом, так як працює не офіційно, стверджує, що робота не стабільна, та просить про заміну призначеного судом покарання у виді штрафу на покарання у виді громадських робіт. Згідно відомостей з Державної податкової служби засуджений офіційно не працевлаштований та не має постійного доходу. У зв`язку з викладеним, начальник Одеського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним поданням.

Представник Одеського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області в судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, подання підтримала в повному обсязі.

Прокурор в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести за його відсутності.

ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду подання, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Біляївського районного суду Одеської області від 23.12.2020 року ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. Вирок набрав законної сили 22.01.2021 року.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 04.06.2021 року розстрочено ОСОБА_4 , який засуджений вироком Біляївського районного суду Одеської області від 23.12.2020 року за ч.1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 17 000 грн., несплачену суму штрафу в розмірі 17000 грн. на десять місяці зі сплатою: в липні 2021 року - 1700 гривень, у серпні 2021 року - 1700 гривень, у вересні 2021 року - 1700 гривень, у жовтні 2021 року - 1700 гривень, у листопаді 2021 року - 1700 гривень, у грудні 2021 року - 1700 гривень, у січні 2022 року - 1700 гривень, у лютому 2022 року - 1700 гривень, у березні 2022 року -1700 гривень, у квітні 2022 року - 1700 гривень.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 18.02.2022 року розстрочено ОСОБА_4 , який засуджений вироком Біляївського районного суду Одеської області від 23.12.2020 року за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 17 000 грн., несплачену суму штрафу в розмірі 17 000 грн. на дванадцять місяців зі сплатою: в березні 2022 року 1416,67 гривень, у квітні 2022 року 1416,67 гривень, у травні 2022 року 1416,67 гривень, у червні 2022 року 1416,67 гривень, у липні 2022 року -1416,67 гривень, у серпні 2022 року 1416, 67 гривень, у вересні 2022 року 1416,67 гривень, у жовтні 2022 року 1416,67 гривень, у листопаді 2022 року -1416,67 гривень, у грудні 2022 року 1416,67 гривень, у січні 2023 року 1416,67 гривень, у лютому 2023 році 1416,67 гривень.

Згідно ч.1 ст. 26 КВК України, засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це відповідний суд шляхом представлення документа про сплату штрафу.

Відповідно до ч.3 ст. 26 КВК України, у разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд за поданням уповноваженого органу з питань пробації розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону. Аналогічна норма міститься у Порядку виконання уповноваженими органами з питань пробації судових рішень про призначення покарання у виді штрафу, затвердженому Наказом Міністерства юстиції України від 27.04.2018 року за № 1301/5, який регламентує питання, що пов`язані з виконанням покарання у виді штрафу. Можливість заміни покарання, зі штрафу на інший, також регламентована ч. 5 ст. 53 КК України.

Однак, така заміна можлива лише в межах строків давності виконання обвинувального вироку, передбачених статтею 80 КК України.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Вказана стаття передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку з чим, законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Відповідно до ч.3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину (ч. 4 ст. 80 КК України).

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 24.12.2015 року у справі №5-324кс15, ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК України. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3 ст. 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч.1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду.

Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дії або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

Наявність лише факту невиконання засудженим сплати штрафу в повному обсязі сам по собі не свідчить про ухилення від відбування цього покарання.

Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Враховуючи дату набрання вироком законної сили (22.01.2021 року), суд приходить до висновку, що закінчився дворічний строк давності виконання обвинувального вироку Біляївського районного суду Одеської області від 23.12.2020 року, ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, тому подання про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт є таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 26 КВК України, ст.ст. 56, 80 КК України, ст. 539 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні подання начальника Одеського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області - ОСОБА_3 про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 19.01.2024 року.

Суддя ОСОБА_1