Справа № 676/5667/22
Провадження № 1-кп/676/231/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2023 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янці-Подільському кримінальне провадження, відомості про яке внесені 12 вересня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000929, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Білозерське Донецької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, на утриманні перебуває малолітній син, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 12 вересня 2022 року близько 10 год., перебуваючи у коридорі загального користування першого поверху гуртожитку №1 Кам`янець-Подільського фахового коледжу індустрії, бізнесу та інформаційних технологій, що у АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних відносин, які виникли раптово, під час сварки із потерпілим ОСОБА_8 , вирішив спричинити останньому тяжкі тілесні ушкодження.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, з метою спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, ОСОБА_7 12 вересня 2022 року близько 10 год., перебуваючи навпроти кімнат №3 і №17 у вищевказаному коридорі гуртожитку, наніс в область голови, почергово три удари кулаками правої та лівої руки, зокрема один удар в область лобної ділянки голови справа та два удари в область тім`яно-потиличної ділянки голови зліва та справа, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, субдуральних та субарахноїдальних крововиливів, крововиливів в м`які тканини голови в тім`яно-потиличній ділянці зліва та справа, синяка в лобно-скроневій ділянці справа, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент спричинення і стоять в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_8 , яка настала того ж дня - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, ОСОБА_7 , реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на спричинення потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, взяв металеву палицю, яка знаходилась на підлозі коридору, та, усвідомлюючи травмуючу дію вказаного предмету, у тому числі можливість заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, умисно, наніс один удар в область голови ОСОБА_8 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді рани в середньому відділі волосистої частини лобної ділянки голови, яка за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, і не перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_8 .

Зазначеними вище умисними діями, які виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково, зазначивши, що визнає винуватість у спричиненні тяжких тілесних ушкоджень при перевищенні меж необхідної оборони, та дав показання про те, що він спільно із дружиною та малолітнім сином проживав у кімнаті АДРЕСА_3 . На тому ж поверсі проживав із матір`ю ОСОБА_8 . Останній майже кожного дня вживав алкогольні напої, був неадекватним, дратівливим, постійно чіплявся до нього, його дружини та дитини. Крім того, ОСОБА_8 вимагав у нього передати попереднім мешканцям кімнати кошти, які ті витратили на ремонт спільного холодильника, хоча будь-хто не уповноважував його на такі дії. На цьому ґрунті він постійно чіплявся до нього та його дружини. ОСОБА_7 згоден був передати кошти та навіть пропонував їх залишити матері ОСОБА_8 . Незадовго до події 12 вересня 2022 року він став свідком того, як ОСОБА_8 намагався схопити його сина, але він заступився за нього. 11 вересня 2022 року потерпілий ввечері сильно стукав у двері їхньої кімнати та вимагав вийти поговорити, але він на це не реагував та в подальшому розповів дружині, яка просила викликати поліцію. Проте він вирішив їх не викликати. Зранку дружина і він були вдома і вирішили піти погуляти. Близько 10 год. дружина пішла на кухню, а через деякий час почув голоси сварки, гуркіт дверей, які зачинилися, а також голос дружини, яка кликала на допомогу. Коли він виглянув на коридор, то побачив дружину та ОСОБА_8 , останній штовхнув його дружину, на що він зробив йому зауваження. ОСОБА_8 був неадекватний, перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. Після цього ОСОБА_8 , який стояв прямо на порозі його кімнати, наніс йому два удари кулаками, один із яких по дотичній попав у плече, а інший у обличчя. Від зазначених ударів він відскочив на декілька метрів. Дружина намагалася заспокоїти ОСОБА_8 і тоді ж він почув крик дитини і дружина почала кричати, що він б`є дитину. Коли він вибіг на коридор, побачив, що біля стіни стояла дружина, поруч неї - його син ОСОБА_9 , а ОСОБА_8 , утримуючи дитину за горло, бив головою та тілом об стінку, а також заніс руку над сином. Дитина в цей час намагалася звільнитися та била ОСОБА_8 по руці. Побачивши це, він ( ОСОБА_7 ), побоюючись за життя та здоров`я дитина та дружини, наніс декілька ударів ОСОБА_8 в обличчя. Від чого ОСОБА_8 відступив до стіни. Після цього він завів сина до кімнати, де син втратив свідомість. Вийшовши на коридор, він попросив викликати швидку допомогу та вахтерка гуртожитку повідомила, що викликали швидку допомогу. Також він побачив біля власних дверей металеву палицю, яку викинув, проте вона відскочила він стінки і вдарила ОСОБА_8 по голові. Через деякий час приїхали працівники швидкої допомоги, які надавали медичну допомогу ОСОБА_8 , проте згодом констатували смерть потерпілого. Вважає, що його дії сторона обвинувачення кваліфікувала невірно та просив перекваліфікувати його дії на ст. 118 чи ст.124 КК України.

Незважаючи на невизнання свої вини обвинуваченим ОСОБА_7 , його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується сукупністю доказів, наданих стороною обвинувачення та досліджених відповідно до ст.23 КПК України судом безпосередньо в ході судового розгляду.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 дав показання про те, що його брат ОСОБА_8 проживав разом із матір`ю в гуртожитку у м. Кам`янці-Подільському. Про смерть брата він дізнався від дружини, а про обставини події він дізнався зі слів матері. Очевидцем події не був. Зазначив, що брат був доброю людиною, агресії не проявляв, інколи вживав спиртні напої.

Із показань в суді свідка ОСОБА_10 встановлено, що в день події близько 10 год., коли вона прийшла із аптеки у гуртожиток, то побачила у візку матір потерпілого. Коли вона підійшла ближче до останньої, то побачила, що в коридорі сперечалися ОСОБА_11 та ОСОБА_12 і його дружина ОСОБА_13 . Конфлікт виник з приводу грошей за ремонт спільного холодильника. Постійно за конфліктом вона не спостерігала. Проте побачила, що ОСОБА_11 відштовхнув до стінки сина ОСОБА_14 , після чого дитина закричала і заплакала, а також почала кричати ОСОБА_15 . Тоді ж ОСОБА_16 розвернувся йти до своєї кімнати, але в цей час із кімнати вибіг ОСОБА_17 , до якого повернувся ОСОБА_16 . ОСОБА_17 кулаками наніс ряд ударів ОСОБА_16 в область голови, останній будь-якого опору не чинив, а навпаки встав та у нього опустилися плечі. Усього ОСОБА_17 наніс близько 4-5 ударів в область голови потерпілого. Після цього до ОСОБА_16 на візку під`їхала матір, яка взяла ОСОБА_16 за шию і тоді ж ОСОБА_17 наніс декілька ударів металевою палицею по голові ОСОБА_16 . Потерпілий по стіні сповз на підлогу. Під час події вона не бачила, щоб ОСОБА_11 бив дружину обвинуваченого, а також не бачила, щоб потерпілий вдарив дитину, бачила лише рух рукою потерпілого і крик дитини, дана подія відбулась на відстані близько трьох метрів від неї.

Як встановлено із показань в судовому засіданні свідка ОСОБА_18 - вахтера гуртожитку, остання в день події на коридорі була свідком конфлікту між ОСОБА_8 та ОСОБА_19 і ОСОБА_17 . ОСОБА_20 висловлював претензії щодо користування холодильником і вимагав від ОСОБА_13 , щоб вона забрала продукти. Також вона бачила ОСОБА_14 , який розмовляв із ОСОБА_20 . Ні ОСОБА_17 , ні ОСОБА_21 ударів не наносив. Під час сварки ОСОБА_17 щось сказав ОСОБА_16 і повернувся у кімнату, і після цього вона побачила, як ОСОБА_11 штовхнув долонями рук сина ОСОБА_17 до стіни і відразу відійшов. Після цього дитина заплакала, а ОСОБА_13 крикнула до ОСОБА_17 , що ОСОБА_20 штовхнув дитину. ОСОБА_12 вибіг з кімнати і відразу наніс швидкі і сильні удари кулаками ОСОБА_20 у голову, той не відповідав на удари. На її крик припинити бійку обвинувачений не реагував, його відтягнув інший сусід ОСОБА_22 . ОСОБА_20 стояв біля стіни і його очі не реагували, будь-якого опору ОСОБА_23 не чинив. Тоді ж під`їхала матір потерпілого на візку, а вона пішла на інший поверх викликати поліцію та швидку медичну допомогу. Коли вона йшла то чула голос матері потерпілого, щоб не били палицею. Коли повернулася бачила кров на голові потерпілого, який лежав на підлозі та не подавав ознак життя. В подальшому приїхала бригада швидкої медичної допомоги і останні констатували смерть потерпілого.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні дала показання, із яких встановлено, що близько 10 год. в день події вона знаходилась на кухні та почула крики. Коли вона виглянула у коридор, побачила ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , які сварилися. Тоді ж вона пішла до кімнати, де мешкала, і попросила чоловіка розібратися із конфліктом. Чоловік не пішов. Вона ж вийшла на коридор і спостерігала за конфліктом. Згодом на крики сусідів вийшов її чоловік і пішов у напрямку події. Тоді ж вона побачила, як ОСОБА_11 руками відштовхнув сина ОСОБА_17 та той вдарився до стіни. ОСОБА_17 на коридорі тоді не було. Дитина почала плакати, ОСОБА_15 , закричала, навіщо він штовхнув дитину. Після цього із кімнати вибіг ОСОБА_12 і наніс руками близько 3-4 ударів у голову ОСОБА_20 . Останній опору не чинив, стояв біля стінки, її чоловік підбіг і відтягнув ОСОБА_23 . Далі вона пішла до кімнати до дитини та подальших подій не бачила.

Із показань в суді свідка ОСОБА_27 встановлено, що в день події близько 10 год. він почув шум у коридорі. Тоді ж його дружина попросила піти та заспокоїти сусідів. Він відмовився, проте в подальшому, коли крики стали гучнішими, вийшов у коридор. Коли він вийшов, побачив ОСОБА_25 , який сварився із ОСОБА_28 та дружиною останнього ОСОБА_13 . Тоді ж він побачив, як ОСОБА_11 штовхнув дитину та почала плакати, а ОСОБА_15 закричала, що потерпілий вдарив дитину. Відразу ж вибіг ОСОБА_12 та наніс три удари в обличчя ОСОБА_20 . Той не чинив опір, і після нанесення ударів не реагував ні на що. Він відразу ж заблокував ОСОБА_23 , та відтіснив його від потерпілого. Також ОСОБА_23 взяв у руку металеву палицю матері потерпілого, та наніс удар нею по голові ОСОБА_20 . Свідок зазначив, що не бачив, щоб ОСОБА_20 бив ОСОБА_14 чи ОСОБА_13 , не бачив, що він також тримав дитину за шию.

Свідок ОСОБА_29 в судовому засідання дала показання, із яких встановлено, що зранку 12 вересня 2022 року її син ОСОБА_11 пішов в поліклініку, щоб отримати медичні документи в пансіонат «Турбота» для неї і вона очікувала його у холі коридору. Близько 10 год. ОСОБА_11 повернувся у гуртожиток та направився до своєї кімнати. Тоді ж у коридор вийшла ОСОБА_15 . Між її сином та ОСОБА_13 виникла суперечка щодо використання спільного холодильника, які був відремонтований за зібрані мешканцями кошти, а ОСОБА_12 не бажав повертати кошти попереднім мешканцям. Під час сварки коли вона повернулася до місця конфлікту побачила, як ОСОБА_12 вибіг із кімнати з криком, що за дітей треба «вбивати» та наніс руками удари по голові її сина. Вона відразу ж на візку поїхали до сина. Бєлоусова відтягнув сусід ОСОБА_22 , який підбіг на місце події. Син стояв біля стіни, не реагував ні на що. Вона обняла його за шию. І тоді ж ОСОБА_12 наніс її металевою палицею ще три удари у голову сина. Син сповз по стіні на підлогу і лежав там до приїзду бригади швидкої медичної допомоги. Медики приїхали швидко, але констатувала лише смерть сина.

Із показань в судовому засіданні свідка ОСОБА_30 встановлено, що ОСОБА_11 за час їхнього проживання у гуртожитку постійно провокував конфлікти, вимагав повернення коштів попереднім мешканцям за ремонт холодильника. Вночі 11 вересня 2022 року близько 22 год. ОСОБА_11 стукав у двері їхньої кімнати та вимагав, щоб чоловік вийшов із ним поговорити. Проте чоловік на провокації не відповідав. 12 вересня 2022 року зранку близько 10 год. вона пішла на спільну кухню. По дорозі її зупинив ОСОБА_11 , який перебував у стані сп`яніння, хватав її за руки. Вона підійшла до кімнати сусідки ОСОБА_31 та попросила її взяти до себе сина на певний час, проте ОСОБА_20 відштовхнув ОСОБА_32 та зачинив її двері. Між нею та ОСОБА_16 розпочалася сварка і з кімнати вийшов її чоловік ОСОБА_17 , який намагався заспокоїти ОСОБА_20 , але останній вдарив чоловіка у плече, внаслідок чого ОСОБА_17 влетів у кімнату. Після цього він схопив за шию дитину і двічі її вдарив до стіни. Вона почала кричати, навіщо він вдарив дитину. На крики із кімнати вибіг чоловік та двічі вдарив ОСОБА_20 в обличчя. Вона взяла дитину та завела її до кімнати.

Свідок ОСОБА_33 в суді дала показання, із яких встановлено, що в день події зранку близько 10 год. до неї у кімнату заглянула ОСОБА_15 та попросила взяти до себе її сина. Тоді ж ОСОБА_11 , який стояв на коридорі, штовхнув її ( ОСОБА_33 ) та, сказавши, що хоче поговорити з ОСОБА_13 , а також сильно зачинив двері у її кімнату. На коридорі вона чула крики сварки. Коли вона почула плач дитини, виглянула у коридор, побачила, що ОСОБА_11 взяв сина ОСОБА_13 за шию і стукнув декілька разі його до стіни. Тоді ж вибіг ОСОБА_17 із кімнати. Як останній наносив удари ОСОБА_20 вона не бачила, так як зайшла назад до кімнати.

Показання потерпілого та свідків судом оцінюються як належні докази, оскільки вони підтверджують подію кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_7 .

Також вказані показання судом визнаються допустимими доказами, оскільки вони були отримані у порядку, встановленому КПК України, зокрема, з дотриманням вимог ст.ст. 352, 353 КПК України щодо допиту свідків та потерпілих в судовому засіданні, наданням можливості стороні захисту перехресного допиту свідків та потерпілого.

Більш того, ці показання оцінюються судом як достовірні, оскільки підстав сумніватися у їх правдивості судом не встановлено.

Поряд з цим, судом визнаються як неправдиві показання свідків ОСОБА_30 та ОСОБА_33 в частині того, що потерпілий ОСОБА_8 , тримаючи малолітнього ОСОБА_34 за шию, декілька разів бив ним об стінку, оскільки свідок ОСОБА_35 є дружиною обвинуваченого, а отже є заінтересованою у результатах судового розгляду, а також її показання та показання свідка ОСОБА_33 суперечать показанням свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , ОСОБА_24 , ОСОБА_27 , які жодним чином не заінтересовані у справі. Більш того, ці показання суперечать іншим доказам у справі, аналіз яких буде надано нижче.

Винуватість ОСОБА_7 доводиться також фактичними даними, які містяться у протоколах слідчих дій, висновках експертиз, документах, які безпосередньо досліджені судом в судових засіданнях.

Так, за даними дослідженого в судовому засіданні протоколу огляду місця події від 12 вересня 2022 року та фототаблиць до нього встановлено, що місцем злочину був коридор загального користування першого поверху гуртожитку №1 Кам`янець-Подільського фахового коледжу індустрії, бізнесу та інформаційних технологій, що у АДРЕСА_2 . Під час огляду слідчий зафіксував обстановку у коридорі, положення трупа ОСОБА_8 , сліди крові, вилучив змиви речовини бурого кольору, дверну ручку, металеву палицю (т.1, а.м.к.п.57-60,61-73).

Судом оцінюються як належні докази дані протоколу огляду місця події, оскільки вони прямо підтверджують обставини події кримінального правопорушення, і зокрема, час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину. Також ці докази визнаються судом допустимими, оскільки слідча дія проведена з дотриманням вимог ст.ст.233, 237 КПК України. Зокрема, слідчим проведено огляд приміщення коридору з дотриманням вимог ч.1 ст.233 КПК України, оскільки огляд було проведено на підстав заяви в.о. директора Кам`янець-Подільського фахового коледжу індустрії, бізнесу та інформаційних технологій ОСОБА_36 (т.1, а.м.к.п.55).

Зазначені біологічні зразки, та інші вилучені з місця події речі згідно із постановою слідчого від 12 вересня 2022 року визнані речовими доказами (т.1, а.м.к.п.74-75), а також на вилучені речі накладено арешт ухвалою слідчого судді (т.1, а.м.к.п.76).

Відповідно до протоколу від 12 вересня 2022 року затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину (т.1, а.м.к.п.79-82), ОСОБА_7 було фактично затримано о 14 год. 05 хв. 12 вересня 2022 року.

Згідно із постановою прокурора про відібрання зразків крові від 12 вересня 2022 року (т.1, а.м.к.п.83), протоколів відібрання зразків для експертизи від 13 вересня 2022 року (т.1, а.м.к.п.84), у підозрюваного ОСОБА_7 в присутності захисника були відібрані зразки крові.

За даними постанови прокурора про освідування особи від 12 вересня 2022 року (т.1, а.м.к.п.85), протоколу освідування від 12 вересня 2022 року (т.1, а.м.к.п.86,87), підозрюваного ОСОБА_7 в присутності захисника було оглянуто на стан алкогольного сп`яніння, та встановлено, що останній не перебував у стані сп`яніння.

Як встановлено за даними протоколу проведення слідчого експерименту від 27 жовтня 2022 року та відеозапису його проведення, який був відтворений в судовому засіданні згідно із ст.359 КПК України (т.1, а.м.к.п.146-148, 149), свідок ОСОБА_18 на місці події у коридорі загального користування першого поверху гуртожитку №1 Кам`янець-Подільського фахового коледжу індустрії, бізнесу та інформаційних технологій розповіла та показала про відомі їй обставин спричинення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 .

Із протоколу слідчого експерименту від 27 жовтня 2022 року та відеозапису його проведення, який був відтворений в судовому засіданні згідно із ст.359 КПК України (т.1, а.м.к.п.150-152, 153), свідок ОСОБА_10 на місці події у коридорі загального користування першого поверху гуртожитку №1 Кам`янець-Подільського фахового коледжу індустрії, бізнесу та інформаційних технологій розповіла та показала про відомі їй обставин спричинення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 .

За даними протоколу від 12 вересня 2022 року слідчого експерименту із свідком ОСОБА_27 , встановлено, що свідок ОСОБА_27 на місці події продемонстрував, яким чином ОСОБА_7 наніс удари ОСОБА_8 (т.1 а.м.к.п.99-100).

Дані вище вказаних протоколів та відеозаписів слідчих (процесуальних) дій судом визнаються належними доказами, оскільки вони прямо підтверджують подію кримінального правопорушення, а також допустимими доказами, оскільки слідчі (процесуальні) дії проведені з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.

При цьому, судом визнається недопустимими доказами дані відеозапису проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_27 , оскільки оригінал зазначеного відеозапису було помилково записано на диск із відеозаписом слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_7 (т.1, а.м.к.п.98), а долучений до протоколу слідчого експерименту диск не містить даних про проведений слідчий експеримент із свідком ОСОБА_27 . Також не бере суд до уваги і дані резервної копії відеозапису, яка була долучена за клопотанням прокурора у судовому засіданні 24 листопада 2023 року та досліджена 27 листопада 2023 року у судовому засіданні, оскільки зазначений диск не було упаковано у встановленому порядку та у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані щодо того, коли і ким він був виготовлений.

Поряд з цим, оскільки слідчий експеримент із свідком ОСОБА_27 був проведений з дотриманням вимог КПК України у присутності двох понятих, на переконання суду відсутність відеозапису не призводить до безумовного визнання даних протоколу недопустимими доказами.

Згідно із висновком експерта №1371 від 12 вересня 2022 року судово-медичної експертизи зразків крові ОСОБА_7 , 1985 року народження, наявність етилового алкоголю не виявлено. Не виявлено: метиловий, пропіловий, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери (т.1, а.м.к.п. 95).

Відповідно до висновку експерта №346 судово-медичної експертизи малолітнього ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проведена у період часу з 13 по 14 вересня 2022 року, у останнього було виявлене тілесне ушкодження у виді синця в лівій скроневій ділянці, наявна ділянка набряку м`яких тканин навколо синця, яке могло утворитися від дії тупого твердого предмета так і при ударі об останній, за умов, на які вказує потерпілий і в термін, вказаних в обставинах справи, тобто 12 вересня 2022 року, та за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень (згідно із пунктом 2.3.1 «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.95 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України»). Діагноз забій попереку, забій м`яких тканин таза не підлягає судово-медичній оцінці, тому що його не підтверджено даними об`єктивних досліджень (т.1, а.м.к.п.109-110).

Згідно із висновком експерта №347 судово-медичної експертизи ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була проведена 13 вересня 2022 року, у останнього було виявлене тілесне ушкодження у виді синця на передній поверхні правого плеча в середній третині. Дане тілесне ушкодження могло утворитися від одноразового контакту з тупим твердим предметом з обмеженою травмуючою поверхнею, можливо, при стиканні пальцем руки, за умов, на які вказує потерпілий і в термін, вказаних в обставинах справи, тобто 12 вересня 2022 року, і за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень (згідно із пунктом 2.3.1 «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.95 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України»). (т.2, а.м.к.п. 111).

За даними висновку експерта №352 судово-медичної експертизи ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у останньої було виявлене тілесне ушкодження у виді синця на тильній поверхні лівого променево-зап`ясткового суглоба, набряк м`яких тканин на тильній поверхні лівої кисті. Дане тілесне ушкодження могло утворитися від одноразового контакту з тупим твердим предметом, що не відобразив своїх індивідуальних особливостей, можливо за умов, на які вказує потерпіла і в термін, вказаних в обставинах справи, тобто 12 вересня 2022 року, і за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень (згідно із пунктом 2.3.1 «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.95 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України»). (т.1, а.м.к.п. 112-113).

Як встановлено із висновку експерта №189 судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка була проведена у період з 12 вересня по 03 жовтня 2022 року, смерть ОСОБА_8 наступила упродовж однієї доби тому назад від моменту проведення судово-медичної експертизи трупа (експертиза розпочата 12 вересня 2022 року о 13 год.). Причиною смерті ОСОБА_8 стала закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, субдуральні та субарахноїдальні крововиливи, що привело до набряку, стискання головного мозку, про що свідчать тілесні ушкодження, вказані в описовій частині даного висновку, а також дані судово-гістологічної експертизи: «Субарахноїдальний крововилив в головний мозок та мозочок із діадепезом еритроцитів у поверхневі відділи кори. Набряк головного мозку». Тілесні ушкодження на трупі у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, субдуральних та субарахноїдальних крововиливів, крововиливів в м`які тканини голови в тім`яно-потиличній ділянці зліва та справа, синяка в лобно-скроневій ділянці справа, могли утворитися внаслідок не менше 3-х ударів твердими предметами, можливо кулаками, мають ознаки тяжких, як небезпечних для життя в момент спричинення і стоять в прямому причинному зв`язку з настанням смерті (згідно із пунктом 2.1.1. «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.95 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України»). Тілесні ушкодження на трупі у вигляді рани в середньому відділі волосистої частини лобної ділянки голови, могло утворитися, як від разової дії по механізму «удар» тупого твердого предмету з ребристо-продовгуватою травмуючою поверхнею, можливо палиці, дверної ручки, і за ступенем тяжкості, застосовуючи до живої особи, відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, і не стоять в причинному зв`язку з настанням смерті (згідно із пунктом 2.3.1. «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.95 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України»). Всі вказані тілесні ушкодження на трупі ОСОБА_8 могли утворитися за умов і в термін, вказаних в обставинах події, тобто 12 вересня 2022 року. При судово-токсикологічній експертизі зразків крові, сечі та шлункового вмісту з трупа ОСОБА_8 виявлено наявність етилового (винного) алкоголю в кількості: в крові - 5,17‰ (проміле), в сечі - 7,30 ‰ (проміле), в шлунковому вмісті - 11,1‰ (проміле) (т.1, а.м.к.п.88-91).

За даними висновку експерта №290 судово-медичної експертизи зразка рідкої крові з трупа ОСОБА_8 , яка була проведена 14 вересня 2022 року, кров з трупа відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (т.1, а.м.к.п. 92).

Згідно із висновком експерта №1375 судово-медичної експертизи зразків крові, сечі та шлункового вмісту трупа ОСОБА_8 , яка була проведена у період з 16 по 20 вересня 2022 року, під час експертизи виявлено наявність етилового (винного) алкоголю в кількості: в крові - 5,17‰ (проміле), в сечі - 7,30 ‰ (проміле), в шлунковому вмісті - 11,1‰ (проміле). Не виявлено: метиловий, пропіловий, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери (т.1, а.м.к.п. 93).

Відповідно до висновку експерта №1183 судово-медичної експертизи гістології шматочків внутрішніх органів трупа ОСОБА_8 , яка була проведена у період з 14 по 26 вересня 2022 року, під час експертизи було виявлено субарахноїдальний крововилив в головний мозок та мозочок із діапедезом еритроцитів у поверхневі відділи кори. Набряк головного мозку. Фрагментація та ділянки зернисто-глибчастого розпаду м`язових волокон міокарда. Периваскулярний ліпоматоз в міокарді. Помірний набряк строми міокарда. Поширені ділянки емфіземи з дистелектазами у легенях. Дистрофія нирок та печінки. Повнокров`я досліджуваних органів (т.1, а.м.к.п. 94).

За даними висновку експерта №6 додаткової судово-медичної експертизи, яка була проведена 20 жовтня 2022 року, встановлено, що тілесні ушкодження на трупі ОСОБА_8 , які були вказані у висновку експерта №189 від 03 жовтня 2022 року, зокрема, ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, субдуральних та субарахноїдальних крововиливів, крововиливів в м`які тканини голови в тім`яно-потиличній ділянці зліва та справа, синяка в лобно-скроневій ділянці справа, могли утворитися внаслідок не менше 3-х ударів твердими предметами, можливо кулаками, а тілесне ушкодження на трупі у вигляді рани в середньому відділі волосистої частини лобної ділянки голови, могло утворитися від разової дії по механізму «удар» тупого твердого предмету з ребристо-продовгуватою травмуючою поверхнею, можливо палиці за умов, на які вказують підозрюваний та свідок ОСОБА_27 під час проведення слідчого експерименту за їх участі (т.1, а.м.к.п.124-126).

В судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_39 підтвердив висновки судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 та пояснив, що 12 вересня 2022 року був присутній під час огляду місця події, пізніше проводив судово-медичні експертизи трупа. Свої висновки підтримав в судовому засіданні та наполягав на них. Зазначив, що крововиливи під мозкову оболонку свідчать про місце прикладання ударів, яких було не менше трьох, можливість отримати такі тілесні ушкодження від падіння виключається. Кожен удар окремо, так і всі удари у сукупності є тяжкими тілесними ушкодженнями, та призвели до смерті. Удар палицею не призвів до утворення крововиливів під мозкову оболонку, тому не відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Стан алкогольного сп`яніння потерпілого не перебуває у причинному зв`язку з настанням смерті, здатність до активних дій у такому стані залежить від індивідуальних особливостей організму людини.

Судово-медичний експерт ОСОБА_40 у судовому засіданні підтвердила дані проведених нею судово-медичних експертиз ОСОБА_7 , ОСОБА_30 та ОСОБА_41 . Зазначила, що під час судово-медичної експертизи малолітнього ОСОБА_37 було виявлено лише один синець, який міг утворитися від не менш ніж одного удару тупим твердив предметом, чи ударом об такий предмет. Міг утворитися від удару об стіну. Діагноз забій попереку, забій м`яких тканин таза не підлягав судово-медичній оцінці, тому що його не було підтверджено даними об`єктивних досліджень. Будь-яких об`єктивних даних про те, що малолітнього ОСОБА_37 ударяли декілька разів об стіну під час судово-медичної експертизи не було встановлено.

За даними висновку амбулаторної комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи №392 від 22 вересня 2022 року встановлено, що ОСОБА_7 хронічно протікаючими душевними захворюваннями (психічним захворюваннями) або недоумства не страждає, не страждав таким і на момент вчинення інкримінованого йому злочину, міг та може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в період інкримінованого йому злочину в стані фізіологічного афекту, фрустрації, психологічного стресу, як психологічної підстави для кваліфікації стану сильного душевного хвилювання, не перебував, на момент вчиненого в стані патологічного сп`яніння не знаходився, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.1 а.м.к.п.120-123).

Судом оцінюються як належні докази дані висновків експертиз, оскільки вони прямо підтверджують подію кримінального правопорушення.

Вказані вище дані експертиз визнаються допустимими доказами, оскільки експертизи проведені особами, які можуть бути згідно із ст.69 КПК України експертами у кримінальному провадження, експерти були залучені з дотриманням вимог ст.ст.242-244 КПК України, висновки експертів відповідають вимогам ст.ст.101-102 КПК України.

Крім того, за даними проведених в ході досудового розслідування негласної слідчої (розшукової) дії, зокрема, проведеними аудіо-, відео контролю особи ОСОБА_7 (т.1, а.м.к.п.128-141), встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 у ІТТ №1 ГУНП в Хмельницькій області у невимушеній обстановці та в умовах необізнаності про застосування негласної слідчої (розшукової) дії розповідав співкамернику про обставини нанесення ударів ОСОБА_8 .

Зазначені дані визнаються судом допустимими доказами, оскільки негласна слідча (розшукова) дія були проведена з дотриманням вимог 270 КПК України на підставі ухвали слідчого судді Хмельницького апеляційного суду від 20 вересня 2022 року.

Судом визнаються недопустимими доказами дані протоколів проведення слідчих експериментів із підозрюваним ОСОБА_7 (т.1, а.м.к.п.96-98) та свідком ОСОБА_42 (т.1, а.м.к.п.142-145), оскільки слідча дія проведена із грубим порушенням вимог п.4 ч.2 ст.87 КПК України, зокрема, слідчий експеримент було пов`язано із отримання показань від підозрюваного та свідка - дружини підозрюваного, проте зазначені особи не були повідомлені про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання.

Натомість, відповідно до п.4 ч.2 ст.87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права.

Поряд з цим, наведені вище докази, які визнані судом належними та допустимими, взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено особу винного, подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини, зазначені у ст.91 КПК України. Всі докази взаємодоповнюють один одного і в сукупності підтверджують вину ОСОБА_7 у інкримінованому злочині та одночасно спростовують доводи захисту про невинуватість обвинуваченого.

Зокрема, судом не беруться до уваги доводи обвинуваченого про відсутність умислу на спричинення тілесних ушкоджень, про вчинення діяння у стані необхідної оборони, виходячи з наступних підстав.

Так, судом оцінюються показання обвинуваченого ОСОБА_7 про спричинення тілесних ушкоджень у стані необхідної оброни під час захисту життя та здоров`я сина і дружини та про відсутність умислу на спричинення тілесних ушкоджень, як неправдиві, спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності, оскільки зазначені показання не відповідають об`єктивним даним, здобутим в ході судового розгляду, спростовуються сукупністю досліджених вище доказів.

Зокрема, із показань обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 тримаючи за шию його сина, декілька разів умисно ударяв головою до стіни, тримав занесену для удару руку над сином, у зв`язку з чим, він, після того як вибіг із кімнати і побачив вказані обставини, обороняючи сина, будучи також у стані сильного душевного хвилювання, вимушено наніс два удари в голову (обличчя) потерпілому. Після цього, він палкою, яку відкинув у сторону, з необережності спричинив легкі тілесні ушкодження.

Проте, зазначені показання спростовуються показанням свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , ОСОБА_24 , ОСОБА_27 , які жодним чином не заінтересовані у справі, та які зазначили, що ОСОБА_8 лише штовхнув малолітнього ОСОБА_9 , від чого він вдарився головою об стіну та почав плакати. Свідки категорично заперечили ту обставину, що ОСОБА_8 тримав малолітнього за шию та декілька разів бив ним об стіну.

Об`єктивно показання свідків про те, що ОСОБА_8 лише один раз штовхнув малолітнього сина обвинуваченого підтверджується даними висновку експерта №346 судово-медичної експертизи малолітнього ОСОБА_37 , відповідно до якого у останнього було виявлене тілесне ушкодження у виді синця в лівій скроневій ділянці, та набряку м`яких тканин навколо синця, яке могло утворитися від дії тупого твердого предмета так і при ударі об останній (т.1, а.м.к.п.109-110). Зазначений висновок підтвердила в судовому засіданні експерт ОСОБА_40 , яка зазначила, що будь-яких об`єктивних даних про те, що було нанесено два чи більше ударів нею під час експертизи не було здобуто.

З цих підстав судом визнаються неправдивими показання свідків ОСОБА_30 та ОСОБА_33 , які зазначили, що потерпілий ОСОБА_8 , тримаючи малолітнього ОСОБА_34 за шию, декілька разів бив ним об стіну.

Відповідно до ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади. Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 цього Кодексу. Особа не підлягає кримінальній відповідальності, якщо через сильне душевне хвилювання, викликане суспільно небезпечним посяганням, вона не могла оцінити відповідність заподіяної нею шкоди небезпечності посягання чи обстановці захисту. Не є перевищенням меж необхідної оборони і не має наслідком кримінальну відповідальність застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів для захисту від нападу озброєної особи або нападу групи осіб, а також для відвернення протиправного насильницького вторгнення у житло чи інше приміщення, незалежно від тяжкості шкоди, яку заподіяно тому, хто посягає.

До умов правомірності необхідної оборони, відносяться умови, які характеризують суспільно небезпечне посягання: 1) наявність суспільно небезпечного посягання; 2) його дійсність (реальність), та умови правомірності необхідної оборони, що характеризують захисні дії: 1) можливість захищати лише цінності, безпосередньо названі в ч.1 ст.36 КК; 2) шкода має заподіюватись лише особі, яка вчиняє посягання, а не будь-якій іншій особі; 3) захист не має перевищувати меж необхідної оборони.

Наявність посягання передбачає, що посягання вже почалося (чи близьке до цього) і ще не закінчилося. Ця ознака наявності посягання визначає межі необхідної оброни у часі - початковий і кінцевий моменти суспільно-небезпечного посягання, в межах якого можлива правомірна оборона. При цьому, посягання не є наявним, якщо воно закінчилося і небезпеки вже не загрожує особі. Момент фактичного закінчення суспільно небезпечного посягання свідчить про те, що у застосуванні заходів захисту явно відпала потреба.

При цьому, свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , ОСОБА_24 та ОСОБА_27 в судовому засіданні підтвердили ту обставину, що ОСОБА_8 після того, як штовхнув малолітнього ОСОБА_37 будь-яких подальших неправомірних дій не вчиняв, після того, як до нього підбіг ОСОБА_7 не чинив йому опору.

Разом з тим, як встановлено із показань вищевказаних свідків ОСОБА_7 , який перебував у кімнаті під час неправомірних дій ОСОБА_8 , вибіг із кімнати на крик дитини та крики дружини про те, що ОСОБА_8 штовхнув дитину, наносячи удари із значною силою викрикував, що за дітей потрібно вбивати.

Таким чином, на переконання суду, у обвинуваченого ОСОБА_7 могло виникнути право на необхідну оборону з моменту нападу на дитину, коли ОСОБА_8 штовхнув дитину до стіни. Проте, після закінчення такого нападу та припинення протиправних лій ОСОБА_8 стан необхідної оборони закінчився, судом не встановлено жодних підстав вважати, що ОСОБА_8 після того становив будь-яку загрозу дитині чи дружині обвинуваченого. Тому, на переконання суду подальше нанесення не менше трьох ударів зі значною силою у голову потерпілого свідчить про те, що ОСОБА_7 діяв не обороняючи життя і здоров`я дитини та дружини, а діяв з метою помсти за спричинені ушкодження сину. Про умисел на спричинення тілесних ушкоджень свідчить й той факт, що після блокування дій обвинуваченого свідком ОСОБА_27 , ОСОБА_7 ще металевою палкою матері потерпілого наніс один удар у голову потерпілому.

Також судом не беруться до уваги доводи обвинуваченого про те, що він перебував у стані сильного душевного хвилювання, оскільки зазначені доводи спростовуються висновками експертів амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи, за даними якої встановлено, що ОСОБА_7 в період інкримінованого йому злочину не перебував у стані фізіологічного афекту, фрустрації, психологічного стресу, як психологічної підстави для кваліфікації стану сильного душевного хвилювання.

Отже, судом не встановлено будь-яких підстав вважати, що ОСОБА_7 діяв у стані необхідної оборони та не мав умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, адже ОСОБА_8 після поштовху об стіну малолітнього сина обвинуваченого жодних дій щодо малолітнього сина, а також щодо дружини чи самого обвинуваченого не вчиняв, не чинив жодних активних протидій обвинуваченому, який підбіг до потерпілого та наніс йому не менш ніж три удари кулаками у голову. Натомість, спрямованість ударів у життєво важливий орган потерпілого - голову, нанесення їх із значною силою, на переконання суду свідчать про те, що обвинувачений не захищав себе та своїх близьких від нападу ОСОБА_8 , а після спричинення тілесних ушкоджень малолітньому сину на ґрунті неприязних відносин, з метою помсти, «зі злості» спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент їх заподіяння, що стали причиною смерті потерпілого. Наносячи удари із значною силою у голову потерпілого обвинувачений усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачав суспільно-небезпечні наслідки у вигляді тілесних ушкоджень, бажаючи чи допускаючи їх настання. І хоча смерть потерпілого не охоплювалася умислом обвинуваченого, проте щодо зазначених наслідків від діяв із необережністю, тобто, передбачав можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховувала на їх відвернення, або ж хоча й не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, проте повинен був і міг їх передбачити.

Крім того, сторона захисту зазначила, що свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , ОСОБА_24 та ОСОБА_27 дали неправдиві показання щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . ОСОБА_8 , який із показань обвинуваченого перебував боком до нього, утримуючи дитину за горло. Проте, усі свідки, за винятком ОСОБА_30 та ОСОБА_33 , стверджували, що ОСОБА_7 знаходився навпроти ОСОБА_8 та наніс потерпілому удари у обличчя, що і продемонстрували під час проведення слідчих експериментів. На переконання сторони захисту ці показання є неправдивими, адже суперечать даним висновку судово-медичної експертизи трупа.

Поряд з цим, будь-яких підстав вважати показання свідків неправдивими судом не встановлено, адже свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , ОСОБА_24 та ОСОБА_27 одностайно зазначили, що ОСОБА_7 наносив удари потерпілому у голову, коли ОСОБА_8 був розвернутий до нього обличчям та вже відійшов до протилежної стіни коридору, що обвинувачений наніс потерпілому не менш ніж три удари у голову.

При цьому, судом береться до уваги той факт, що показання усіх свідків є наслідками суб`єктивного відображення події, на слідчому експерименті свідки повідомили про швидке нанесення ОСОБА_7 серії з не менш ніж трьох ударів кулаками у голову потерпілому, у зв`язку з чим свідки могли під час події не акцентувати уваги саме на місці прикладання сили (обличчя чи місце за вухами, на які вказано у висновку експерта). Проте, об`єктивно місце прикладання сили було встановлено даними судово-медичної експертизи, і саме ці дані судом беруться до уваги.

Таким чином, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд дійшов до переконання, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , мало місце, що воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а також, що обвинувачений ОСОБА_7 винуватий у його вчиненні, за що підлягає покаранню. Судом зазначені вище умисні дії ОСОБА_7 , які виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого, кваліфікуються як кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд на підставі ст.ст.65, 66-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно із ч.2 ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів. Крім того, ОСОБА_7 раніше не судимий, не перебуває на обліках у лікарів психіатра та нарколога, є тимчасово переміщеною особою, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утримання малолітнього сина.

Також судом при призначенні покарання враховується поведінка потерпілого ОСОБА_8 , який спровокував конфлікт, спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_43 , ОСОБА_7 та ОСОБА_44 , що стало умовою вчиненням кримінального правопорушення.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлені.

Зокрема, визнаючи відсутність щирого каяття як обставини, що пом`якшує покарання, судом враховується наступне. Так, розкаяння передбачає, крім визнання особою факту скоєння злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини в скоєному злочині, щирий жаль із приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинне виражатись у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки скоєного. Факт щирого каяття особи в скоєнні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. На необхідність встановлення вказаних обставин при оцінці наявності цієї обставини, що пом`якшує покарання, звернув увагу Верховний Суд у постанові від 18 вересня 2019 року в справі №166/1065/18.

Разом з тим, судом встановлено, що обвинувачений не розкаявся у вчиненому, хоча й висловлював жаль щодо вчиненого, просив пробачення у брата та матері потерпілого, проте не вживав будь-яких заходів щодо відшкодування спричиненої шкоди потерпілому, не визнав вину у вчиненому та намагався уникнути кримінальної відповідальності.

Тобто, будь-яких підстав вважати, що обвинувачений розкаявся у вчиненому судом в ході судового розгляду не встановлено.

Не встановлено також будь-яких підстав вважати, що ОСОБА_7 надавав медичну допомогу потерпілому після вчинення, діяв у стані сильного душевного хвилювання, вчинив кримінальне правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин, чи під впливом погрози, примусу або через матеріальну, службову чи іншу залежність. Доводи обвинуваченого про наявність цих обставин, що пом`якшують покарання, судом до уваги не беруться.

З урахуванням викладеного, на переконання суду ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.121 КК України, оскільки таке покарання буде відповідати цілям покарання, передбаченим ч.2 ст.50 КК України, зокрема, буде пропорційною карою за вчинений злочин та є достатнім для виправлення засудженого, а також буде запобігати вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна підлягають скасуванню після набрання вироком законної сили. Питання про долю речових доказів і документів підлягають вирішенню на підставі ч.9 ст.100 КПК України.

З метою забезпечення виконання вироку, враховуючи, що обвинуваченому призначається покарання у виді позбавлення волі, з метою запобігання ризиків, передбачених пунктами 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, на переконання суду ОСОБА_7 необхідно залишити до набрання вироком законної сили обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.366-371,373-375 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на сім років і шість місяців.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_7 залишити попередній у виді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши в строк відбуття покарання час тримання під вартою з 12 вересня 2022 року по день набрання вироком законної сили включно відповідно до ч.5 ст.72 КК України з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Після набрання вироком законної сили скасувати накладений ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 вересня 2022 року (т.1, а.м.к.п.76) арешт на речі.

Речові докази:

- палицю, яка належить ОСОБА_45 , дверну ручку до кімнати №18, яка належить Кам`янець-Подільському фаховому коледжу індустрії, бізнесу та інформаційних технологій, які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області (т.1, а.м.к.п.74, 75), після набрання вироком законної сили повернути власникам.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження. Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського

міськрайонного суду

Хмельницької області ОСОБА_1 .