ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розглячду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

учасників провадження: прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Вільнянська УВП (№11)» апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівців від 04.12.2023 року, постановлену в порядку ст.82 ч.5 КК України,-

У С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 04.12.2023 року задоволено подання начальника державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на певний строк засудженому ОСОБА_6 .

Замінено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженому 25.01.2002 року апеляційним судом Запорізької області за ст.17. 93 п.п. «г», 93 п.п. «з, і», 17, 93 п.п. «а, з, і», 142 ч.3 КК України (в редакції 1960 року), ст.296 ч.1 КК України в редакції 2001 року, 42 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на строк 18 (вісімнадцять) років. Строк заміненого засудженому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 18 років визначено обчислювати з 04.12.2023 року.

На цю ухвалу засуджений ОСОБА_6 та адвокат ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

Засуджений ОСОБА_6 в своїй скарзі просив скасувати ухвалу Шевченківського районного суду в призначити йому мінімальне покарання, передбачене ст.82 КК України у виді 15 років позбавлення волі.

В доповненнях від 22.12.2023 р. до апеляційної скарги засуджений просив змінити оскаржувану ухвалу в частині призначення покарання, призначити йому покарання у виді 15 років позбавлення волі та зарахувати йому в строк відбуття покарання термін відбутого ним покарання.

В доповненнях від 27.12.2023 року до апеляційної скарги засуджений ОСОБА_6 просив звільнити його від подальшого відбування покарання у зв`язку з тим, ЄУНСС 727/8258/23 НП 11кп/822/496/23 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_8

що він відбув 25 років покарання у виді позбавлення волі.

На обґрунтування своїх вимог зазначав, що визначене судом йому в порядку ст. 82 ч.5 КК України покарання у виді 18 років позбавлення волі є надто суворим та необґрунтованим. Стан його здоров`я є поганим і з урахуванням терміну покарання,

яке він відбув, звільнення його з місць позбавлення волі є примарною надією.

Зазначав, що оскільки він відбув покарання терміном більше 25 років, подальше його тримання в місцях позбавлення волі є порушенням його прав і свобод та фактично прирівнюється до катування. Наголошував, що суд повинен був зарахувати йому в строк, призначений йому у виді 18 років позбавлення волі, строк, який він уже відбув.

Адвокат ОСОБА_9 в своїй скарзі просив змінити оскаржувану ухвалу в частині призначення покарання та замінити засудженому ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

На обґрунтування своїх вимог зазначав, що призначаючи ОСОБА_6 покарання у виді 18 років позбавлення волі, яке на його думку, є майже максимальним строком, передбаченим ч.5 ст.82 КК України, суд ніяк не мотивував своє рішення. Зазначав, що за Методикою визначення ступеня виправлення засудженого, затвердженою наказом МЮУ від 19.01.2023 р. ОСОБА_6 набрав 67 балів, що значно перевищує мінімальний бал (61), необхідний для позитивного висновку про виправлення засудженого. На думку апелянта, з урахуванням даних про особу засудженого, який став на шлях виправлення та має позитивну мотивацію до змін, призначене ОСОБА_6 покарання є надто суворим.

Адвокат ОСОБА_7 до початку судового розгляду подав клопотання про розгляд провадження без його участі.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_6 , який просив задовольнити подані апеляційні скарги, посилаючись на обставини, що наведені в них, прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційних вимог засудженого та захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апелянтів, колегія суддів вважає, що вимоги апелянтів є необґрунтовані і в задоволенні апеляційних скарг засудженого та захисника необхідно відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки в поданих апеляційних скаргах не оспорюється правильність висновків суду про необхідність заміни засудженому ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на строк, передбачений ч.5 ст.82 КК України, колегія суддів, керуючись ч.1 ст.404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду, які ніким не оспорено.

Відповідно до ч.5 ст.82 КК України, покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Вказаною нормою не передбачено зарахування в строк покарання, яке суд визначив ухвалою для подальшого відбування засудженому, термін відбутого засудженим покарання.

Посилання засудженого при цьому на ст.71 КК України є недоречним і передбачені цією нормою правила не можуть бути застосовані для обчислення строку покарання при ухваленні рішення на підставі ч.5 ст.82 КПК України.

А тому твердження засудженого про те, що визначене йому покарання у виді заміни довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк 18 років, є порушенням його прав і свобод і це прирівнюється, на його думку, до катування, є безпідставним.

Суд першої інстанції, прийнявши рішення по суті та задовольнивши клопотання начальника державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» про заміну засудженому ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк, відповідно до ч.5 ст.82 КПК України, правильно визначив дату, з якої необхідно відраховувати засудженому призначене покарання.

Що стосується тверджень апелянтів про те, що визначений судом на підставі ч.5 ст.82 КК України засудженому строк покарання є надто суворим і рішення є необґрунтованим, то, на думку колегії суддів, вони є безпідставні.

Так, законодавець наділив суд дискреційними повноваженнями в частині призначення покарання засудженому при прийнятті рішення на підставі ч.5 ст.82 КК України.

Мотивуючи своє рішення в частині визначення строку позбавлення волі засудженому, який тому замінено з покарання у виді довічного позбавленні волі на позбавлення волі на строк 18 років, суд першої інстанції належним чином його мотивував. При цьому суд врахував тяжкість вчинених засудженим злочинів, незворотні і непоправні наслідки, які настали в результаті їх вчинення та особу засудженого.

Визначене судом покарання, яке засуджений в подальшому повинен відбувати, на думку колегії суддів, є необхідним, достатнім та справедливим.

Підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, ст.82 КК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні апеляційних скарг засудженого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 відмовити, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівців від 04 грудня 2023 року, постановлену в порядку ст.82 ч.5 КК України щодо засудженого ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Копія. Згідно з оригіналом: суддя