Провадження № 11-кп/824/5957/2023 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

12 грудня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_9 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 21 листопада 2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21 листопада 2023 року клопотання прокурора задоволено частково, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 на 60 днів, тобто 19.01.2024 року із визначенням застави, що становить 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та складає 1 342 000 грн. кожному.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим, суд першої інстанції врахувавши обставини, передбачені ст. 178 КПК України, встановив, що вони обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину проти громадської безпеки та у особливо тяжких злочинах проти життя та здоров`я особи, та дійшов висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_10 просить вказану ухвалу змінити, зменшити розмір застави до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що ОСОБА_10 фактично не набув статусу підозрюваного, а відповідно, і обвинуваченого, і клопотання про обрання запобіжного заходу відносно нього не може розглядатися., ОСОБА_10 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, постійну роботу (ФОП), міцні соціальні зв`язки, одружений і має дві неповнолітні дитини, захищав Батьківщину та Київ. Вказує, що суд необґрунтовано визначив, як альтернативний запобіжний захід непомірну заставу у розмірі 1 342 000 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу в частині продовження запобіжного заходу ОСОБА_11 у виді тримання під вартою та прийняти нове рішення, яким обрати відносно ОСОБА_11 інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі. Вказує, що відповідно до висновку експерта №8039 від 14 квітня 2023 року ОСОБА_11 26 та 27 лютого 2022 року (подія злочину), діяв відповідно до вимог законодавства та обстановки, що склалася. Такий висновок вказує, що в діях ОСОБА_11 відсутні ознаки злочину, а саме така ознака, як протиправність діяння. Вказаний висновок суд при розгляді клопотання проігнорував. Вказує, що у вказаному рішенні судом першої інстанції була порушена презумпція невинуватості. Зазначає, що під час розгляду питання про продовження запобіжного заходу суд не врахував характеристику ОСОБА_11 за місцем служби, його особисті якості, зокрема патріотизм, сміливість і повага до держави України, міцні соціальні зв`язки, залишив поза увагою, що ОСОБА_11 бажають взяти на поруки рід військовослужбовці офіцерського складу, утому числі і його прямі і безпосередні командири. Також зазначає, що суд безпідставно дійшов висновку про наявність ризиків, визначених положеннями ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки такі ризики повністю відсутні. Крім того, зазначає, що суд визначив заставу у надмірному розмірі, не беручи до уваги фінансове становище обвинуваченого.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_12 просить частково скасувати ухвалу суду, визначивши ОСОБА_12 розмір застави, що становить 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та складає 53 680 грн. Вказує, що обґрунтованість повідомленої ОСОБА_12 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень є не доведеною, тобто зазначені у клопотанні обставини і додані до нього документи кримінального провадження у своїй сукупності не підтверджують, що існують факти та інформація, які переконують у тому, що ОСОБА_12 міг вчинити кримінальні правопорушення. Також вказує, що при визначенні розміру застави суд першої інстанції належним чином не обґрунтував своє рішення. Захисник також просить врахувати майновий стан ОСОБА_12 та той факт, що єдиний з батьків, а саме мама обвинуваченого, які була свідком під час обшуку, померла за кілька днів, а саме 30 березня 2022 року після затримання ОСОБА_12 .

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити в повному обсязі клопотання прокурора в частині продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави.

Заслухавши думки обвинувачених та захисників, які підтримали апеляційні скарги захисників та заперечили проти апеляційної скарги прокурора, думку прокурора, яка підтримала свою апеляційну скаргу та заперечила проти апеляційних скарг захисників, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_10 обвинувачується за ч. 2,3 ст. 260, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 260, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 27, п. 12, ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15 п.п.1,12 ч. 2 ст. 115 КК України; ОСОБА_11 - за ч. 5 ст. 260, п. 12, ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п.п.1,12 ч. 2 ст. 115 КК України; ОСОБА_12 - за ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 260, ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 27, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, пп.1,12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Перевіривши доводи апеляційних скарг захисників, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченим під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини, з якими закон пов`язує можливість, як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

На думку колегії суддів апеляційного суду, в сукупності з існуючими ризиками, особами обвинувачених, тяжкістю кримінальних правопорушень та їх наслідками, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим - немає.

На думку колегії суддів, обставини, які зазначені в апеляційних скаргах захисників, не можуть бути підставою для скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим, оскільки вони не виключають наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Доводи апеляційних скарг про те, що судом першої інстанції безпідставно продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою є неспроможними. Приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом враховані конкретні обставин справи, зокрема те, що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 обвинувачуються у вчиненні тяжких кримінальних правопорушеннях проти громадської безпеки та особливо тяжких кримінальних правопорушеннях проти життя та здоров`я особи, що свідчить про істотно високий ступінь суспільної небезпеки таких дій, що в сукупності з обставинами кримінального провадження, на переконання суду, створює реальні ризики переховуватися від суду.

На переконання колегії суддів, обставини, на які вказують апелянти як на підстави для обрання обвинуваченим запобіжного заходу, непов`язаного із триманням під вартою, не можуть превалювати над ризиками, які врахував суд першої інстанції, ухвалюючи рішення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Разом з тим, відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-2, 260, 261, 437-442 КК України, за наявність ризиків, зазначених у ст. 177 КК України, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 цієї статті - тримання під вартою.

Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи. Проте продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування реальної суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу права, передбаченого ст. 5 Конвенції (рішення у справі "Lavents v. Latvia" п. 70).

Відповідальність за дотримання розумних строків тримання підозрюваного під вартою покладається в першу чергу на національні судові органи (рішення у справі "Геращенко проти України" п. 100).

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Також, на переконання колегії суддів, таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, з урахуванням тривалого перебування ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 під вартою, стану їх здоров`я, обсягу доказів, які було судом досліджено та їх зміст, суд вирішив визначити розмір застави, при цьому, оскільки обвинувачення є особливо тяжкими, в обвинувальному акті вказано тяжкі наслідки злочинів у вигляді загибелі двох осіб, з огляду на ризики зазначені вище та обставини, заставу суд визначив у більшому розмірі ніж передбачено законом, з чим погоджується колегія суддів.

Визначення застави у більшому розмірі кореспондується з ч. 5 ст. 182 КПК України, де вказано, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Отже, доводи апеляційних скарг захисників щодо зменшення розміру застави, а також доводи апеляційної скарги прокурора про продовження обвинуваченим запобіжного заходу без визначення розміру застави, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не інші запобіжні заходи, з визначеним судом розміром застави, мають забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції має бути залишена без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_9 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 21 листопада 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя