Провадження № 11-сс/4808/332/23
Категорія ст.173 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника ТОВ «Ярокс» директора ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2023 року про арешт майна, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2023 року накладено арешт на автомобіль марки «SKODA SUPERB», 2016 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , з номером кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки «SKODA SUPERB», 2016 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , з номером кузова НОМЕР_2 та ключ від замка запалення даного автомобіля, із позбавленням права користування, володіння та розпорядження вказаним автомобілем, з метою збереження речових доказів до його скасування у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Ярокс» директор ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити і зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_8 повернути вилучене майно автомобіль марки «SKODA SUPERB», коричневого кольору, 2016 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , з номером кузова НОМЕР_2 .

Посилається на те, що оскаржувана ухвала прийнята з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які полягають у: недотриманні строків, передбачених чинним законодавством для винесення ухвали про арешт майна; неправильному застосуванні, передбачених законом підстав для арешту майна; неповідомленні власника майна про розгляд клопотання про арешт майна; неврученні сторонам протоколу обшуку; невідповідності вилученого майна з тим майном, яке зазначено в ухвалі про надання дозволу на відшукання та вилучення речей.

Зокрема вказує, що автомобіль марки «SKODA SUPERB» є тимчасово вилученим майном під час обшуку, проведеного 05.10.2023 року. Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено. Проте, відсутні докази того, що таке клопотання було подане протягом встановленого строку. Крім того, слідчий суддя не дотримався положень ч.3 ст. 172 КПК України, оскільки не перевірив точний час подання даного клопотання про арешт та розглянув його. Також, згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю, в тому числі, власника майна. Однак, слідчий суддя не дотримався строків розгляду клопотання про арешт майна та не повідомив власника майна ТОВ «Ярокс» про дату і час судового засідання.

Крім того зазначає, що ні в клопотанні слідчого, ні в ухвалі слідчого судді не вказано, які конкретно відомості, сліди злочину містить автомобіль, а також яким чином вказане майно могло бути використано як знаряддя вчинення злочину. Відтак, не наведено доказів того, що дане майно має ознаки речового доказу.

До початку апеляційного розгляду прокурор відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_9 подав заяву про розгляд апеляційної скарги представника ТОВ «Ярокс» директора ОСОБА_7 за його відсутності, у відповідності до ст. 406 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, представника власника майна, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що клопотання про арешт майна подано в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000400 від 17.11.2022 року, за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 189 КК України. Зокрема відомості внесені до ЄРДР про те, що група осіб на території Івано-Франківської області. Із погрозою насильства над потерпілим в умовах воєнного стану, вимагають грошові кошти.

05 жовтня 2023 року ОСОБА_10 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочинів передбачених ч. 4 ст. 189 КК України.

05 жовтня 2023 року на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 02 жовтня 2023 року проведено обшук автомобіля марки «SKODA SUPERB», 2016 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , з номером кузова НОМЕР_2 , який знаходився припаркований поблизу будинку №13, що за адресою с. Крихівці вул. Слобідська, Івано-Франківської ОТГ, в ході якого було вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключ від замка запалення вказаного автомобіля, а також автомобіль марки «SKODA SUPERB», 2016 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , з номером кузова НОМЕР_2 .

05 жовтня 2023 року постановою старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_8 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні автомобіль марки «SKODA SUPERB», 2016 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , з номером кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключ від замка запалення вказаного автомобіля.

06 жовтня 2023 року слідчий за погодженням прокурора звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «SKODA SUPERB», 2016 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , з номером кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключ від замка запалення вказаного автомобіля, з метою збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 11 жовтня 2023 року задоволено клопотання слідчого та з метою збереження речових доказів накладено арешт на зазначене майно із позбавленням права користування, володіння та розпорядження автомобілем.

З мотивувальної частини оскаржуваної ухвали вбачається, що розгляд клопотання відбувся за участю адвоката власника майна транспортного засобу ТОВ «Ярокс» - ОСОБА_11 .

Водночас, під час апеляційного розгляду представник власника майна директор ТОВ «Ярокс» ОСОБА_7 ствердив, що клопотання про арешт майна було розглянуто слідчим суддею в присутності власника товариства.

За вказаних обставин, колегія суддів відхиляє апеляційні доводи про порушення слідчим суддею вимог ч.1 ст. 172 КПК України, а саме щодо розгляду клопотання про арешт майна без участі власника майна.

Колегія суддів погоджується з мотивами та висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі щодо накладення арешту на майно.

Положеннями ч. 3 ст.170 КПК передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Доводи апеляційної скарги стосовно невідповідності вилученого майна ознакам речового доказу, визначеним ст.98 КПК України, колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Як було встановлено слідчим суддею, з чим погоджується колегія суддів, відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП Українив Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000400 від 17.11.2022 року за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 189 КК України.

Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що в кінці листопада 2022 року ОСОБА_10 на автомобілі марки «SKODA SUPERB», 2016 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , з номером кузова НОМЕР_2 , прибув до місця проживання ОСОБА_12 за адресою: с. Пійло, вул. Добрівлянська, Калуського району, Івано-Франківської області, де пред`явив вимогу передати йому грошові кошти в сумі 2500 доларів США застосовуючи до нього фізичне насильство нанісши удари в область спини, рук та ніг, погрожуючи вистрілом в ногу з пістолета.

Таким чином, існує достатньо підстав та розумних підозр вважати, що зазначений автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_10 використовував цей автомобіль для вчинення злочинів, пов`язаних з вимаганням чужого майна.

Водночас, на даний час відсутні дані, які дозволяють встановити обставини, за яких вищевказаний транспортний засіб опинився у володінні ОСОБА_10 , що безумовно має істотне значення для вирішення питання про подальшу долю цього речового доказу.

За вказаних обставин, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про те, що майно, на яке накладено арешт, відповідає критеріям речових доказів, визначених законом, оскільки існує сукупність підстав вважати, що вони в подальшому можуть мати доказове значення під час досудового розслідування та могли зберегти на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому з метою запобігання можливого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, передачі, відчуження вилученого майна, наявна правова підстава, передбачена ч. 3 ст. 170 КПК України, для арешту вказаного майна.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

Крім того, накладення арешту на майно носить тимчасовий характер і застосовані судом обмеження права власності за вищевказаних фактичних обставин є розумними і співрозмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Щодо доводів апелянта про те, що слідчий суддя розглянув клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна з порушенням строків, передбачених ст.172 КПК України та не врахував положення ч.5 ст.171 КПК України, то слід зазначити наступне.

Приписами абз.2 ч.5 ст.171 КПК України встановлено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як вбачається із протоколу, проведення обшуку закінчено 05 жовтня 2023 року о 22 год. 10 хв., а клопотання про арешт майна направлено поштовим зв`язком на адресу Івано-Франківського міського суду 07 жовтня 2023 року.

Таким чином є безпідставними доводи апеляційної скарги про неврахування слідчим суддею положень ч.5 ст.171 КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ч. 6 ст. 173 КПК України, ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Згідно з матеріалами провадження клопотання про арешт майна надійшло до суду 09 жовтня 2023 року та розглянуто слідчим суддею11 жовтня 2023 року, тобто з дотриманням процесуального строку, передбаченого ч 6 ст. 173 КПК України.

Таким чином, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в наведеній частині.

В силу вимог ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи представника власника майна щодо протиправного вилучення автомобіля «SKODA SUPERB», д.н.з. НОМЕР_1 , за результатами його обшуку.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право, зокрема, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Враховуючи вищевикладене, доводи стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слід визнати непереконливими, слідчим суддею відповідно до ст.ст. 132, 170, 173 КПК України дотримані принципи розумності та співрозмірності обмеження права власності осіб завданням кримінального провадження та враховані наслідки від вжиття такого тимчасового заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб. Представником власника майна не надано доказів негативних наслідків обраного заходу забезпечення та під час апеляційного розгляду не встановлено.

При апеляційному розгляді не встановлено істотних порушень норм КПК України, які є підставою для скасування ухвали слідчого судді, і не вбачаються такі підстави зі змісту апеляційної скарги.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ТОВ «Ярокс» директора ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2023 року про арешт майна залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5