У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у рамках кримінального провадження № 0000496, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з заявою про передачу автобусу марки Неоплан дн.з. НОМЕР_1 як власнику на відповідальне зберігання без будь яких оплат за стоянку автобуса у рамках кримінального провадження № 0000496 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В обґрунтування заяви посилається на те, що за рішенням №308/14554/23 від 29.08.2023 Ужгородським міськрайонним судом накладено арешт на автобус марки «Неоплан» п-216SND д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщений на спецмайданчик відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, у зв`язку із вчиненням ДТП, що сталася 30.06.2023. Вказує, що на даний час проведено всі необхідні дії та експертизи по автобусу. Автобус знаходиться на вулиці в поганих кліматичних умовах, під дощем та сонцем, що шкодить технічному стану автобуса. На підставі наведеного просить передати автобус марки Неоплан, модель п-212 SND д.н.з. НОМЕР_1 йому на відповідальне зберігання без будь-яких оплат за стоянку автобуса.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, наежним чином повідомлений, заяв про відкладення розгляду не подав.

Слідчий в судове засідання не з`явився.

Розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000496, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.07.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.08.2023 накладено арешт на майно, вилучене 30.06.2023 в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної події, а саме на: транспортний засіб марки «Neopal» п-216SND д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено на спецмайданчик ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою: м. Мукачево, вул. Об`їзна, б/н, власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 власником транспортного засобу марки «Neopal» п-216SND д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_3 .

В ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2. ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: зокрема збереження речових доказів.

Питання поняття речових доказів та їх зберігання врегульовано статтями 98, 100 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Відповідно до ч. 5 ст. 100 КПК України речові докази та документи, надані суду, зберігаються в суді, за винятком випадків, передбачених частиною шостою цієї статті, а також речових доказів у вигляді громіздких або інших предметів, що вимагають спеціальних умов зберігання, які можуть знаходитися в іншому місці зберігання.

Так, згідно з ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких спів мірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: 1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження; 2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження; 3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан; 4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.

Відповідно до п. 5 "Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19 листопада 2012 року, умовою зберігання речових доказів повинне бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Забороняється зберігання речових доказів в умовах, що можуть призвести до їх знищення чи псування.

Порядок зберігання майна, на яке накладено арешт, врегульовано "Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду", затвердженої спільним наказом ГПУ, МВС, ДПА України, СБУ, ВСУ, Державної судової адміністрації України від 27.08.2010 року №51/401/649/471/23/125.

За змістом положень п. 12 Інструкції, під час зберігання і передачі речових доказів, цінностей, документів та іншого майна вживаються заходи для забезпечення належного зберігання у вилучених об`єктів ознак і якостей, які визначають їх значення як речових доказів у кримінальних справах і які є на них, а також зберігання самих речових доказів, ознак і якостей з метою можливості їх подальшого цільового використання (якщо вони не можуть бути передані на зберігання потерпілим, їх родичам або іншим особам, а також організаціям).

Відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19.11. 2012 року за N 1104, зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Під час досудового розслідування слідчим суддею було вирішено питання щодо місця зберігання речових доказів, якими визнані предмети, вилучені під час огляду місця ДТП та прийнято рішення та залишений на зберіганні на арешт майданчику ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП у Закарпатській області.

Доказів, щодо неналежного зберігання, пошкодження транспортного засобу «Neopal» п-216SND д.н.з. НОМЕР_1 заявником не надано.

Крім того, із матеріалів клопотання вбачається, що на даний вилучений автомобіль слідчим суддею накладено арешт, що виключає можливість повернення або передачу на відповідальне зберігання на даній стадії кримінального провадження.

Згідно ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя вирішує лише ті питання, що винесені до його повноважень.

Таким чином, до компетенції слідчого судді, з урахуванням положень ст. 174 КПК України, відноситься розгляд клопотання про скасування арешту на стадії досудового розслідування, а питання про передачу майна на відповідальне зберігання відноситься до повноважень слідчого та прокурора.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у рамках кримінального провадження № 0000496, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1