Житомирський апеляційний суд
Справа №296/225/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 08 січня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 ,-

встановила:

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні, кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

08 січня 2024 року ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира було задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 строком на 60 діб, а саме до 02 березня 2024 року (включно) без визначення розміру застави.

Слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна. З метою уникнення відповідальності та під тяжкістю покарання ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя врахував наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, з рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08.06.2023 вбачається, що опікуном недієздатної ОСОБА_9 , окрім ОСОБА_7 є ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою застосувати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з електронними засобами контролю або співрозмірної застави з обов`язками, визначеними ст. 194 КПК України.

Вважає зазначену ухвалу незаконною та повністю необґрунтованою

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину.

Вважає, що до клопотання не додано жодних підтверджень того, що ОСОБА_7 якимось чином намагався зв`язатися з будь-якими іншими особами по справі чи вплинути на них, як на таких, які на думку слідства причетні до провадження.

На думку захисника, суд жодним чином не обґрунтував в ухвалі чим саме підтверджуються ризики. Ризик того, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду і має можливість незаконно впливати на свідків, захисник вважає голослівним, оскільки ОСОБА_7 було вручено повідомлення про підозру 03 січня 2024 року і він не був затриманий по ст. 208 КПК України. Ніяких перешкод зі сторони ОСОБА_7 слідством не зафіксовано, а всі посилання на наявність такого ризику є нічим не обґрунтованими припущеннями. Жодних насильницьких дій щодо потерпілого ОСОБА_7 не вчиняв, жодних погроз не висловлював.

Вважає, що судом не проаналізовано міцність соціальних зв`язків, наявність майна, оскільки ОСОБА_7 одружений, має на утриманні дитину-інваліда, яка визнана судом недієздатною і він є одним з опікунів має постійне місце проживання, несудимий.

По місцю проживання ОСОБА_7 характеризується лише позитивно, відповідно до наданих суду медичних довідок має захворювання, які підтверджуються доданими до заперечення доказами.

На думку захисника, слідчим суддею перераховані всі ризики, які викладені у клопотанні без жодного належного обґрунтування.

Посилається на судову практику з приводу застосування судами застави, розмір якої повинен достатньою мірою гарантувати виконання

підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Вважає, що слідством не наведено підстав для неможливості забезпечити належну поведінку підозрюваного за допомогою іншого більш м`якого запобіжного заходу зокрема цілодобового домашнього арешту з електронними засобами контролю з відповідними обмеженнями, які надали б стороні обвинувачення гарантії щодо неможливості будь-якого негативного впливу на хід досудового розслідування або співрозмірної застави з обов`язками, визначеними ст. 194 КПК України.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника, підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно із пунктом 1 частини 4 статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Відповідно до частини 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_7 у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки підтверджуються матеріалами кримінального провадження долученими до клопотання, в тому числі протоколами про результати негласної слідчої (розшукової ) дії від 15.09.2023, 06.11.2023, 06.12.2023, протоколами огляду предметів від 16.11.2023, а саме мобільного телефону ОСОБА_11 , протоколом проведення слідчого експерименту від 16.11.2023, висновком експерта №2183 від 28.12.2023, протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 18.12.2023, відповідно до якого 18.10.2023 ОСОБА_11 в ході зустрічі передав ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 частину грошових коштів в сумі 80 000 грн. протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_11 від 26.12.2023.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Докази долучені до клопотання свідчать, що ОСОБА_7 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. ст. 189 КК України, оскільки потерпілий ОСОБА_15 вказував на його причетність до вимагання, спричинення йому тілесних ушкоджень, а проведеними негласними слідчими (розшуковими) діями зафіксовано його розмови з іншими підозрюваними, що в сукупності з розмовами інших співучасників та присутність при отримання коштів у потерпілого вказує на обґрунтованість підозри на даному етапі досудового розслідування.

Наведені захисником відомості в апеляційній скарзі, так і доводи підозрюваного в судовому засіданні апеляційного суду не спростовують даних, що ОСОБА_7 може бути причетним до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Слідчий суддя достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також ризик можливого впливу на інших підозрюваних, потерпілого, свідків, з метою зміни ними показів, оскільки вчинення інкримінованого кримінального правопорушення підозрюваному супроводжувалось вчинення психологічного тиску на потерпілого, заподіянням тілесних ушкоджень, з цими висновками погоджується і колегія суддів.

За таких обставин, апеляційний суд вважає обґрунтованими та законними висновки слідчого судді про наявність достатніх підстав, згідно вимог ст. 194 КПК України для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів на час прийняття рішення слідчим суддею.

Також, колегія суддів зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, характером злочинів у яких він обвинувачується додатково свідчить про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту є ускладненим.

Доводи сторони захисту про те, що до підозрюваного ОСОБА_7 може бути застосований більш м`який запобіжний захід, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, вирішуючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 та неможливості на даний час у застосуванні менш суворого запобіжного заходу, враховуючи характер злочину, вчинення його за попередньою змовою групою осіб, перебування частини цих осіб у розшуку.

Враховуючи, що злочин вчинено з застосуванням насильства та погрозою його застосування апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про неможливість на даний час у застосуванні застави.

Інші доводи апеляційної скарги, також не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 08 січня 2024 року якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: