Ухвала

Іменем України

02 листопада 2023 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

за участю сторін судового провадження:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №00001648 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Бердянськ, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України -

встановив:

25 червня 2021 року на розгляд судді, надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №00001648 від 03 вересня 2020 року, відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України.

Того ж дня 2021 року ухвалою судді обвинувальний акт призначений до попереднього розгляду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 заявив письмове клопотання про закриття провадження по справі у зв`язку із закінчення строків давності на підставі ст. 49 КК України, тому як з дати скоєння кримінального правопорушення 20 серпня 2020 року минуло понад три роки.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання та просив закрити справу.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання, тому як сплинули строки притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

Представник потерпілого Слобожанської селищної ради Дніпровського району надали заяву про розгляд справи без участі їх представника та поклались на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 директор ТОВ «Контекс» у невстановлений час, але не пізніше 20.08.2020 року, маючи умисел на самовільне зайняття земельної ділянки, діючи всупереч вимогам статей 116, 118, 125, 126, 211 Земельного Кодексу України, які регламентують набуття і реалізацію права на землю, при відсутності відповідного рішення уповноваженого органу місцевого самоврядування та державної реєстрації про передачу їй у власність чи надання у користування земельної ділянки, а також в порушення вимог ст.ст. 60, 61 Земельного кодексу України, ст.ст. 88, 89 Водного кодексу України, якими регламентовано порядок використання земельних ділянок, розташованих у водоохоронних зонах, не маючи відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування (оренду) земельних ділянок, розташованих на території Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області поруч із земельною ділянкою кадастровий номер :026:012:0020, за відсутності будь-якого правочину щодо них, а також без державної реєстрації цих прав, маючи єдиний корисливий мотив, діючи умисно, за допомогою сільськогосподарської техніки та сторонніх осіб, які не діяли як співвиконавці злочину, оскільки були переконані у законності виконання вказаних робіт, здійснив самовільне зайняття двох земельних ділянок, із земель державної власності не переданих у власність або не наданих у користування, розташованих в межах прибережної захисної смуги річки Самара, площами 0, 5969 га та 1, 5367 га, що разом складає 2,1336 га, та протиправно їх використовував шляхом обробки, засіву та збирання сільськогосподарської продукції протягом вищевказаного проміжку часу.

Строк давності - це передбачений статтею 49 КК певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - притягнення особи як обвинуваченого; - згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284-288 КПК).

Положеннями статті 49 ККУ визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за статтями 49, 106 ККУ є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України.

Пунктом 1 частини 1 статті 49 КК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що з дати вчинення інкримінованого кримінального правопорушення до винесення судового рішення минуло відповідно більше 3 років, тому суд вважає, що у даному випадку підлягає застосуванню загальний термін звільнення від кримінальної відповідальності, відповідно до вимог ст.49 КК України. Будь-яких інших підстав для перерви чи зупинення перебігу строку давності притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого згідно ст.49 КК України судом не встановлено, сторонами в судовому засіданні відповідних зауважень не подано.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005, зокрема зазначено, що звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження у справі можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правих підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з приписами п.1 ч.2 ст.284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 1 статті 285 КПК України, передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Виходячи з положень п.1 ч.2 ст.284, ч.3 ст.285, ч.4 ст.286, ч.3 ст.288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й у випадку встановлення передбачених у ст.49 КПК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Обвинуваченому судом роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

При закритті провадження по справі з вказаної підстави, питання щодо встановлення вини особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, судом не вирішується.

Така правова позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема сформульованою у рішенні по справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року, відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.

Окрім того, відповідно до практики Верховного Суду у справі №204/2626/21 від 23 червня 2022 року згода потерпілого на закриття з підстав ст. 49 КК України не є обов`язковою.

На підставі викладеного, суд, приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України у зв`язку із закінченням строків давності і закриття кримінального провадження відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування не обирався.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 12, ч. 1 ст. 49 КК України, ст.ст. 285-288, 314, 369-372, 377 КПК України, суд -

ухвалив:

Клопотання захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України на підставі ст.49 КК України.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Ухвала про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 7 днів з дня її оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1