ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/4175/23 Справа № 202/5302/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 13 грудня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000258 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сарни Рівненської області, громадянина України, маючого середньо-технічну освіту, офіційно не працевлаштованого, одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх, малолітніх та інших непрацездатних осіб, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку ст. 89 КК України, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 4 ст. 187 КК України, -

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 13 грудня 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 днів, до 11 лютого 2024 року, з визначення застави у розмірі 350 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 939 400 гривень.

Судом першої інстанції встановлено продовження існування ризиків переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду та ризик незаконного впливу на свідків у вказаному кримінальному провадженні, котрі наразі в суді не допитані.

В апеляції:

- захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу ії та постановити нову, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування вказує, що прокурором не доведено існування ризиків, на які він посилається у своєму клопотанні, а також не доведена неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Також вказує, що ОСОБА_6 перебуває під вартою з 07 червня 2021 року, під тими самими ризиками, про існування яких вже тривалий час наголошує прокурор. Зазначає, що по справі проведено понад 40 судових засідань, однак не було допитано жодного із 13 свідків сторони обвинувачення.

Окрім цього захисник зауважує, що визначений ОСОБА_6 розмір застави є завідомо непомірним, оскільки його майновий стан не дозволяє йому сплатити визначений судом розмір застави.

Заслухавши обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 враховані обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання обвинуваченого під вартою та обґрунтовано встановлено існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.

При цьому також прийняті до уваги об`єктивні причини, які не дозволяють закінчити судовий розгляд з ухваленням вироку до спливу строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, а також існування ризиків переховування від суду та незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні.

Такий висновок є законним та обґрунтованим, оскільки враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинуваченого, іншими обставинами у їх сукупності, дає підстави вважати, що продовжують існувати вказані вище ризики.

ОСОБА_6 обвинувачується в тому числі у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна. Обвинувачений ОСОБА_6 не працевлаштований, не має постійного місця проживання та доходу, а отже, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, продовжує існувати ризик того, що обвинувачений перебуваючи на волі, зможе переховуватись від суду. Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, які судом не допитані.

Як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_6 під вартою, встановлено, що ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, є виключно вагомими та попередження їх можливе лише за умови ізоляції обвинуваченого ОСОБА_6 від суспільства.

Таким чином, продовження існування зазначених вище ризиків у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується останньому, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказує захисник, не забезпечать належної його процесуальної поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави, є таким, що в повній мірі відповідає наведеним вище нормам закону, правовим позиціям Європейського Суду з прав людини та обставинам цього кримінального провадження і на даному етапі кримінального провадження зможе запобігти визначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

При цьому приймаються до уваги посилання захисника на те, що визначений ОСОБА_6 розмір застави є завідомо непомірним.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Вирішуючи питання розміру застави, колегія суддів зважає, що підозрюваний ОСОБА_6 раніше не судимий, одружений, з його слів має на утриманні дитину 2016 року народження, тобто має родинні зв`язки, постійне тривале місце проживання.

Крім того встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 тривалий час перебуває під вартою, розгляд кримінального провадження неодноразово відкладався у зв`язку з неявкою прокурора та свідків, а також враховуючи обставин кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан обвинуваченого та ризики, передбачені статтею 177 КПК України, колегія суддів вважає можливим і доцільним обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в межах розміру визначеного п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, з покладенням на нього відповідних обов`язків передбачених ст. 194 КПК України, оскільки саме такий запобіжний захід з визначенням застави є необхідним та достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання визначеному ризику, та не є непомірним для нього, що в повній мірі узгоджується і відповідає правовій позиції, викладеній у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України».

Таким чином, з огляду на загалом наведене, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, оскаржувана постанова судді скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , - задовольнити частково.

Ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 13 грудня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000258 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави, щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 4 ст. 187 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити частково.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 11 лютого 2024 року включно.

Визначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень, яку обвинувачений або інша фізична чи юридична особа може сплатити на депозитний рахунок Дніпровського апеляційного суду (отримувач коштів), , МФО 820172, банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, поточний рахунок отримувача: UA1086699, та надати документи, що підтверджують сплату застави слідчому та прокурору.

У разі сплати суми застави звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 11 лютого 2024 року включно, а саме:

- прибувати до суду за першим викликом;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає без письмового дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця перебування;

- не спілкуватися зі свідками за даним кримінальним провадженням;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Ухвалу про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передати для контролю та виконання прокурору, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4