Справа № 539/441/24
Провадження № 1-кс/539/129/2024
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2024 року м. Лубни
В С Т А Н О В И В :
Слідчий СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Лубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернулася до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з вказаним клопотанням в якому просить накласти арешт на вилучений автомобіль «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ належить ОСОБА_6 , та який фактично перебуває у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , (контактний номер телефону НОМЕР_2 ) шляхом позбавленням права володіння, користування, розпорядження.
Визначити місцем зберігання автомобіля «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області, за адресою: Полтавська область, м.Лубни, вул.Київська, 2, до скасування арешту майна в установленому законом порядку.
Клопотання мотивоване тим, що 04.02.2024 приблизно о 23 годині 30 хвилин працівниками поліції Лубенського РВП в с. Засулля Лубенського району було зупинено автомобіль ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який керував вказаним автомобілем будучи позбавленим права керування транспортними засобами згідно рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.10.2023, тим самим ОСОБА_5 не виконує рішення суду.
Оскільки ОСОБА_5 , незважаючи на позбавлення рішенням Лубенського міськрайонного суду від 03.10.2023 права керувати транспортними засобами, керував автомобілем марки «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 , тобто умисно не виконував постанову суду, що набрала законної сили, було вилучено автомобіль марки «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 та поміщено на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, за адресою Полтавська область, м. Лубни, вул. Київська, 2.
У відповідності до ст. 98 КПК України та ч. 1 ст. 167 КПК України, вилучений автомобіль «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 має статус речового доказу та тимчасово вилученого майна, оскільки після їх вилучення власник позбавлений можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ними.
В ході досудового розслідування ОСОБА_5 категорично відмовився від надання письмових пояснень, окрім цього останній категорично відмовився на вимогу поліцейських надати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, проте в усній формі повідомив, що згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ автомобіль належить ОСОБА_6 .
Окрім цього, встановлено, що після постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.10.2023, ОСОБА_5 неодноразово керував транспортним засобом та вчиняв адміністративні правопорушення, тобто на шлях виправлення не став.
В судовому засіданні слідчий та прокурор вимоги клопотання підтримали, наполягали на його задоволенні.
ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, вважає, що є власником транспортного засобу, наскільки йому відомо ОСОБА_6 помер.
Вислухавши слідчого, прокурора, особу, у якої було вилучено майно, дослідивши матеріали додані до клопотання, слідчий суддя приходить до таких висновків.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що 04.02.2024 приблизно о 23 годині 30 хвилин працівниками поліції Лубенського РВП в с. Засулля Лубенського району було зупинено автомобіль ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який керував вказаним автомобілем будучи позбавленим права керування транспортними засобами згідно рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.10.2023, тим самим ОСОБА_5 не виконує рішення суду.
Крім того, встановлено, що постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07.12.2023 року ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності вже за ч. 2 ст. 130 КУпАП і позбавлено права керування транспортними засобами на три роки.
У відповідності до ст. 98 КПК України та ч. 1 ст. 167 КПК України, вилучений автомобіль «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 має статус речового доказу та тимчасово вилученого майна, оскільки після їх вилучення власник позбавлений можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ними.
Тобто, в даному випадку є необхідність накладення арешту на вилучене майно для його збереження.
Керуючись ст. ст. 169-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Лубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на вилучений у ОСОБА_5 автомобіль «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ належить ОСОБА_6 , шляхом позбавлення права володіння, користування, розпорядження.
Визначити місцем зберігання автомобіля «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області, за адресою: Полтавська область, м.Лубни, вул.Київська, 2, до скасування арешту майна в установленому законом порядку.
Власник майна, який не був присутнім при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала може бути оскаржена відповідно до п.3 ч.2 ст.395 КПК України безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 08.02.2024 року.

Слідчий суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1