Провадження № 1-кп/161/356/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2024 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000242 від 13 вересня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лище Луцького району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з базовою вищою освітою, одруженого, працює машиністом (кочегаром) в КП при Підгайцівській сільській раді, не судимого в порядку ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 , 12 вересня 2023 року, близько 17 год., перебуваючи на території домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, керуючись метою завдання фізичного болю, при цьому не спричиняючи тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, на ґрунті особистих неприязних відносин із матір`ю - потерпілою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно схопив її руками за волосся, почав тягнути в різні сторони та донизу, в результаті чого остання вдарилася головою об бетонне покриття, чим завдав ОСОБА_6 фізичного болю та не спричинив тілесних ушкоджень.

За таких обставин, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні умисних протиправних дій, які виразились в умисному вчиненні інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, як вчинення кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (кримінальному проступку), передбаченому ч. 1 ст. 126 КК України визнав частково та показав, що потерпіла ОСОБА_6 навмисно протягом тривалого періоду провокує його своїми діями, розуміючи, що він завжди емоційно реагує. Причиною її дій є бажання останньої усунути його від права власності на частку житлового будинку, в якому вони мешкають. Незадовго до того дня коли відбувалися події зазначені в обвинувальному акті, вона палила багаття, при цьому оштрафували чомусь його, тому він і прийшов до неї з претензіями. Вказав, що дійсно взяв рукою за волосся потерпілу ОСОБА_6 , проте не тягнув її в різні сторони. Після цього, в той день, він попросив в останньої вибачення. Разом з тим, повідомив, що йому не відомо чи такі його дії могли спричинити фізичний біль потерпілій. Просив суд його суворо не карати.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, його винність у інкримінованому йому органами досудового розслідування кримінальному правопорушенні, повністю підтверджується, зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами в кримінальному провадженні.

Так, потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що 12 вересня 2023 року, в обідню пору, точний час не пам`ятає, вона вирішила поїхати на базар. Її сина, обвинуваченого ОСОБА_6 , в цей час вдома не було. Після того, як вона повернулася з базару, останній вже чекав її сидячи на лавці під вікном. Як тільки вона зайшла за ворота, останній накинувся на неї з претензіями: «Навіщо ти палила багаття». Недочекавшись будь-яких пояснень, останній схопив її за волосся і почав тягати в різні сторони. В цей час вона відчувала сильний біль. Такі дії обвинуваченого продовжувалися доти, доки вона не попросилася відпустити її в туалет, так як на інші вмовляння останній не реагував. Як тільки обвинувачений її відпустив, вона відразу почала бігти в сторону, де мешкає її дочка, однак останній її наздогнав і почав вмовляти заспокоїтися і повернутися додому, на що вона погодилася. Ввечері, тримаючи на обвинуваченого образу, вона все ж таки вирішила подзвонити до внучки та все їй розповісти. Коли внучка до неї через деякий час набрала, її син, обвинувачений ОСОБА_3 почав знову себе агресивно поводити і забороняти їй щось розповідати. Так як останній, в ході розмови знаходився в одному з нею приміщенні, і голосно говорив, її внучці було чутно його слова. Вподальшому на місце події прибула поліція. Просила покарати його на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що потерпіла ОСОБА_6 доводиться їй бабусею, а обвинувачений ОСОБА_3 - рідним дядьком. 12 вересня 2023 року, близько 19 год. їй зателефонувала бабуся і повідомила про те, що її син ОСОБА_6 знову накинувся на неї, після того як вона повернулася з базару, останній тягав її за волосся та кидав об асфальт. Так як бабуся була дуже схвильована, вона запропонувала їй зателефонувати в поліцію, на що вона погодилася. Після цього вона сама набрала на «102» і повідомила їм все, що говорила їй бабуся. Через деякий час їй зателефонував інспектор для уточнення адреси і сказав, що вони вже на під`їзді. Тоді вона відразу набрала бабусю, однак як тільки остання підняла слухавку, вона почула як з телефону доноситься нецензурна лайка, погрози в сторону її бабусі, по голосу вона впізнала, що це знову до бабусі чіпляється її дядько ОСОБА_6 . Вподальшому їй відомо, що на місце події прибула поліція.

Крім цього, винність ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, об`єктивно підтверджується також і іншими доказами у кримінальному провадженні, які безпосередньо досліджено в суді.

Зокрема, рапортом старшого інспектора - чергового відділення поліції №3 (м.Луцьк) Луцького РУП ГУНП у Волинській області, з якого слідує, що 12 вересня 2023 року о 19:59 надійшло повідомлення зі служби 102 ОСОБА_8 , 2000 року народження, жительки АДРЕСА_3 , про те, що їй зателефонувала бабуся (номер НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ) та повідомила, що за адресою: АДРЕСА_1 , прийшов її син в стані алкогольного сп`яніння, поводить себе агресивно, б`ється, погрожує фізичною розправою. Останній з бабусею не проживає, а проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Прибувши на місце події потерпіла ОСОБА_6 , 1954 р.н., звернулась із заявою кримінального характеру по факту спричинених їй тілесних ушкоджень. Було опитано всіх учасників події.

Протоколом про прийняття заяви потерпілої ОСОБА_6 від 12 вересня 2023 року, яка стала підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань і початку досудового розслідування за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, у якому зафіксовано обставини, що 12.09.2023 року, близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи умисно наніс рукою удар по голові та смикав за волосся, чим спричинив останній фізичного болю.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 22 вересня 2023 року з відеозаписом за участю потерпілої ОСОБА_6 , з якого вбачається, що останній запропонували відтворити обставини завдання їй фізичного болю. Згідно вказаного протоколу потерпіла розповіла та продемонструвала наступне: 12.09.2023 року у обідню пору вона вирішила поїхати у місто, для того, щоб сходити на ринок. Близько 17:00 год. не дійшовши до двору на неї накинувся син ОСОБА_3 та взяв її правою рукою за волосся голови та почав тягти та смикати за коси. Вказані дії ОСОБА_3 спричинили їй неабиякого фізичного болю. Далі від вказаних вище дій потерпіла впала на коліна та сперлася на лікті. Вподальшому коли ОСОБА_9 тримав її за волосся остання знаходилася у положенні обличчям до бетону, де її син ОСОБА_9 штовхав її голову донизу, внаслідок чого остання вдарялася головою. Потім він не давав їй зателефонувати у поліцію та казав, щоб остання забрала заяву на обмежувальний припис. Після цього, вона у нього попросила, щоб він її впустив у туалет, на що він погодився та у цей момент остання вибігла з двора та хотіла бігти по полю, до дочки, щоб викликати поліцію, однак він її не впустив. О 19:00 год. дочекавшись моменту вирішила піти до доньки. Прийшовши остання побачила, що у вдома нікого немає та зателефонувала до своєї онуки ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 та розповівши про дану ситуацію, онука зателефонувала до поліції. Після того через декілька хвилин їй знову перетелефонувала онука та повідомила, що наряд поліції вже їде. Після того, як поліція приїхала, то вони почали брати свідчення у неї та ОСОБА_3 . Надалі вона за участю статиста, який виконував її роль, показала механізм заподіяння тілесних ушкоджень у вигляді саден на задній поверхні правого ліктьового суглобу та на тильній поверхні лівого променево-зап`ясного суглобу. Вона показала на собі місце, де були розміщені дані тілесні ушкодження, показала у якому положенні вона знаходилася у момент, коли ОСОБА_3 взяв її за голову перебуваючи позаду неї, яким чином унаслідок кидка відбулося її падіння на правий бік і яким чином правий ліктьовий суглоб контактував з бетоном, що призвело до спричинення тілесного ушкодження у виді саден. Також з участю статиста, показала, як ОСОБА_3 її тримав за голову та бив головою об бетон.

Висновком експерта № 535 від 13 вересня 2023 року, який відповідає вимогам ст.ст. 101, 102 КПК України, із змісту якого вбачається, при судово - медичному обстеженні гр. ОСОБА_6 у неї виявлені ушкодження у вигляді саден на задній поверхні правого ліктьового суглобу та на тильній поверхні лівого променево-зап`ясного суглобу. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті падіння з висоти власного зросту, при обставинах вказаних обстежуваною та в постанові, за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Аналізуючи всі обставини справи, докази, зібрані по справі в їх сукупності, той факт, що будь-яких ушкоджень на голові потерпілої виявлено не було і те, що суд розглядає справу лише в межах висунутого обвинувачення, суд дійшов висновку, що у діях обвинуваченого ОСОБА_3 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, умисне вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Суд критично оцінює доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він не тягнув потерпілу ОСОБА_6 , а лише тримав волосся в руці, а тому не міг спричинити їй сильного фізичного болю, і розглядає їх як засіб захисту від пред`явленого обвинувачення, з метою уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

В основу обвинувачення суд бере вищенаведені покази потерпілої ОСОБА_6 , які є послідовними як на досудовому розслідувані, так і в ході судового розгляду справи. Доповненими в логічному взаємозв`язку з показами свідка ОСОБА_8 .

Зазначеними показами ОСОБА_6 , як і протоколом проведення слідчого експерименту доводиться обставина завдання діями обвинуваченого фізичного болю потерпілій. При цьому, суд також бере до уваги фізичну перевагу обвинуваченого ОСОБА_3 над потерпілою ОСОБА_6 .

Той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 схильний до вчинення насильства в сім`ї підтверджується, зокрема, вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 лютого 2023 року, яким останнього визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, щодо ОСОБА_6 , рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 січня 2023 року, з якого вбачається, що відносно ОСОБА_3 видано обмежувальний припис, яким визначено тимчасові обмеження його прав щодо ОСОБА_6 .

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінального проступку, дані про його особу та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не вбачає.

Водночас, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує конкретні обставини інкримінованого кримінального правопорушення та його наслідки, інформацію про його стан здоров`я, який на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває та за допомогою до них не звертався, інформацію про притягнення раніше до кримінальної відповідальності, наявність на утримані дитини з інвалідністю, а також думку потерпілої, яка у вирішенні призначення покарання покладалась на розсуд суду.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, в межах санкції частини статті, за якою він засуджується, у виді громадських робіт.

Разом з цим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; 2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; 3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; 4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; 5) направлення для проходження програми для кривдників.

Враховуючи вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства по відношенню до потерпілої, його матері ОСОБА_6 , суд дійшов висновку, що в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, необхідно застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 обмежувальні заходи, поклавши на нього обов`язок, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме: направити ОСОБА_3 для проходження програми для кривдників на строк три місяці.

Суд вважає, що такі обмежувальні заходи, із покладенням обов`язку, будуть сприяти виправленню обвинуваченого, покращенню психологічного здоров`я потерпілої ОСОБА_6 .

На думку суду, призначене судом покарання та обмежувальні заходи є необхідними і достатніми для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

До початку судового розгляду представником потерпілої ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 подано цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди в сумі 25000 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що через протиправні дії обвинуваченого вона зазнала моральних переживань та душевних страждань.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , заявлений цивільний позов не визнав, оскільки винним себе вважає частково, а тому і позов вважає безпідставним.

Заслухавши думки учасників судового розгляду, оглянувши та дослідивши подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення цивільного позову.

Відповідності до вимог ст. 128 КПК України особа, якій правопорушенням завдано шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов.

Згідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, передбачені ст. 1167 ЦК України і полягають у її відшкодуванні особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім завдання шкоди ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, яка відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала.

Крім того, відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає чітких критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є і не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З врахуванням викладеного, визначаючи розмір грошового відшкодування в рахунок моральної шкоди потерпілій, на підставі вимог ст. 1167 ЦК України, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, глибину фізичних і душевних страждань, зміни в її повсякденному житті, порушення нормальних життєвих зв`язків, інші обставини справи, ступінь вини обвинуваченого, у тому числі і те, що вчинено кримінальний проступок, вимоги розумності і справедливості, відповідно оцінює моральну шкоду в сумі 5000 грн., які слід стягнути з обвинуваченого в користь потерпілої, а тому цивільний позов підлягає до часткового задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 18, 368, 370 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_3 обмежувальні заходи, поклавши на нього обов`язок пройти програму для кривдників на строк 3 (три) місяці.

Цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому, прокурору.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1