Справа № 460/1184/15-к
Провадження №1-кп/944/6/23
06.11.2023 рокум.Яворів
Яворівський районний суд Львівської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
представника потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_6
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
обвинувачений ОСОБА_6 01.08.2014, приблизно о 17:30 год., керуючи технічно-справним транспортним засобом марки «Ауді 80» р.н. НОМЕР_1 та перевозячи пасажира ОСОБА_7 , рухаючись автодорогою міжнародного значення М-10 «Львів - Краковець» у напрямку м. Яворів Львівської області на ділянці 62 км + 300 м поблизу с. Передвір`я Яворівського району Львівської області порушив пункти вимог Правил безпеки дорожнього руху України, зокрема: 1.5, 2.3 (б), 10.1, 11.3, 12.3, 13.1, які полягали в тому, що ОСОБА_6 здійснюючи маневр об`їзду службового автомобілю працівників Державної автомобільної інспекції та інших автомобілів, що були зупинені працівниками ДАІ та знаходилися на правому узбіччі по напряму його руху, виїхав на зустрічну смугу руху, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та не дав дорогу транспортному засобу марки «ВАЗ 2107» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 , який наближався до нього по зустрічній смузі руху, через що створив ОСОБА_8 такі умови, в яких він вже був позбавлений технічної можливості уникнути зіткнення шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування транспортного засобу марки «ВАЗ 2107» р.н. НОМЕР_2 і в наслідок чого, відбулося зустрічне перехресне зіткнення між передніми частинами автомобіля марки «ВАЗ 2107» р.н. НОМЕР_2 та автомобіля марки «Ауді 80» р.н. НОМЕР_1 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Ауді 80» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 отримала закритий перелом лівої променевої кістки без зміщення відламків, синці на лівому стегні, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 217/2014 від 07.08.2014 відносяться до середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я, водій автомобілю марки «ВАЗ 2107» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_8 отримав закритий перелом лівої кульшової западини тазу, задньоверхній вивих лівої стегнової кістки, садно передньої поверхні лівого колінного суглобу, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 310/2014 від 06.08.2014 відносяться до середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.
Тобто, своїми умисними діями ОСОБА_6 порушив правила безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі вимог ст.49КК України та закриття кримінального провадження.
В судовому засіданні обвинувачений клопотання захисника підтримав, просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі вимог ст.49КК України та закрити кримінальне провадження, про що подав письмове клопотання.
Представник потерпілого в судовому засіданні підтримав клопотання обвинуваченого та його захисника, не заперечував щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності, передбачених ч.1 ст.49 КК України, вказав, що потерпілий претензій до обвинуваченого не має.
Прокурор проти заявленого клопотання заперечень не висловлював.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження, слід прийти до наступного.
Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Положення ч. 1 ст. 21 КПК України гарантують кожному право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
Розумність строків - є однією із засад кримінального провадження, передбачених ст. 7 КПК України.
Частина 2 ст. 113 КПК передбачає, що будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Ця норма кримінального закону є імперативною, тобто підлягає обов`язковому застосуванню судом за наявності встановлених законом умов, і розширеному тлумаченню не підлягає.
Частина 1 ст. 286 КК України (станом на дату вчинення правопорушення) передбачала кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, - у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Таким чином, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України кримінальне правопорушення, згідно зі ст. 12 КК України, є кримінальним проступком (на час вчинення кримінального правопорушення відносилось до злочинів невеликої тяжкості).
Відповідно до частин 2, 3 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду, а також якщо особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Беручи до уваги п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року №12, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялась від слідства або суду та не вчинила нового злочину.
Матеріали справи не містять доказів того, що обвинувачений ОСОБА_6 ухилявся від досудового розслідування або суду, а також не містять доказів вчинення ним нового кримінального правопорушення, з огляду на що відсутні підстави вважати, що строки давності зупинялися.
Строк давності притягнення до кримінальної відповідальності є одним із найважливіших проявів правового принципу верховенства права, який вимагає належної правової визначеності у такому особливо вразливому статусі людини як обвинувачений.
У ч.3 ст.4 КК України зазначено, що часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Судом встановлено, що з моменту вчинення 01.08.2014 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та на час розгляду справи пройшло більше ніж три роки, отже закінчились строки давності, встановлені п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.
Отже системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст.49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому таке клопотання подається стороною кримінального провадження, а не виключно підозрюваним, обвинуваченим або засудженим. Разом з тим кримінальний процесуальний кодекс вказує на обов`язковість згоди обвинуваченого на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у справі №192/3301/16-к від 25.02.2021.
Проаналізувавши матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд в судовому засіданні переконався, що обвинувачений правильно розуміє суть обвинувачення та те, що закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
За таких обставин, суд визнає заявлене обвинуваченим та його захисником клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Оскільки вирок у справі не проголошується, процесуальні витрати слід покласти на державу.
На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України,ст.ст. 100, 124, 128, 283-288, 412 КПК України, суд,
ухвалив:
клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1