Справа № 347/2884/23
Провадження № 1-кп/347/261/23
У Х В А Л А

підготовчого судового засідання

22 листопада 2023 року м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Косів обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстраційним № 0000372 від 15.08.2023 року стосовно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286-1 КК України, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Косівського районного суду перебуває дане кримінальне провадження.

25.10.2-23 року захисник ОСОБА_5 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 подав клопотання про повернення обвинувального акту. Клопотання обгрунтоване тим, що:

- фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими в даному кримінальному провадженні, не відповідають матеріалам справи. ОСОБА_4 , орган досудового слідства звинувачує у вчиненні кримінального правопорушення, якого він не вчиняв;

- в матеріалах кримінального провадження №0000372 не має в наявності беззаперечних доказів про те, що ОСОБА_4 порушив ті чи інші вимоги Правил дорожнього руху, які б перебували в причинно-наслідковому зв`язку з настанням суспільно- небезпечних наслідків у вигляді травмування ОСОБА_6 . Тобто фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими в даному кримінальному провадженні, не відповідають матеріалам справи;

- в обвинувальному акті зазначено, що «...вчиненим кримінальним правопорушенням завдано шкоду потерпілому ОСОБА_6 » однак, про яку шкоду йде мова, який її розмір, якого вона характеру, в якій площині вона лежить і чи була взагалі? Орган досудового слідства жодним чином не зазначив про яку шкоду йде мова в обвинувальному акті. На переконання захисника, це вказує, на істотне порушення вимог ст.291 КПК України, оскільки органом досудового слідства не досліджено в повному обсязі питання не тільки розміру шкоди, а й взагалі питання шкоди як такої;

- в обвинувальному акті неправильно вказано анкетні дані захисника обвинуваченого;

- в обвинувальному акті міститься посилання на висновок судово-медичної експертизи, що є неприпустимим, оскільки суперечить принципам верховенства права й неупередженості суду, безпосередності дослідження ним доказів, що закріплено у ет. ст.7-8, 22-23 КПК України;

- обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні не відповідає статусу офіційною документу, оскільки не скріплений печаткою прокурора.

- обвинувальний акт у кримінальному провадженню № 0000372 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке передбачене ч.2 ст. 286-1 КК України, містить обвинувачення останнього, яке не відповідає викладу фактичних даних у повідомленні про підозру від 16 серпня 2023 року.

В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 клопотання підтримали в повному обсязі, та просили його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні вимоги клопотання заперечив, ствердивши, що такий повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Якщо на переконання захисника певні недоліки, то такі можуть бути усунуті під час судового розгляду.

Потерпілий ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні, також підтримали заявлене клопотання. Вважали, що на даному етапі обвинувальний акт містить значні суперечності, та не відповідає вимогам кримінально-процесуального закону, а тому його слід повернути.

Перевіривши обвинувальний акт, заслухавши доводи заявленого клопотання, з`ясувавши думку учасників судового провадження суд доходить наступного висновку.

Щодо питання відповідності обвинувального акта вимогам КПК, то слід зауважити, що згідно ст. 291 КПК обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем.

Обвинувальний акт має містити такі відомості: 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення; правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»); формулювання обвинувачення.

При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

З урахуванням того, що в постанові від 03 липня 2019 року в справі № 273/1053/17 Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду в т.ч. указав, що кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо.

Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора.

В постанові від 21 квітня 2021 року в справі № 295/12923/19 Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду зауважив, що чинним КПК не передбачені наслідки неспівпадіння викладу фактичних обставин кримінального правопорушення у повідомленні про підозру і обвинувальному акті, а тим більше - в обвинувальних актах, врученому обвинуваченому і направленого до суду, усталена судова практика свідчить про те, що випадки коли обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, не збігається з викладом фактичних даних у повідомленні про підозру мають визнаватися істотними порушеннями вимог КПК.

Структурні елементи, які входять до підозри та формалізуються у повідомленні про підозру, мають повністю відтворюватися в обвинувальному акті. У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або при зміні первинної підозри, слідчий, прокурор зобов`язані знову вручити особі повідомлення про підозру з виконанням вимог статті 278 КПК.

Щодо зазначеного кримінального провадження, то в указаній конкретній справі ВС відмітив, що коли обвинувальний акт, направлений до суду, не є ідентичним обвинувальному акту, врученому обвинуваченому, та істотно відрізняється від повідомлення про підозру, по суті призвів до ситуації, коли протягом судового розгляду особа була дезінформована в питаннях сутності і характеру обвинувачення, що, у свою чергу, порушує базовий міжнародний стандарт, закріплений у пункті «а» частини 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яким передбачено право особи бути негайно і детально поінформованою зрозумілою для неї мовою про характер і причини висунутого обвинувачення, і ставить під сумнів легітимність висунутого обвинувачення.

Тим самим, в ключі наведеного Суд не убачає передумов для констатації факту невідповідності обвинувального акту вимогам ч. 2 ст. 291 КПК з підстав наведених стороною захисту, так як такий акт власне і базується на фактичних обставинах установлених та відображених в підозрі, та того, що кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого, так як визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора.

З урахуванням позиції Верховного суду, викладеній у висновку Верховного суду України від 12.10.2017 року у справі № 5-253кс(15)17, Суд констатує, що наявність недоліків в обвинувальному акті, його суті не змінює, оскільки в ньому наведені фактичні дані, що в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, а також можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою, в ключі фактичних обставин установлених стороною обвинувачення у ході розслідування провадження через призму даних відображених в підозрі.

Крім того, відповідно до висновку Верховного суду України від 24.11.2016 року у справі №5-328кс16, під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому, що і має місце в цій ситуації (наведення короткого викладу тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабули обвинувачення через фактичну модель злочину, та указівку на юридичне формулювання, тобто правову модель злочину, в ключі фактичних обставин установлених стороною обвинувачення у ході розслідування провадження через призму даних відображених в підозрі.

У ключі наведеного суд не убачає підстав для того, а би констатувати, що указана в обвинувальному акті інформація не дозволяє стороні захисту та суду зрозуміти суть обвинувачення.

Тим самим визначений прокурором в цій справі обсяг обвинувачення є таким, що дозволяє констатувати факт того, що особа, якій висунуте обвинувачення, в даній ситуації, достатньо детально поінформована про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення, а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів.

Отже суд констатує, що даний обвинувальний акт відповідає вимогам КПК у т.ч. ст. 291 та, як наслідок, не убачає підстав для повернення обвинувального акта прокурору у порядку ст. 314 КПК, а тому відхиляє клопотання сторони захисту з цього питання.

Щодо ствердження захисника про не зазначення прокурором в обвинувальному акті виду і розміру шкоди, завданої правопорушенням, суд виходить з такого. Відповідно до п.7 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Так, кримінальна відповідальність за ст.286-1 КК України настає за умови заподіяння наслідків у вигляді фізичної шкоди. Обрахування фізичної шкоди заподіяної потерпілому не є можливим, однак відшкодування витрат на лікування, поховання у разі загибелі потерпілого, можна вважати компенсаційною формою відшкодування фізичної шкоди, що може стати предметом цивільного позову у кримінальному провадженні.

Отже, суд визнає безпідставними посилання сторони захисту на те, що обвинувальний акт не містить відомостей про розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, оскільки потерпілому вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, де в п.10 вказано, що потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, визначеному законом.

Щодо доводів захисника, в частині неправильного зазначення даних про місце проживання адвоката обвинуваченого. Так, суд вертає увагу, що ст.291 КПК України взагалі не містить обов`язкової вимоги щодо зазначення даних про адвоката. Крім того, інформація про місце проживання може бути усунута судом, під час підготовчого судового засідання.

Доводи, про те, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні не відповідає статусу офіційною документу, оскільки не скріплений печаткою прокурора, є неспроможними. Відсутність гербової печатки органу прокуратури на обвинувальному акті, на переконання суду, не може бути підставою для його повернення, так як у ч.3 ст. 291 КПК України містяться вимоги щодо посвідчення обвинувального акта виключно шляхом підпису слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. Жодних додаткових вимог щодо посвідчення обвинувального акта у ст. 291 КПК України не зазначено. Правова позиція щодо необхідності посвідчення обвинувального акта гербовою печаткою зазвичай базується на необхідності додержання вимог щодо реквізитів офіційного документу. Також додатково зазначається посилання на підзаконні нормативно-правові акти, які визначають правила діловодства та документообороту. Такий підхід суперечить ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише Конституцією України, міжнародними договорами, цього Кодексу та інших законів України. Таким чином, посилання на будь-які підзаконні нормативно-правові акти або акти організаційно-розпорядчого характеру є незаконним.

Щодо зазначення прокурором висновку експерта, то на переконання суду наявність в обвинувальному акті посилань на докази не є порушенням вимог ст. 291 КПК України, оскільки остання визначає перелік відомостей, що мають міститись в обвинувальному акті, але разом з тим, зазначення у ньому більш деталізованої інформації не становить порушення вимог вказаної статті і є правом сторони обвинувачення. Крім того, посилання в обвинувальному акті на висновок проведеної під час досудового розслідування експертизи зумовлено виконанням вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а саме, для викладу фактичних обставин, формулювання обвинувачення та правової кваліфікації кримінального правопорушення.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає зазначені в клопотанні захисника зауваження щодо змісту обвинувального акта такими, що не дають підстав для його повернення та не заважають призначенню судового розгляду у цьому кримінальному провадженні.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 291, 314-316, 369, 372, 376 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстраційним № 0000372 від 15.08.2023 року стосовно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286-1 КК України відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Заперечення проти ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1