Провадження №11-кп/824/2224/2024 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2022 року яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, без місця реєстрації, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Як встановлено судом першої інстанції, 19 серпня 2019 року близько 10 години ОСОБА_9 , перебуваючи по вул. Туманяна, 15-а у м. Києві, отримав від ОСОБА_10 для проведення ремонтних робіт транспортний засіб марки «Mercedes-Benz B180 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , ключ до нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, при цьому обумовивши кінцеву дату виконання робіт.

ОСОБА_9 , отримавши належний ОСОБА_10 транспортний засіб марки «Mercedes-Benz B180 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , відігнав його до станції технічного обслуговування, яка розташована по АДРЕСА_2 для проведення лакофарбових робіт.

У подальшому, 14 листопада 2019 року близько 20 години ОСОБА_9 перебував на території станції технічного обслуговування по АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, обравши об`єктом свого злочинного посягання автомобіль марки «Mercedes-Benz B180 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , достовірно знаючи про місцезнаходження належного ОСОБА_10 транспортного засобу марки «Mercedes-Benz B180 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , 15 листопада 2019 року близько 08 години 30 хвилин прибув до станції технічного обслуговування, що розташована по вул. Пономарьова 32, у селі Коцюбинське Києво-Святошинського району Київської області, де за допомогою ключа, який був при ньому, відкрив двері автомобіля марки «Mercedes-Benz B180 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , запустив його двигун та рушив з місця, тим самим незаконно заволодів транспортним засобом, що належить ОСОБА_10 .

Крім цього, 15 листопада 2019 року близько 09 години 30 хвилин ОСОБА_9 , знаходячись на першому поверсі житлового будинку по вул. Туполева, 17 у м. Києві, де здійснює свою діяльність ТОВ «ЕКСПЕРТ ОЦІНКА ПЛЮС», з метою отримання необхідних документів для перереєстрації автомобіля марки «Mercedes-Benz B180 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , вступив у злочинну змову із особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, яка діє від імені ТОВ «ЕКСПЕРТ ОЦІНКА ПЛЮС», для виготовлення завідомо підроблених документів, а саме: договору комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою та акту технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер, для його реєстрації відповідно до п.8 Постанови КМУ №1388 від 07.09.1998 р.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 цього ж дня близько 09 години 30 хвилин у невстановленому приміщенні першого поверху житлового будинку по АДРЕСА_3 , для виготовлення завідомо підроблених документів, а саме договору комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, договору купівлі-продажу транспортного засобу за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, який підписаний від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, та акту технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер, надав особі, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, яка діяла від імені ТОВ «ЕКСПЕРТ ОЦІНКА ПЛЮС», свідоцтво № НОМЕР_2 про реєстрацію транспортного засобу марки «Mercedes-Benz B180 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_10 для виготовлення вказаних документів.

У свою чергу, особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, бажаючи настання наслідків у вигляді виготовлення завідомо підроблених документів, отримала від ОСОБА_9 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії № НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_10 , та на власному комп`ютерному обладнанні, у вигляді ноутбука, у невстановленому приміщенні першого поверху житлового будинку АДРЕСА_3 виготовила підроблені документи, а саме договір комісії №7281/19/009725 за підписом ОСОБА_10 , акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер № НОМЕР_3 , за підписом ОСОБА_10 та договір купівлі-продажу транспортного засобу №7281/19/009725 за підписом суб`єкта господарювання ТОВ «ЕКСПЕРТ ОЦІНКА ПЛЮС», які передала ОСОБА_9 для подальшого використання.

Крім цього, ОСОБА_9 , продовжуючи виконання свого злочинного умислу, направленого на перереєстрацію транспортного засобу з використанням завідомо підроблених документів, 15 листопада 2019 року оформив та надав о 15 годині 39 хвилин до територіального сервісного центру МВС №8041, який розташований по вул. Туполєва, 19 у м. Києві, перелік необхідних документів для перереєстрації транспортного засобу марки «Mercedes-Benz B180 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , на нового власника за договором купівлі-продажу, серед яких знаходились заздалегідь заготовлені підроблені документи, а саме договір комісії №7281/19/009725, акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №7281/19/009725, та договір купівлі-продажу транспортного засобу №7281/19/009725 за підписом суб`єкта господарювання ТОВ «ЕКСПЕРТ ОЦІНКА ПЛЮС».

На підставі наданих ОСОБА_9 документів, серед яких був підроблений договір комісії №7281/19/009725, акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №7281/19/009725 та договір купівлі-продажу транспортного засобу №7281/19/009725, за підписом суб`єкта господарювання ТОВ «ЕКСПЕРТ ОЦІНКА ПЛЮС», належний ОСОБА_10 транспортний засіб марки «Mercedes-Benz B180 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_9 перереєстрував на себе, тим самим незаконно використав завідомо підроблені документи, отримавши при цьому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Mercedes-Benz B180 CDI», серії НОМЕР_4 , видане на ім`я ОСОБА_9 від 15 листопада 2019 року.

Як вбачається з даних, що містяться у висновку почеркознавчої експертизи №17-3/1111 від 27 липня 2020 року: «1.Підписи у графі «Комінтент ОСОБА_10 » у договорі комісії №7281/19/009725 від 14.11.2019 на 1 арк. та у графі: «Комітент (довірена особа) у в акті технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №7281/19/009725 від 14.11.2019 виконані однією особою. 2. Підписи у графі «Комінтент ОСОБА_10 » у договорі комісії №7281/19/009725 від 14.11.2019 на 1 арк. та у графі: «Комітент (довірена особа) у в акті технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №7281/19/009725 від 14.11.2019 виконані не ОСОБА_10 , а іншою особою. 3. Підписи у графі «Комінтент ОСОБА_10 » у договорі комісії №7281/19/009725 від 14.11.2019 на 1 арк. та у графі: «Комітент (довірена особа) в акті технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №7281/19/009725 від 14.11.2019 під впливом «збиваючих» факторів, ймовірніше за все штучного характеру, властивих підписам, виконаним з наслідуванням справжнім підписам.

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2022 року ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та йому призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді арешту на строк 2 місяці;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді арешту на строк 3 місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_11 признано остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки та покладено на нього обов`язки, що передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи. Судом вирішено питання щодо речових доказів і процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичних обставин кримінальних правопорушень, винуватості ОСОБА_9 у їх вчиненні та правової кваліфікації його дій, просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання, а саме звільнити обвинуваченого від призначених йому покарань за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Обґрунтовуючи такі вимоги апеляційної скарги, прокурор зазначає про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, що виразилося у безпідставному незастосуванні положень ст. 49 КК України. При цьому апелянт звертає увагу на те, що з 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон України № 617-VIII від 22 листопада 2018 року). Виходячи із ч. 2 ст. 12 КК України в редакції Закону України № 617-VIII від 22 листопада 2018 року, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, на даний час віднесено до кримінальних проступків. Приписами чинної ч. 1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання чинності вироком законної сили минули певні строки, зокрема, у разі вчинення кримінального проступку, за яке передбачено покарання у виді обмеження волі, - 3 роки. Кримінальні проступки, передбачені ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, скоєні ОСОБА_9 15 листопада 2019 року. Таким чином на момент ухвалення оскаржуваного вироку 05 грудня 2022 року трирічний строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності закінчився, а тому до нього слід застосувати положення ст. 49 КК України та звільнити від призначених покарань за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

У зв`язку із цим, оскільки ОСОБА_9 підлягає звільненню від покарання за вчинення указаних кримінальних проступків, відсутні підстави для застосування до нього положень ст. 70 КК України та призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

Так, обвинувачений ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленим про день та час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, будь - яких клопотань про відкладення розгляду провадження до суду не надійшло. Враховуючи наведене та вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, судове засідання проведено у відсутність обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення прокурора ОСОБА_12 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

пояснення представника потерпілого ОСОБА_7 , яка часткового підтримала апеляційну скаргу прокурора,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються сукупністю наявних у ньому доказів, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

В той же час, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного ОСОБА_9 покарання у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з матеріалів провадження, інкриміновані ОСОБА_9 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України вчинені останнім 15.11.2019.

З 01.07.2020 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 617-VIII.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України в редакції Закону України № 617-VIII з наступними змінами кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Санкцією ч. 1 ст. 358 КК України передбачено покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

У зв`язку з чим, на момент розгляду кримінального провадження, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України віднесено до кримінальних проступків.

На підставі наведеного, інкриміновані ОСОБА_9 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України на час їх вчинення 15.11.2019 було злочином середньої тяжкості, однак у зв`язку із вищезазначеними змінами, на даний час, відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що новою редакцією положень ч. 1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули певні строки. Зокрема, у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі - два роки, а у разі вчинення кримінального проступку, за яке передбачено покарання у виді обмеження волі - три роки.

Як вбачається з матеріалів провадження, інкриміновані ОСОБА_9 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України вчинені останнім 15.11.2019, тобто на час розгляду кримінального провадження в суді, закінчився 3-річний строк, визначений ч. 1 ст. 49 КК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

На підставі наведеного, колегія суддів знаходить обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність звільнення ОСОБА_9 від призначеного покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ч.1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

Крім того, у зв`язку із тим, що апеляційний судом встановлені підстави для звільнення ОСОБА_9 від покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, відсутні правові підстави для застосування до останнього положень ст. 70 КК України та призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим необхідно виключити з вироку суду першої інстанції посилання суду на застосування положень ст. 70 КК України.

Призначене ОСОБА_9 судом першої інстанції покарання за ч. 1 ст. 289 КК України у зазначеному судом виді й розмірі із застосуванням звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України є обгрунтованим, вмотивованим і справедливим та таким, що відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 підлягає до задоволення, а вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 05 грудня 2022 року щодо ОСОБА_9 необхідно змінити в частині призначеного покарання з постановленням в цій частині нової ухвали.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 05 грудня 2022 року щодо ОСОБА_9 - змінити в частині призначеного покарання.

На підставі ст. 49 та ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_9 від призначеного покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, за ч. 4 ст. 358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Виключити посилання суду першої інстанції на застосування положень ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 1 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_9 від призначеного покарання за ч. 1 ст. 289 КК України з встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді _________________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4