Справа №585/994/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/482/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 травня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ромни, Сумської області, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у пред`явленому обвинуваченні про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшли апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , відповідно яких:

- захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 травня 2023 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України, скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції;

- прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 просить вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 травня 2023 року скасувати та ухвалити рішення, яким звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 на підставі ч. 4 ст. 309 КК України від кримінальної відповідальності за інкримінований кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України. На підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрити стосовно ОСОБА_7 кримінальне провадження № 0000055, внесене до ЄРДР 06 лютого 2023 року.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України і призначено покарання у виді арешту на строк три (3) місяці.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави, витрати на проведення експертизи наркотичних засобів в розмірі сімсот п`ятдесят п`ять гривень дванадцять копійок (755,12 грн.).

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 зазначає про те, що відповідно до наявної в матеріалах кримінального провадження, довідки КНП СОР «ОКСЛ» від 14.03.2023 р. за № 01-55/857, що була предметом дослідження суду першої інстанції, ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікуванні в 12 відділенні КНП СОР «ОКСЛ» з 08.03.2023 р. по 14.03.2023 р. з діагнозом «Психічні розлади та розлади поведінки, внаслідок вживання декількох психоактивних речовин (алкоголь, канабіоїди). Гостра інтоксикація. F 19.00».

Крім того, відповідно до довідки КНП СОР «ОКСЛ» від 16.02.2023 р. за № 01-55/549, на яку суд першої інстанції уваги не звернув, ОСОБА_7 перебуває на обліку у лікаря нарколога з 06.09.2021 р. з діагнозом «Психрозлади та розлади поведінки внаслідок вживання опіоідів».

У своїх показах, обвинувачений неодноразово зазначав і підкреслював, що повністю визнає вину, розуміє суспільну небезпеку своїх діянь, осуджує їх, щиро кається і бажає не допускати такої поведінки в подальшому, для чого добровільно та усвідомлено звернувся за отриманням кваліфікованої медичної допомоги, в подоланні залежності від вживання наркотичних засобів.

Від так, сукупність зазначених вище обставин та доказів, не давали суду першої інстанції жодних об`єктивних причини ставити під сумнів факт добровільності звернення ОСОБА_7 за лікуванням від наркотичної залежності.

Щодо не надання стороною захисту доказів того, що обвинувачений хворіє саме на наркоманію, про що зазначено судом першої інстанції, апелянт зазначає наступне.

Термін «наркоманія» є маловживаним у світовій медицині. У міжнародній класифікації хвороб десятого перегляду (МКХ-10) та Діагностичному і статистичному посібнику з психічних розладів, даний термін не використовується. В адаптованій для використання в Україні версії МКБ-10, наркоманія входить у діагноз «синдром залежності», а гостра інтоксикація (сп`яніння) при наркоманії в «гостра інтоксикація».

Таким чином, «наркоманія» і «гостра інтоксикація F 19.00» є однорідними (тотожними) медичними діагнозами.

Відповідно, сторона захисну належним чином довела факт захворювання обвинуваченого на наркоманію (гостру інтоксикацію F 19.00) та потребу в лікуванні від цього захворювання, а протилежні висновки суду першої інстанції суперечать матеріалам справи.

Також апелянт звертає увагу на те, що судом було порушено вимоги ч. 4 ст. 286 КПК України та вирішено питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності одночасно із ухваленням обвинувального вироку, що позбавило сторону захисту можливості заявити клопотання про проведення медичного обстеження відповідно до Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними».

Крім того сторона обвинувачення також просила суд звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, що не було взято до уваги судом першої інстанції, чим фактично вийшов за межі державного обвинувачення.

Призначене судом покарання за своєю суворість не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Так, не враховано, що останній є не судимим, не має негативних характеристик.

Зазначені апелянтом обставини свідчать про неповноту судового розгляду, що має істотне значення, оскільки під час судового розгляду залишилися недослідженими, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. Вище вказане, обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, подану апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ОСОБА_10 визначені кримінальним законом умови, необхідні для звільнення від кримінальної відповідальності, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, добровільно виконав, їх правдивість не викликала сумнівів та була підтверджена письмовим доказом. А тому звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності було обов`язком, а не правом судом першої інстанції.

Отже, на момент винесення оскаржуваного вироку були наявні усі правові підстави, передбачені ст. 44, ч. 4 ст. 309 КК України для звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинений проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України.

Таким чином, оскаржуваний вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 травня 2023 року підлягає скасуванню, як такий, що ухвалений з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальності, з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, враховуючи наявність правових підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинений ним кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України.

Згідно з вироком суду першої інстанції, близько 14 год. 06 лютого 2023 року ОСОБА_7 перебував неподалік колишньої території ПП «РСУ» по вул. Горького в м. Ромни, де виявив на тротуарі поліетиленовий пакет із сухою подрібненої речовиною, рослинного походження. Зрозумівши, що дана речовина є «канабісом», яку він раніше вживав шляхом куріння, поклав знайдений пакет в кишеню куртки. Цього ж дня, близько 14 год. 40 хв. ОСОБА_7 був зупинений працівниками поліції на першому провулку Маяковського в м. Ромни, де добровільно видав прозорий поліетиленовий пакет із подрібненою речовиною рослинного походження.

Відповідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів від 20.02.2023 р. № СЕ-19/119-23/1696 - НЗПРАП надана на експертизу речовина рослинного походження є сумішшю особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабісу та дорослих плодів роду Коноплі (Cannabis), які не є наркотичним засобом. Маса канабісу з суміші в перерахунку на висушену речовину становить 7,56 г.

Своїми протиправними діями ОСОБА_7 в порушення вимог Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», від 15.02.1995 р., незаконно придбав та зберігав особливо небезпечний наркотичний засіб без мети збуту 7,56 г. канабісу, який відповідно до постанови КМ України від 6 травня 2000 року № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобі, психотропних речовин і прекурсорів» зазначений у списку № 1 таблиці № 1 та відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Дії ОСОБА_7 суд кваліфікував за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

До початку апеляційного розгляду, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав заяву про проведення апеляційного розгляду у його відсутність.

З огляду на вказані обставини, враховуючи те, що у поданих апеляційних скаргах, питання про погіршення становища обвинуваченого не ставиться, колегія суддів, керуючись ч. 4 ст. 405 КПК України, вважає за можливе слухання справи провести за відсутності обвинуваченого та його захисника.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, котра вимоги поданої апеляційного скарги підтримала, просила вирок суду першої інстанції скасувати, а апеляційну скаргу захисника задовольнити частково, вивчивши матеріали кримінального провадження в сукупності з доводами апеляційної скарги захисника обвинуваченого , колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами і в апеляційних скаргах не оскаржується. Діям ОСОБА_7 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оспорюється.

Посилання апелянтів на те, що ОСОБА_7 добровільно пройшов курс лікування від наркоманії та повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, а тому підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі положень ч.4 ст.309 КК України, на думку суду апеляційної інстанції, заслуговують на увагу.

Так, згідно з приписами ч.4 ст.309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Положення п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» регламентують, що вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Згідно матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікуванні в дванадцятому відділенні КНП СОР «ОКСЛ» з 08 березня 2023 року по 14 березня 2023 року з діагнозом «Псих. розлади та розлади поведінки, внаслідок вживання декількох психоактивних речовин (алкоголь, канабіоїди). Гостра інтоксикація. F 19.00».

Крім того, відповідно до наявної в матеріалах справи довідки КНП СОР ОКСЛ від 16.02.2023 № 01-55/549, вбачається, що ОСОБА_7 перебуває під наглядом у лікаря-нарколога із 06.09.2021 із ДЗ «Псих. розлади та розлади поведінки внаслідок вживання опіоїдів. См. залеж.».

Згідно з п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», за змістом норм, передбачених частиною 4 статті 307 та частиною 4 статті 309 КК, особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності незалежно від того, коли вона вчинила дії, які дають для цього підстави, але до закінчення судового слідства.

Матеріалами кримінального провадження підтверджується, що оскаржуваний вирок ухвалений 22 травня 2023 року, а ОСОБА_7 пройшов курс лікування з 08.03.2023 по 14.03.2023, тобто до початку першого судового засідання, який відбувся 06 квітня 2023 року, з подальшим відкладенням.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_7 добровільно пройшов курс лікування від наркоманії до початку першого судового засідання, повністю визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному проступку, щиро розкаявся у вчиненому, йому встановлено діагноз: «психічні розлади та розлади поведінки, внаслідок вживання декількох психоактивних речовин (алкоголь, канабіоїди). Гостра інтоксикація. F 19.00» та потребував лікування від наркоманії, на думку апеляційного суду, сукупність вказаних обставин свідчить про те, що ОСОБА_7 страждає на наркоманію, добровільно звернувся до лікувального закладу і розпочав лікування, та ставив собі за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений кримінальний проступок.

Така позиція узгоджується з висновками, викладеними у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 29 листопада 2021 року, відповідно до якої підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у такому випадку є добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію, та розпочате нею лікування від наркоманії.

Добровільним у контексті частини 4 статті 309 КК України слід вважати таке звернення особи до лікувального закладу, яке здійснюється за її особистою згодою або згодою законного представника, що мало місце до моменту виходу суду першої інстанції до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у кримінальному провадженні. Для застосування цієї норми попередній факт перебування особи на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини, не є визначальним, оскільки факт захворювання на наркоманію в такої особи може бути встановлено вперше.

Тому з урахуванням довідки КНП СОР «ОКСЛ» від 14.03.2023 № 01-55/857 та вищезазначених обставин кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що відповідно до положень ч.4 ст.309 КК України, ОСОБА_7 як особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.1 ст.309 КК України.

Крім того колегія суддів вважає за необхідним врахувати правову позицію викладену в постановах Верховного Суду від 22.02.2022 у справі № 671/897/21, 20.07.2022 (№621/3334/20), стосовно відсутності визначення діагнозу «наркоманія».

Так, за відсутності визначення діагнозу «Наркоманія» у національному класифікаторі НК 025:2019 «Класифікатор хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я», затвердженому наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 13.12.2019 № 677 (на цей час діє національний класифікатор НК 025:2021 «Класифікатор хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я», затверджений наказом Міністерства економіки України від 04.08.2021 № 360-21), слід виходити з нормативного визначення наркоманії, яке міститься у ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними».

Відповідно до указаної норми Закону, наркоманія це психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною, а особа, хвора на наркоманію, - це особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз «наркоманія».

При цьому, перелік розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин має позначення (F10-F19) та міститься у класі 5 розділу 5 НК 025:2021.

За таких обставин колегія суддів вважає, що є всі підстави для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, за інкримінований йому кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України.

Разом з тим, колегія суддів доводи захисника обвинуваченого в частині порушення судом першої інстанції вимог ч. 4 ст. 286 КПК України при розгляді даного кримінального провадження та необхідності з цих підстав направляти кримінальне провадження на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, вважає безпідставними, оскільки питання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, можливо вирішити і в суді апеляційної інстанції.

Отже, спираючись на практику Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України у зв`язку з добровільним зверненням до лікувального закладу і проходження курсу лікування від наркоманії, а дане кримінальне провадження, слід закрити.

Керуючись ч. 4 ст. 309, ст.ст.404,405,407,409, 418,419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , задовольнити в повному обсязі.

Вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 травня 2023 року відносно ОСОБА_7 , скасувати.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, за інкримінований йому кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4