Провадження № 1-кс/686/8617/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м.Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання дізнавача СД ВнП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до документів, у кримінальному провадженні №0000448,

встановив:

Дізнавач СД ВнП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до документів, які перебувають у володінні ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ).

В обґрунтування клопотання дізнавачем зазначено, що «05.09.2023 року невстановлена особа, перебуваючи у невстановленому місці, шахрайським способом, шляхом обману, під приводом надсилання фіктивного товару за накладною №4769, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_5 в розмірі 340 грн., які останній, перебуваючи у відділенні ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № НОМЕР_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , оплатив готівкою, чим спричинила останньому майнову шкоду на вищевказану суму.

04.10.2023 відомості про дані кримінального проступку внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000448, попередня кваліфікація вчиненого кримінального проступку - ч. 1 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування було встановлено, що 05.09.2023 ОСОБА_5 отримував посилки на новій пошті, за адресою: АДРЕСА_1 , відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 № НОМЕР_2 . 05.06.2023 року ОСОБА_5 , будучи фізичною особою-підприємцем, отримав біля 200 посилок, за які оплатив готівкою близько 20000 грн. При цьому, посилки у поштовому відділенні останній не оглядав. Після чого, в дома, під час розпакування посилок, ОСОБА_5 виявив, що одна із посилок була пуста, дана посилка була поміщена в кур`єрський непрозорий пакунок. В подальшому, ОСОБА_5 перевірив товарно-транспорту накладну цієї посилки (ТТН 4769), та встановивши, що вказану посилку не замовляв, зрозумів, що його ошукали.

З метою встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, виникла необхідність в отриманні інформації від уповноваженої особи ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (ЄРДПОУ: НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ), за номером накладної №4769, а саме: інформацію про те, з якого відділення « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та хто здійснював відправлення, із можливістю отримання копій архівних записів камери відеоспостереження, які знаходяться на сервері у відділенні « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № НОМЕР_2 , що розташоване у АДРЕСА_1 , за 05.09.2023 року.

Зважаючи на те, що будь-яким іншим шляхом вказані відомості отримати неможливо, дізнавач просить надати дозвіл на тимчасовий доступ до вказаних документів.»

Дізнавач в судове засідання не з`явився, однак клопотав про розгляд справи у його відсутності, з підтриманням викладених у клопотанні вимог.

Вивчивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Так, відповідно до ст.131 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно зі ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням (ч.3). Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні (ч.4). Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (ч.5).

Відповідно ст.159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення. Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Згідно зі ст.163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю(ч.5). Слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачаються довести за допомогою цих речей і документів (ч.6).

Отже, надання тимчасового доступу до речей і документів здійснюється виключно у випадку доведення стороною кримінального провадження у своєму клопотанні обставин, передбачених ч.ч.5, 6 ст.163 КПК України.

Статтею 160 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються: короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

При цьому, обов`язок доведення обґрунтованості клопотання КПК покладає сторону кримінального провадження, яка звертається із відповідним клопотанням.

Разом із тим, цих вимог закону дізнавачем дотримано не було.

Так, у клопотанні дізнавач, з метою встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, просить надати дозвіл на тимчасовий доступ до документів, які містять охоронювану законом таємницю, володільцем яких є ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », зокрема, до накладної №6571, з наданням інформації про те, з якого відділення « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та хто здійснював відправлення, а також до архівних записів камер відеоспостереження, які знаходяться на сервері у відділенні № НОМЕР_2 « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що по АДРЕСА_1 , за 05.09.2023 р., при цьому, без зазначення у прохальній частині клопотання, які саме документи має намір отримати дізнавач (вид документів, які містять інформацію про поштові відправлення). Однак, із матеріалів поданого дізнавачем клопотання не вбачається, яке значення для встановлення обставин, що, відповідно до ст.91 КПК України, є предметом доказування у кримінальному провадженні №0000448, має експрес накладна №6571, відповідно, дізнавачем не доведено можливість використання як доказів відомостей, що містяться у вказаному документі. Так, у долучених до клопотання документах (витяг з ЄРДР, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення, протокол допиту потерпілого та його письмові пояснення) не міститься жодної згадки про експрес накладну №6571, натоміть, вказані документи свідчать, що фіктивний товар потерпілому направлявся за експрес накладною №4769.

Окрім того, поза увагою дізнавача та прокурора, який погоджував клопотання, залишилась та обставина, що відповідно до ст.245-1 КПК України, зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису, здійснених в публічно доступних місцях, у тому числі в автоматичному режимі, за виключенням місць, що відносяться до приватних помешкань осіб, здійснюється на підставі постанови слідчого, прокурора та, за необхідності, за участю спеціаліста.

Частинами першою та другою ст. 99 КПК України визначено, що документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених ч. 1 цієї статті, можуть належати матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі комп`ютерні дані). Отже, матеріали відеозйомки (у тому числі відеозйомки з камер спостереження) є документами, а тому мають бути отримані у процесуальній формі, що передбачена для документів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-IV у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Матеріальний носій - лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

Указане відповідає правовому висновку Верховного Суду у постанові від 10.09.2020 за наслідком розгляду справи №751/6069/19.

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Отже, отримання тимчасового доступу до речей і документів та можливість визнання таких речей та/або документів речовими доказами у кримінальному провадженні має бути проведена із дотриманням визначеної законом процедури.

Разом із цим, тимчасовий доступ до речей та документів не є інструментом збору доказів. Тому, його застосування можливе виключно за умови, коли сторона кримінального провадження зіткнулася з труднощами в зборі доказів, які, зокрема, можуть убачатись в існуванні певних заборон для розголошення даних, або володільці речей та документів відмовляються добровільно надати необхідні докази.

Водночас, тимчасовий доступ можливий лише в рамках наявного кримінального провадження, його застосування має відповідати його інтересам, а використання такого інструменту доступне виключно стороні кримінального провадження.

Отже, належними способами отримання речей і документів крім тимчасового доступу до них на підставі ухвали слідчого судді є визначені ст.93 КПК України способи збирання доказів, серед яких витребування інформації від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей.

Про допустимість отриманих у такому порядку відомостей свідчить і судова практика.

У постанові від 15.05.2018 р. за результатом розгляду справи № 713/1622/16-к Верховний Суд дійшов висновку про те, що суди першої та апеляційної інстанції обґрунтовано визнали належним і допустимим доказом відео з камери телефону обвинуваченої, яке вона надала до суду та яким підтверджено, що нею не вчинялось інкримінованих їй дій.

Верховний Суд в ухвалі від 25.03.2019 р. (Справа №754/2178/18) також погодився із висновком про те, що у передбачений КПК України спосіб було здійснено долучення до матеріалів кримінального провадження відеозапису, який був на цифровому носії наданий на запит слідчого, ним оглянутий, про що складено протокол огляду та перегляду цифрового носія інформації, та який постановою слідчого визнано документом і приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Слідчий суддя звертає свою увагу на те, що жодних відомостей, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що дізнавач вживав заходів для отримання відеозаписів у особи, яка ними володіє, та обґрунтування труднощів їх отримати у визначений КПК України спосіб, в порядку, передбаченому ст.245-1 КПК України, без відповідної ухвали слідчого судді, додані до клопотання матеріали не містять.

Враховуючи викладене, а також те, що дізнавач у своєму клопотанні не довів, що речі та документи, дозвіл на тимчасовий доступ до яких він просить надати, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах та документах, а також те, що обставини, які передбачається довести за допомогою цих документів та речей, неможливо довести іншими способами доказування, зокрема, й за допомогою інших, наявних у матеріалах кримінального провадження, доказів, і, що відсутня можливість дізнавача отримати вказані речі та документи, без застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, клопотання дізнавача, яке не є обґрунтованим, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.131, 132, 159, 163, 164 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні клопотання дізнавача СД ВнП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до документів, у кримінальному провадженні №0000448, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя