Дата документу 09.10.2023
Справа № 334/7157/23
Провадження № 1-кп/334/699/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження №0001283 від 24.06.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Запорізької обл., Запорізького р-ну., с. Августинівка, громадянина України, маючому середню освіту, офіційно не працевлаштованого, інваліда 3 групи, не одруженого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23 червня 2023 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийшла сусідка ОСОБА_7 , та попрохала сходити в магазин за продуктами та зняти в банкоматі 1000 гривень, на що ОСОБА_4 погодився. Після цього, ОСОБА_7 надала ОСОБА_4 банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), держателем якої є ОСОБА_6 , та надала пін-код від вказаної карти.

Після чого у ОСОБА_4 , раптово виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами, які знаходяться на банківській картці для власного збагачення, шляхом зняття грошових коштів в банкоматах.

Далі, ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, вул. Руставі, 1Д (магазин «Сільпо») в банкоматі АТ КБ «Приватбанк», маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, здійснив обготівкування грошових коштів з вказаної банківської картки трьома транзакціями, а саме: 23.06.2023 о 19:00 в сумі 5000 грн., 23.06.2023 о 19:03 в сумі 600 грн., 23.06.2023 о 19:04 в сумі 200 грн., після чого розпорядився вказаними грошовими коштами на власний розсуд.

Не зупиняючись на досягнутому, того ж дня ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів з банківської картки АТ КБ «Приватбанк» потерпілого ОСОБА_6 , знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, вул. Руставі, 1Г (Торговий комплекс «Бонус») в банкоматі АТ КБ «Приватбанк», здійснив обготівкування грошових коштів з вказаної банківської картки двома транзакціями, а саме: 23.06.2023 о 18:54 в сумі 1000 грн. та 23.06.2023 о 18:56 в сумі 1000 грн., після чого розпорядився вказаними грошовими коштами на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_4 , спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 7 800 гривень 00 копійок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 ,свою вину в скоєному кримінальному правопорушенні, яке йому інкримінують, визнав у повному обсязі та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, щиро розкаявся в скоєному, та добровільно відшкодував матеріальну шкоду потерпілому.

Крім повного визнання вини ОСОБА_4 , його винуватість у скоєному злочині, підтверджується також поясненнями потерпілого ОСОБА_6 , який був допитаний в судовому засіданні та пояснив обставини справи.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 ,за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 ,відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, відношення самого обвинуваченого до вчиненого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, скоєний ОСОБА_4 , злочин за ч.4 ст.185 КК України відносяться до тяжкого злочину.

ОСОБА_4 , раніше не судимий, вперше скоїв злочин, має постійне місце проживання, інвалід 3 групи, не перебуває на диспансерному обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах, свою вину в вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, в скоєному щиросердно розкаявся, добровільно відшкодував матеріальну шкоду потерпілому.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 ,відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття, добровільне відшкодування матеріальної шкоди.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 ,відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу ОСОБА_4 ,враховуючи його відношення до скоєного, визнання ним вини та щире каяття, добровільне відшкодування матеріальної шкоди, а також враховуючи позицію прокурора, який просив суд призначити покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства і щодо нього є підстави для застосування ст.75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо обвинувачений протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст.76 КК України. На думку суду саме призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

На підставі ч. 15 ст.615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст..368-371, 373-37, 615 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст..75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 ,від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 ,періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1