ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1570/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2023 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

у судовому засіданні під час рогляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001583 від 26.04.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоний Жовтень, Старичного Луганського району, Луганської області,

українця, громадянина України, який має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє вироком Ніжинського міськрайонного суду м. Ніжина за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк три місяці,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

встановив:

До Дарницького районного суду міста Києва 16 червня 2023 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001583 від 26.04.2023, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 червня 2023 року головуючим суддею у цьому провадженні визначено суддю ОСОБА_7 .

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 22 червня 2023 року до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20 серпня 2023 року включно, який в подальшому ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 09 жовтня 2023 року продовжений до 08 грудня 2023 року включно.

27 листопада 2023 року прокурором ОСОБА_3 через канцелярію суду подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Враховуючи те, що суддя ОСОБА_7 , що здійснює судовий розгляд цього кримінального провадження, має тимчасову непрацездатність, що унеможливлює розгляд зазначеного клопотання до спливу дії застосованого запобіжного заходу, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2023 головуючим суддею щодо розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 визначено суддю ОСОБА_1 .

У судовому засіданні 28 листопада 2023 року суд перейшов до розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 .

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 днів. Прокурор зазначив, що строк продовжений ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 09 жовтня 2023 року, закінчується 08 грудня 2023 року, однак на сьогоднішній день продовжують існувати ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу і які на теперішній час не зменшилися, а саме ризик переховування від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинення ним інших кримінальних правопорушень. На думку прокурора, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому з метою запобігання вказаних ризиків є необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись з клопотанням прокурора, захисник ОСОБА_4 просила відмовити у задоволенні клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Сторона захисту наголошувала на тому, що ризики наведені у клопотанні прокурора не вмотивані та не підтверджені будь-якими доказами. Зазначила, що до заявленого клопотання прокурором не долучено жодного додатку, а отже наведенеі ним ризики є лише його припущенням. На підставі викладеного захисник вважає, що є всі передумови для зміни запобіжного заходу на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника та просив змінити запобіжний захід.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, обговоривши заявлене клопотання, дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжні заходи є одним з різновидів заходів забезпечення кримінального провадження, що мають особливий порядок застосування в силу своїх негативних наслідків щодо сфери особистих прав та свобод підозрюваного чи обвинуваченого, яких вони можуть зазнати у разі застосування до них запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частина перша статті 194 Кримінального процесуального кодексу України).

На обґрунтування клопотання прокурор ОСОБА_3 посилається на те, що на теперішній час продовжують існувати такі ризики, що визначені у частині першій статті 177 КПК України:

- ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду;

- ризик незаконного впливу на свідків та потерпілу;

- ризик вчинення інших кримінальних правопорушень.

Щодо наявного ризику переховування ОСОБА_5 від суду, то прокурор вказує на те, що що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за яке законом передбачено відносно визначене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Переконаний, що тяжкість кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_5 та тяжкість можливого покарання є тою обставиною, яка свідчить про можливість ухилення обвинуваченого від суду. Також прокурор обгрунтовував вказаний ризик ще й тим, що стосовно ОСОБА_5 проводився судовий розгляд Ніжинським міськрайонним судом міста Ніжина, в ході якого останній порушував свої процесуальні обов`язки, через те до нього був застосований привід. Прокурор вважає, що вказане свідчить про наявний ризик ухилення обвинуваченого від явки до суду.

Сторона захисту наголошувала на тому, що ризик переховування від суду є недоведеним та не може ґрунтуватись на матеріалах іншого кримінального провадження, тим паче прокурором навіть не долучено вказане процесуальне рішення до клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Обвинувачений у свою чергу вказав, що прибував до Ніжинського міськрайонного суду міста Ніжина за викликами, однак декілька разів була оголошена повітряна тривога. У зв`язку з чим секретар судового засідання виносила повістку на іншу дату. Вказав, що не зміг прибути до суду надалі у зв`язку із затриманням у цьому кримінальному провадженні.

Заслухавши доводи сторони захисту, суд вважає, що під час розгляду цього клопотання прокурором не доведено наразі обґрунтованість ризику переховування від суду, оскільки посилатись на ухвалу про привід в іншому кримінальному провадженні, не долучивши до її клопотання, є безпідставним.

Незважаючи на заперечення захисника ОСОБА_4 , суд вважає, що продовжує існувати і ризик незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_5 на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні, оскільки допит свідків та потерпілої ще не розпочато, а зі слів сторони захисту наразі судом досліджуються письмові докази сторони обвинувачення.

Не може залишатися поза увагою те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України), тобто ризик впливу на свідків та потерпілу існує й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.

Той факт, що судовий розгляд вже триває не зменшує ризик можливого незаконного впливу на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні, а навпаки збільшує вірогідність його настання внаслідок обізнаності обвинуваченого з усіма наявними матеріалами кримінального провадження, у тому числі, протоколами допитів з наданими показаннями, через те може впливати на них з метою надання неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до суду.

Отже, суд вважає, що ризик незаконного впливу на свідків та потерпілу є реальним та зумовлює необхідність запобіжного заходу.

Щодо ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.

Стороною обвинувачення обґрунтовується існування цього ризику тим, що ОСОБА_5 раніше судимий за аналогічні правопорушення, а отже вказане може свідчити про те, що обвинувачений може продовжити злочинну діяльність.

Захисник ОСОБА_4 частково погодилась з твердженням прокурора про наявність вказаного ризику з урахуванням попередніх судимостей, при цьому наголосила, що ОСОБА_5 не притягувався до кримінальної відповідальності за особливо тяжкі злочини. Захисник ОСОБА_4 також просила суд звернути увагу суду на те, що у ОСОБА_5 є на утриманні малолітня дитина, мати наразі відбуває реальне покарання у місцях позбавлення волі, через те хлопчик покинутий на призволяще. На підставі цього захисник просила врахувати наведену обставину та обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Що стосується наявності вказаного ризику, то суд встановив, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, востаннє вироком Ніжинського міськрайонного суду міста Ніжина від 25 березня 2021 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк три місяці. До того ж, як повідомив сам обвинувачений, у провадженні цього суду наразі здійснюється розгляд кримінального провадження стосовно нього за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

На додаток до цього, в ході розгляду клопотання судом також встановлено, що ОСОБА_5 притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів щонайменше чотири рази і суд має право врахувати ці дані, що характеризують його особу.

Доводи захисника щодо бажання у обвинуваченого влаштуватись за спеціальністю маляра, суд вважає неспроможними, оскільки обвинувачений повідомив суду, що з 2007 року офіційно не працевлаштовувався, працював періодично різноробочим на будівництві та наразі постійного заробітку немає, отже в нього відсутні будь-які джерела доходу, що може спонукати його до вчинення нових корисливих злочинів з метою забезпечення умов для свого існування.

Також при вирішенні цього клопотання, зокрема щодо можливості призначення більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, було з`ясовано, що фактичного місця проживання у м. Києві обвинувачений не має, останній також під час судового засідання не вказав, чи буде мати можливість у разі зміни йому запобіжного заходу забезпечити себе житлом у місті Києві або прибувати на засідання.

Щодо твердежнь сторони захисту про необхідність зміни запобіжного заходу у зв`язку із необіхідністю здійснення догляду за малолітнім сином, то суд вважає за необхідне вказати на таке.

Як вбачається з обвинувального акта, у обвинуваченого є на утриманні малолітінй син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказане також підтвердили обвинувачений та захисник у судовому засіданні.

Судом вже зазначалось про те, що ОСОБА_5 востаннє був засуджений у 2021 році, тобто вже після народження дитини обвинувачений повторно притягався до кримінальної відповідальності за ті ж корисливі злочини. На переконання суду, з огляду на зазначені обставини, запобіжний захід у вигляді домащнього арешту є недостатнім для гарантування належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Таким чином, у сукупності зазначені обставини свідчать про схильність обвинуваченого ОСОБА_5 до антисоціальної та небезпечної поведінки для вчинення нових корисливих кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що існують реальні та обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи поза межами місць попереднього ув`язнення, може незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, та вчинити нове кримінальне правопорушення. Отже, при розгляді цього клопотання суд вважає реальним, обґрунтованим та доведеним ризики, які передбачені пп. 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 , судом на теперішній час не встановлено, а захисником ОСОБА_4 в судовому засіданні не спростовано.

Таким чином, суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим, водночас з урахуванням недоведеності в ході розгляду цього клопотання ризику переховування від суду, таке підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

При визначенні розміру застави за змістом положень ч. 4 ст. 182 КПК України суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан обвинуваченого, інші дані про його особу та ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Ухвалою суду від 22 червня 2023 року ОСОБА_5 було визначено розмір застави у розмірі двадцяти одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 56 364 гривень.

Розмір застави визначається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України).

Суд вважає, що з урахуванням положень закону, тяжкості злочину, особи обвинуваченого, раніше визначений розмір застави має бути залишений без зміни.

На підставі викладеного та враховуючи особу обвинуваченого, те що він може впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, схильний до вчинення кримінальних правопорушень як раніше судима особа, яка вчиняла корисливі злочин невдовзі після ухвалення стосовно нього вироку, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 50 днів, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

З огляду на викладене та керуючись статтями 177, 182, 183 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» на строк 50 діб, тобто до 16 січня 2024 року включно.

Раніше визначений розмір застави залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1