Справа № 289/1102/20
Номер провадження 1-кс/289/409/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2023 м. Радомишль

Суддя Радомишльського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 який діє в інтересах підзахисного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про відвід судді Радомишльського районного суду Житомирської області ОСОБА_6 у справі №289/1102/20, -

ВСТАНОВИВ:

В Радомишльському районному суді Житомирської області на розгляді у судді ОСОБА_6 перебуває кримінальна справа №289/1102/20 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 369 КК України.

07.12.2023 року до суду надійшла заява прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про відвід головуючого судді ОСОБА_6 .

Як вбачається із заяви, підставами заявленого відводу, на думку прокурора, є порушення головуючим суддею ОСОБА_6 принципу неупередженості, оскільки прийняте ним рішення щодо проведення судового засідання без участі потерпілого, в той час, як в матеріалах справи наявна заява потерпілого про проведення розгляду справи за його участі, свідчить про упередженість головуючого судді по справі та надає переваги стороні захисту.

В доповненнях до заяви про відвід судді прокурор також зазначив, що 01.03.2023 до Радомишльського районного суду скеровано обвинувальний акт у справі №289/1102/20 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 369 КК України. До початку першого підготовчого засідання, стороною захисту подано клопотання про закриття кримінального провадження №289/1102/20 на підставі п.10 ч. 1 ст. 284 КПК України. Судові засідання у справі відкладались 5 разів з об`єктивних причин, в жодне з яких потерпілий не з`явився. В матеріалах справи мається дві заяви від потерпілого, в одній з яких він просить проводити розгляд справи за його відсутності, а в іншій за його участі. Не дивлячись на це, суддею прийнято рішення про проведення судового засідання без участі потерпілого, що свідчить про його упередженість.

Також прокурор звертає увагу суду на те, що (дослівно): «В даному випадку, при задоволенні заяви про відвід судді ОСОБА_6 , можна запобігти прийняттю ним упередженого та безпідставного, незаконного, яке ґрунтується на неналежно долучених копіях документів, оригінали яких судом не досліджені, рішення про закриття кримінального провадження щодо в тому числі корупційного кримінального правопорушення».

Заявник - прокурор ОСОБА_3 після оголошення перерви в судовому засіданні для підготовки та надання додаткових пояснень до суду не з`явився, додаткові пояснення до заяви про відвід судді подав письмово через канцелярію суду.

Адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах підзахисного ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечив. Зокрема зазначив, що потерпілий не з`являвся в судові засідання жодного разу, як під час апеляційного розгляду даної справи так і під час повторного розгляду в суді першої інстанції. Дана справа перебуває в провадженні судді ОСОБА_6 з березня 2023 року, по якій призначалось більше 7 засідань і в жодне з яких потерпілий не з`являвся, що свідчить про його не бажання брати участь у розгляді справи. Клопотань, які б сприяли явці потерпілого до суду прокурором не заявлялось. Вважає, що прокурор, який має зв`язок із потерпілим, сприяє його неявці до суду, щоб перешкодити розгляду поданого стороною захисту клопотання про закриття кримінального провадження.

Інші учасники по справі, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи до суду не з`явились.

Адвокат ОСОБА_9 , яка діє в інтересах підзахисного ОСОБА_7 подала до суду клопотання про розгляд заяви про відвід за їх відсутності. З приводу заявленого відводу зазначає, що підстави зазначені прокурором самі по собі не є підставами, які викликають сумнів у неупередженості судді і не є обставинами для відводу в контексті вимог ст.. 75 КПК України. Вважає, що суддя діяв в межах власної компетенції і незгода прокурора з конкретними рішеннями судді ОСОБА_6 під час підготовчого провадження не може свідчити про упередженість та необ`єктивність судді та бути підставою для відводу.

Інші учасники заяв і клопотань не подали.

При вирішенні питання, яке порушено в заяві про відвід судді, суд виходить з наступного.

Правове регулювання відводу судді визначається статтями 75, 76 КПК України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу.

У відповідності до частини першої статті 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Ті обставини, на які посилається прокурор у своїй заяві про відвід судді, передбачені у п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України як інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості останнього.

У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року №2006/23, зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а і в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Європейською Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (п. 1 ст. 6).

На питання неупередженості суду звертає увагу Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні Суду від 10 грудня 2009 року в справі «Мироненко і Мартенко проти України», в якому було констатовано порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Цим рішенням Європейським судом визнано порушення принципу безсторонності суду. Так, у пунктах 66, 69 і 70 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Зазначене свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово вказував на існування двох елементів безсторонності суду: суб`єктивної, яка полягає у тому, щоб жоден із його членів відкрито не проявляв упередженість та особисту зацікавленість, а також об`єктивної, що передбачає існування достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви щодо цього.

У справі «Білуха проти України» (пункт 49 рішення від 09 листопада 2006 року) ЄСПЛ зазначив, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. За об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Щодо суб`єктивної складової поняття безсторонності, то у справі «Хаушильд проти Данії» (рішення від 29 квітня 1989 року) зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

У справі «Веттштайн проти Швейцарії» (рішення 28 жовтня 1998 року, п. 42) Європейський суд зазначив, що особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Судом встановлено, що у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 369 КК України, Радомишльським районним судом Житомирської області під головуванням судді ОСОБА_6 , було прийнято рішення про проведення судового засідання без участі потерпілого, який в свою чергу, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду вказаної справи більше 6 разів до суду не з`являвся, про поважність причин неявки не повідомляв.

З цього вбачається, що відвід судді ОСОБА_6 заявлено з мотивів незгоди прокурора із процесуальним рішенням та діями головуючого судді.

З пояснень учасників також встановлено, що хоча суд і повинен створити необхідні умови для реалізації сторонами їх прав і обов`язків, але забезпечити участь потерпілих, є обов`язком сторони обвинувачення (правові висновки Верховного Суду від 2 квітня 2019 року, провадження № 51-5008км18, від 15 травня 2019 року, справа № 469/898/15-к). Однак, прокурором жодних заходів для забезпечення явки потерпілого не вживались, клопотання з цього приводу до суду не подавались.

Твердження прокурора про те, що відвід судді заявлено також з метою запобігти прийняттю ним незаконного, на думку прокурора, рішення в майбутньому (про закриття кримінального провадження) не підлягають юридичній оцінці взагалі, згідно положень КПК України.

Інших будь-яких доводів, про упередженість у прийнятті рішень суддею ОСОБА_6 під час розгляду кримінального провадження №289/1102/20, підтвердженими належними доказами, прокурор ОСОБА_3 до суду не надав.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Водночас, суддя суду, що розглядає заяву про відвід, не є судом апеляційної інстанції, а тому не уповноважений КПК давати оцінку законності або обґрунтованості рішенням або діям суду, що розглядає справу по суті. Незгода з такими діями або рішеннями може бути включена до апеляційної скарги на рішення суду, яким завершується судовий розгляд справи по суті. Суддя, що розглядає заяву про відвід, оцінює процесуальну поведінку судді лише з боку наявності або відсутності в ній проявів упередженості, тобто проявів нерівного ставлення до сторін.

Проте із заяви про відвід не вбачається обставин, які викликають будь-який сумнів в неупередженості судді ОСОБА_6 ,

З урахуванням викладеного, подана заява про відвід є очевидно безпідставною та має всі ознаки зловживання процесуальними правами.

За таких обставин, заявлений прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 відвід головуючому судді задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про відвід головуючого судді ОСОБА_6 у справі №289/1102/20 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 15 грудня 2023 року.

Суддя ОСОБА_10