Справа № 496/820/24
Провадження № 1-кс/496/463/24
У Х В А Л А

06 лютого 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю представника власника майна ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Біляївка клопотання дізнавача СД Одеського районного управління №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000114 від 01.02.2024 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач звернувся до суду з вказаним клопотанням. Своє клопотання дізнавач мотивував тим, що 31.01.2024 до Ч Одеського РУП№2 надійшло телефоне повідомлення зі спец-лінії 102 про те, що 31.01.2024 о 10:05 за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Маяки, на пункті пропуску «Маяки», громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою безперешкодного перетину державного кордону працівникам СБУ пред`явив тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 28.04.2023 та довідку ВЛК № 34/1633 від 28.04.2023 видані ІНФОРМАЦІЯ_2 на власне ім`я з явними ознаками підробки. (ЄО-1574). Першочерговими слідчими діями, 31.01.2024 року у період часу з 13:22 год. по 13:27 год. за адресою Одеська область, Одеський район, с. Маяки, на пункті пропуску «Маяки-Удобне», 49 КМ траси Одеса-Рені, проведено огляд місця події, за участю громадянина ОСОБА_5 поруч з яким виявлено тимчасове посвідчення військовозобов`язаного номер НОМЕР_1 від 28.04.2023 та довідку ВЛК номер №34/1633 від 28.04.2023, видані ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які були вилучені та упаковані до експертного сейф-пакету №ВУМ2010871. Згідно постанови дізнавача сектору дізнання Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 01.02.2024 вказані вище об`єкти, вилучені у ході огляду місця події, визнані речовими доказами та долучені до матеріалів кримінального провадження. Допитаний як свідок співробітник СБУ ОСОБА_6 пояснив, що 31.02.2024 за адресою Одеська область, Одеський район, с. Маяки, на пункті пропуску «Маяки-Удобне», 49 КМ траси Одеса-Рені під час перевірки документів ОСОБА_5 , який з метою перетину державного кордону України пред`явив тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідку ВЛК видані ІНФОРМАЦІЯ_2 на його ім`я було встановлено, що вказані документи мають ознаки підробки. А саме, підпис зроблений факсиміле, відсутній штрих код та по базі «Оберіг» дана особа не перебуває на військовому обліку. Вилучене майно необхідне органу досудового розслідування з метою подальшого призначення у кримінальному провадженні судової експертизи. Вилучене майно, а саме тимчасове посвідчення військовозобов`язаного номер НОМЕР_1 від 28.04.2023 та довідку ВЛК номер №34/1633 від 28.04.2023, видані ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_5 належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою м. Київ. Враховуючи, що на теперішній час у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучені документи є предметом кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, тобто, відповідають критеріям ст. 98 КПК України, з метою збереження речових доказів призначення відповідних експертиз з метою з`ясування обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, згідно ст. 91 КПК України, виникла необхідність застосування заходу забезпечення кримінального провадження - арешту майна.

В судовому засіданні представник власника майна заперечував щодо накладання арешту на зазначені в клопотанні документи, посилаючись на те, що тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 28.04.2023 року та довідку ВЛК №34/1633 від 28.04.2023 року він отримав легально, про що надав відповідні документи.

Дізнавач та прокурор в судове засідання не з`явилися, просив розглядати клопотання у його відсутність.

Заслухавши пояснення представника власника майна, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного.

У відповідності до ч.1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно ч. 1 ст. 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

З п.4 ч. 2 ст. 40-1 КПК України вбачається, що дізнавач уповноважений звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в ч.1 ст. 98 КПК України вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Кримінальне правопорушення відповідно до ч.4 ст.358 КК України, полягає у використанні завідомо підробленого документа.

Однак, відповідно до копії листа від ІНФОРМАЦІЯ_3 від 02.02.2024 року за вих. №2/265 встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 . Крім того, відповідно до листа, встановлено, що ОСОБА_5 отримував тимчасове посвідчення серії НОМЕР_1 від 28.04.2023 року та довідку військово лікарської комісії №34/1633 від 28.04.2023 року.

Будь-яких належних та допустимих доказів підробки зазначеного документу, які б спростовували наявну інформацію, та підтверджували наявність обґрунтованої підозри, стороною обвинувачення суду не надано.

В ч.1 ст. 173 КПК України зазначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, суд відмовляє у задоволенні клопотання.

Слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання дізнавача СД Одеського районного управління №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 09.02.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1