Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/2758/23
номер провадження 1-кс/695/1393/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2023 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду

Черкаської області Ватажок- ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші клопотання начальника Драбівського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000908 від 17.07.2023 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, громадянина України, освіта повна загальна середня, не одружений, офіційно не працює, на утриманні неповнолітніх дітей не має, особою з інвалідністю, учасником АТО (ООС), депутатом будь-якого рівня не є, зареєстрований в с. Донцівка, Старобільський район, Луганська область, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимий:

07.12.2012 Новопсковським районним судом Луганської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням 1 рік;

29.07.2013 Старобільським районним судом Луганської області за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців,

10.09.2020 на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харків умовно-достроково звільнений з Диканівської виправної колонії № 12 м. Харків з невідбутим строком 3 місяці 10 днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України

про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшло клопотання начальника Драбівського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000908 від 17.07.2023 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, 14.07.2023, більш точний час слідством не встановлено, перебуваючи в житловому будинку домоволодіння ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого проживав з весни 2023 року, за адресою: АДРЕСА_1 , під час сварки, яка виникла на побутовому ґрунті, діючи умисно, з метою позбавлення життя людини, наніс численні удари в голову потерпілому ОСОБА_7 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді тупої травми голови з розтрощенням кісток обличчя, крововиливом під оболонки мозку, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, від яких ОСОБА_7 помер на місці.

16 серпня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17.08.2023 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30.09.2023 включно.

Постановою керівника Золотоніської окружної прокуратури від 22.09.2023 строк досудового розслідування в кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 09.11.2023.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28.09.2023 ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09.11.2023 включно.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03.11.2023 ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01.01.2024 включно.

25 грудня 2023 року до Драбівського районного суду Черкаської області спрямовано обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000908 від 17.07.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України разом з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак у зв`язку з відсутністю колегії суддів в даному суді справу на підставі ч. 13 ст.31 КПК України направлено до Черкаського апеляційного суду.

Посилаючись на те, що підготовче засідання по справі не призначено, а ризики передбачені п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 не зменшились та продовжують існувати, прокурор звернувся з даним клопотанням до слідчого судді.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просив його задовольнити, зазначивши при цьому, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, оскільки ризики у кримінальному провадженні не перестали існувати.

Обвинувачений та його захисник проти задоволення клопотання не заперечували.

Вивчивши клопотання, заслухавши позиції сторін кримінального провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 6 ст. 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про існування ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, слідчий суддя зауважує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Положеннями статті 331 КПК України, в редакції чиннній станом на день розгляду слідчим суддею даного клопотання встановлено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.

У разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в умовах воєнного стану продовження строку тримання під вартою здійснюється у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу.

Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Вирішуючи питання про продовження застосування обвинуваченому запобіжного заходу, слідчий суддя враховує не тільки положення, передбачені КПК України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

Так, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позицій Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), викладених у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства» від 29.11.1988, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Крім того, слідчим суддею враховується позиція ЄСПЛ, викладена у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984, відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У п. 42 рішення ЄСПЛ від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» від 13.01.2011 зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Зі змісту клопотання вбачається, що 25.12.2023 до Драбівського районного суду Черкаської області спрямовано обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000908 від 17.07.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України.

У зв`язку з відсутністю колегії суддів у вказаному суді справу направлено до Черкаського апеляційного суду.

Станом на день звернення прокурора з даним клопотанням до слідчого судді в порядку ч. 6 ст. 199 КПК України підготовче засідання по справі не призначено.

Вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, з огляду на долучені до матеріалів судового провадження матеріали, враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , дані, які характеризують особу останнього, його вік, соціальні зв`язки, сімейний та майновий стан.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

З огляду на те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, при цьому враховуючи, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеними, зважаючи на характер інкримінованого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_4 може вчинити дії щодо переховування від органу досудового розслідування та/або суду оскільки ОСОБА_4 офіційно не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, оскільки доказів протилежного суду не надано, проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований в Луганській області, а проживав в Донецькій області, у період з 31.07.2023 по 16.08.2023 переховувався від органу досудового слідства, та був затриманий в м. Бориспіль Київської області. Раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

З огляду на наведене вбачається, що у разі не обрання ОСОБА_4 вiдповiдного запобіжного заходу останній, усвідомлюючи те, що він обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування, суду та/або змінити місце проживання чи виїхати за кордон. Невідворотність покарання за злочини вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Також слідчим суддею враховано, що обвинувачений ОСОБА_4 матиме змогу й надалі вчиняти iншi кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я особи, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення повторно, через короткий проміжок часу після умовно-дострокового звільнення із місць позбавлення волі згiдно з вироком від 29.07.2013 Старобільського районного суду Луганської області за ч.1 ст. 115, ч. 1 ст. 164 КК України, що свідчить про наявність в нього стійкої антисоціальної поведінки, схильність до вчинення нових злочинів, небажання ставати на шлях виправлення; а також відсутністю законних джерел доходу.

Таким чином, в ході розгляду даного клопотання встановлено ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а обґрунтованість підозри у вчиненні тяжкого злочину стверджується доданими до клопотання матеріалами, які на даному етапі містять достатньо доказів про обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає доведеним необхідність продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, оскільки, на його переконання, саме такий вид запобіжного заходу, забезпечить виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість досягти завдань, передбачених ст. 2 КПК України.

Крім того, вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що доказів того, що стан здоров`я ОСОБА_4 перешкоджає його триманню під вартою слідчому судді стороною захисту не надано, з огляду на це слід вважати, що таких перешкод не має.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за результатами розгляду питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Керуючись ст. 2, 7, 176, 177, 178, 183, 192-194, 199, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, тобто до 25.02.2024, включно, без визначення розміру застави.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Повний текст ухвали проголошений о 08 год 15 хв 29.12.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_8