Справа № 276/2676/23
Провадження по справі№ 1-кп/276/45/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000143 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Зелена Поляна Червоноармійського району Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, інших осіб на утримані не має, не є особою з інвалідністю, в силу положень ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

07.12.2023 близько 18 год. 00 хв. у кімнаті будинку АДРЕСА_2 між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на грунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, під час якого у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, направлений на спричинення останньому тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , у вказаний день час та місці, усвідомлюючи суспільнонебезпечний характер своїх дій, ОСОБА_3 , знаходячись позаду ОСОБА_5 , який сидів за столом, зі столу в кімнаті взяв до правої руки ніж та умисно наніс ОСОБА_5 один удар лезом ножа в область підборіддя справа.

У результаті нанесеного ОСОБА_3 удару ножем ОСОБА_5 спричинено легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді різаної рани на підборідді справа з переходом на ділянку правої гілки нижньої щелепи.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому йому кримінальному проступку визнав повністю, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органом досудового слідства. Повідомив, що дійсно 07.12.2023 близько 18 год. 00 хв. він разом зі своїм батьком, братом та потерпілим вечеряли за столом в кімнаті будинку АДРЕСА_2 . У цей час він на грунті раптово виниклих неприязних відносин до потерпілого взяв ніж та завдав ним удар в область підборіддя ОСОБА_5 . Після чого, останній забрав у нього ножа. Під час судового розгляду щиро розкаявся у вчиненому, запевнив суд, що більше не буде вчиняти кримінальні правопорушення, повідомивши, що попросив вибачення у потерпілого. Також висловив думку, що готовий понести покарання за скоєний ним кримінальний проступок, однак просив застосувати до нього покарання у виді штрафу, який має змогу сплатити.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні надав показання, які аналогічні тим, що повідомив обвинувачений. Крім цього пояснив, що ОСОБА_3 жодним чином не провокував, проте останній, взявши з сусідньої кімнати ніж та підійшовши до нього із-за спини, намагався приставити ніж до горла, проте він схопив руками лезо ножа та руку ОСОБА_3 , внаслідок чого обвинувачений зміг завдати удар лезом ножа лише в область його підборіддя. З метою уникнення подальшого конфлікту ОСОБА_5 забрав цей ніж та залишив домоволодіння. У судовому засіданні підтвердив, що обвинувачений усно вибачався, однак його не пробачив. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Покази обвинуваченого та потерпілого послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ними змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.

Оскільки учасники судового провадження, зокрема обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, суд, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували, а тому суд вважав достатнім обмежитись допитом обвинуваченого, потерпілого, а також дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого.

Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

З огляду на викладене, суд вважає винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку встановленою та доведеною повністю, і його дії кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України, як умисні дії, які виразились у заподіянні потерпілому умисного легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до положень ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, в силу положень ст.. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, критично ставиться до вчиненого ним діяння та запевнив суд, що став на шлях виправлення.

Враховуючи наведені вище обставини, дані про особу обвинуваченого, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які його обтяжують, з урахуванням думки учасників процесу, зокрема потерпілого, який не наполягає на суворості покарання, а також запропоноване прокурором покарання, яке обвинувачений запевнив, що виконає, суд вважає доцільним призначити ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу.

На переконання суду, покарання у виді штрафу буде справедливим, співмірним вчиненому правопорушенню, достатнім та необхідним для попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень та його виправлення.

Підстави для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу відсутні.

Питання про долю речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено, процесуальні витрати відсутні, арешт на майно не накладався, інші заходи забезпечення кримінального провадження не обиралися, у зв`язку з чим питання щодо них судом не вирішується.

Керуючись ст. 100, 349, 371, 373, 374 КПК України, суд

У ХВ А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речовий доказ: ніж, який вилучено під час огляду місця події 14.12.2023, знищити.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Володарсько - Волинський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1