У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Про продовження строку тримання під вартою

(повний текст)

06 лютого 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000459 від 18.02.2023 клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 17.02.2023 приблизно о 22 год. 10 хв. під час вживання спиртних напоїв, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1, в під`їзді №2, на балконі загального користування третього поверху, в ході конфлікту ним та ОСОБА_8 останній наніс один удар ліктем своєї правої руки ОСОБА_7 в ділянку шиї зліва, та почав штовхати останнього, а ОСОБА_7 у відповідь, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, передбачаючи у стані алкогольного сп`яніння, під час бійки з ОСОБА_8 наніс останньому множинні удари кулаками по обличчю та голові. Під час нанесення ударів потерпілий впав на підлогу, а ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, продовжував наносити множинні удари кулаками та ногами по голові та обличчю ОСОБА_8 , що спричинило останньому травму голови, переломи кісток обличчя, численні переломи кісток основи та склепіння черепа, ушкодження тканини головного мозку, внаслідок чого потерпілий втратив свідомість.

В подальшому ОСОБА_8 17.02.2023 о 23 год. З0 хв. було госпіталізовано до КНП «Київської міської клінічної лікарні №17», де 20.02.2023 о 22 годині 55 хвилин від отриманих тілесних ушкоджень останній помер.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_7 було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 08 лютого 2024 р. включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Прокурор заявила клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи його наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме того, що обвинувачений може переховуватися від суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інший злочин.

Обвинувачений та захисник проти продовження строку дії запобіжного заходу заперечували.

Представник потерпілого та потерпілий думку прокурора підтримали, просили клопотання задовольнити.

Захисник зазначив, що обвинувачення не обґрунтоване, має суперечливі дані. Прокурор надає в клопотанні неправдиву інформацію щодо допиту свідків, вона також не визначилася із обсягом свідків. З матеріалів не вбачається, що обвинувачений схильний до насильства. Підстав для подальшого утримання обвинуваченого немає, інший запобіжний захід може в цілому забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Обвинувачений ОСОБА_7 захисника підтримав, зазначив, що він не ухилявся і не збирається ухилятися від суду, вважає, що достатньо застосування іншого запобіжного заходу стосовно нього - такого, що не пов`язаний із триманням під вартою.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, дослідивши матеріали обвинувального акту, суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачують ОСОБА_7 , те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом та приходить до наступних висновків.

Судом враховано тяжкість та міру покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, його вік.

Судом також встановлено, що на даний час існують ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: ризик незаконного впливу на свідків, ризик вчинення іншого злочину, ризик переховування від суду.

Так, обвинувачений обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, тобто здатний до вчинення дій насильницького характеру, а тому він може впливати на свідків з метою зміни останніми показань в частині фактичних обставин.

Свідками в даному кримінальному провадженню є цивільна дружина обвинуваченого, яка проживає у квартирі, де проживав до затримання обвинувачений та в якій було вчинено відповідне кримінальне правопорушення, що інкримінується обвинуваченому. Також обвинувачений проживав у будинку, де було вчинено кримінальне правопорушення, в якому на сьогоднішній день проживають свідки кримінального правопорушення, якими, окрім цивільної дружини, є сусіди та товариші ОСОБА_7 .

Так, як зазначив Європейський суд з прав людини (пункт 44 рішення від 18 грудня 2012 р. по справі Сопин проти російської федерації), «Суд повторює, що виправданий страх помсти, часто може бути достатнім для того, щоб залякані свідки відмовилися від участі в кримінальному процесі в цілому».

Отже, перебуваючи на волі, обвинувачений може впливати на даних свідків з метою зміни їх показань.

На той факт, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення вказує те, що ОСОБА_7 хоч і не судимий, але щодо нього здійснюється інше кримінальне провадження, крім того, обвинувачений 8 разів притягувався до адміністративної відповідальності, в тому числі і 2 рази за ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обвинувачений розуміє, що йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі у разі доведеності його вини, тому може переховуватись від суду для уникнення кримінальної відповідальності.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин.

Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується що ОСОБА_7 вид та міру покарання, що загрожує обвинуваченому, його спосіб життя, суд вважає наявним ризик того, що він може переховуватися від суду задля уникнення даного покарання.

Зазначені ризики з минулого судового засідання не зменшилися та їх запобігання можливо лише при продовженні строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам.

Суд наголошує на тому, що виключний перелік ризиків, запобігти яким має запобіжний захід, визначений ч. 1 ст. 177 КПК України. Виходячи з цього суд не вправі зважати на інші ризики та має зазначати в ухвалі дійсні ризики, а не кожен раз різні чи нові. Враховуючи те, що судовий розгляд триває, ризики із минулих судових засідань залишаються ті самі, оскільки процесуальна стадія не змінюється. Таким чином, кожного разу суд зазначає дійсні ризики, яким кожного разу надає нову оцінку.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого альтернативних запобіжних заходів, суд враховує особу обвинуваченого, також тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, суворість покарання за кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , можливість переховуватись від суду, а тому із наведених вище аргументів вважає, що альтернативні запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Дані обставини на думку суду є достатнім приводом для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому клопотання підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, на думку суду до обвинуваченого не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із ізоляцією від суспільства.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції від 04.11.1950 року «Про захист прав людини і основоположних свобод», оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Виходячи із зазначеного, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали до 05 квітня 2024 р. включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 12 лютого 2024 р.

Суддя ОСОБА_1