Справа № 367/2968/23
Провадження по справі № 1-кп/367/708/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ірпені кримінальне провадження, відомості щодо якого 22.02.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000603, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Монастирище Черкаської області, громадянина України, не одруженого, не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21.02.2023 приблизно о 22 годині 45 хвилин ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вулиці Вокзальна в місті Буча Бучанського району Київської області, яка є другорядною дорогою, в смузі для руху від вулиці Жовтнева в бік перехрестя із вулицею Нове шосе, яка є головною дорогою, з метою проїзду даного перехрестя, у порушення п. 16.11 Правил дорожнього руху України, згідно з яким на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, проявивши злочинну самовпевненість, рухаючись другорядною дорогою, не переконавшись в безпечності руху, здійснюючи проїзд перехрестя із головною дорогою вул. Нове Шосе, не надавши перевагу в русі автомобілю марки Daf XF 105.410, реєстраційний номер НОМЕР_2 , із напівпричепом марки Renders NA 40GE1, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який, маючи перевагу в русі, рухався проїзною частиною вулиці Нове Шосе в смузі для руху з м. Києва в бік смт. Борояднка, скоїв зіткнення транспортних засобів в межах нерегульованого перехрестя.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ІНФОРМАЦІЯ_3 настала смерть пасажира автомобіля Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від черепно-мозкової травми з ушкодженням кісток черепа і головного мозку. Черепно-мозкова травма у ОСОБА_8 має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя та між нею та настанням смерті існує прямий зв`язок.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог пункту 16.11 Правил дорожнього руху України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_8 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України беззаперечно визнав, у вчиненому щиро розкаявся, пропонував потерпілій відшкодування заподіяної шкоди, просив його вибачити. Обвинувачений підтвердив фактичні обставини скоєного, а саме, що 21.02.2023 в темний час доби здійснював перевезення пасажира ОСОБА_8 , при перетині перехрестя вул. Вокзальної та вул. Нове Шосе в м. Бучі Київської області, виїжджаючи з другорядної дороги, здійснив зіткнення з вантажним автомобілем, внаслідок чого загинув пасажир його автомобіля.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам пред`явленого обвинувачення.

Оскільки сторони кримінального провадження не оспорюють жодну з обставин, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, суд приходить до висновку, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, а тому відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції.

За таких обставини відповідно до приписів ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і визначено обсяг доказів, що підлягає дослідженню в судовому засіданні, обмежившись допитом обвинуваченого, показання якого відповідають фактичним обставинам справи, потерпілої та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, а також щодо речових доказів та процесуальних витрат.

При цьому судом з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин ОСОБА_6 своїми діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Прокурор у судовому засіданні вважав необхідним призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 років позбавлення волі та додаткового покарання у виді 2 років позбавлення права керувати транспортним засобом.

Потерпіла ОСОБА_4 зазначила, що є сестрою загиблого ОСОБА_8 , у день дорожньо-транспортної пригоди її брат був у гостях, де часто залишався ночувати. Зранку наступного дня, зрозумівши, що її брат не повернувся додому, потерпіла ОСОБА_4 почала його шукати та виявила брата в лікарні, де він невдовзі від отриманих травм помер. Не заперечила тієї обставини, що обвинувачений разом із захисником намагалися вибачитися та відшкодувати заподіяну шкоду, про що також їй повідомляв слідчий. Цивільний позов потерпілою не заявлено. У частині призначення покарання потерпіла підтримала позицію прокурора.

Захисник у судовому засіданні просила призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком. Просила суд та потерпілу врахувати, що ОСОБА_6 як під час досудового розслідування, так і під час розгляду справи в суді беззаперечно і повністю визнав свою вину у вчиненому, щиро розкаюється у вчиненому, намагався і наразі готовий відшкодовувати заподіяну шкоду. Також зазначила, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди обвинувачений також отримав тілесні ушкодження, внаслідок чого перебував без свідомості, перебував на стаціонарному лікуванні. Зазначене перешкодило йому під час досудового розслідування невідкладно надати якусь допомогу родині загиблого, однак розшукати членів родини загиблого пасажира намагалася його матір. Зазначив, що лікування у зв`язку з травмами, отриманими під час дорожньо-транспортної пригоди, обвинувачений ще не завершив, наразі він потребує оперативного втручання, йому призначено антидепресанти. Запевнила, що виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, оскільки протиправність своїх дій та тяжкість заподіяних наслідків він усвідомлював одразу після скоєного.

Вирішуючи питання щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до приписів частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За правилами п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому, частина 2 цієї статті наголошує, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, тяжкість та непоправність наслідку вчиненого злочину у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_8 , який був людиною молодого віку. При цьому, судом враховується, що порушення ОСОБА_6 лише одного пункту Правил дорожнього руху, що регламентує правила проїзду нерегульованого перехрестя, що призвело до такого непоправного наслідку, настання якого він не бажав, вчинено ним з необережності при експлуатації технічно справного транспортного засобу.

Також, судом враховується, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 як під час досудового розслідування, так і під час розгляду кримінального провадження судом свідчить про беззаперечне визнання ним своєї вини у вчиненому. Так, під час досудового розслідування ОСОБА_6 визнавав свою вину, не перешкоджав встановленню істини, про що свідчать відомості з обвинувального акта, з яких вбачається, що стороною обвинувачення обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 , визнано щире каяття. Окрім того, на підтвердження істинності визнання свої вини у вчиненому свідчить й те, що позиція обвинуваченого щодо визнання себе винним не змінилася й під час судового розгляду кримінального провадження.

Окрім того, вирішуючи питання щодо необхідного та достатнього покарання ОСОБА_6 , обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає повне визнання вини обвинуваченим та його щире каяття в скоєному кримінальному правопорушенні, оскільки з поведінки та ставлення обвинуваченого до вчиненого діяння вбачається розуміння та осуд останнім суті скоєного злочину, його наслідків, бажанні залагодити свою провину, на підтвердження чого свідчить та обставина, що обвинувачений намагався вибачитися перед потерпілою та хоча б частково відшкодувати заподіяних матеріальних збитків. При цьому, судом враховано той факт, що відповідно до наданих медичних документів ОСОБА_6 певний час після дорожньо-транспортної пригоди не мав фізичної змоги самостійно вчинити дії на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та вибачення, оскільки внаслідок отриманих травм перебував у реанімації, а потім на стаціонарному лікуванні, до того ж, він не знав особисто ані потерпілого, ані близьких його родичів, а дії щодо вручення йому повідомлення про підозру, перший його допит та доступ до матеріалів досудового розслідування відбулися 25.04.2023, після чого обвинувальний акт майже одразу було скеровано до суду.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Одночасно суд бере до уваги відомості щодо особи обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, відносно якого відсутні відомості щодо девіантної поведінки в частині порушення правил дорожнього руху, має постійне місце проживання, не перебуває на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, позитивно характеризується як добропорядна людина, проте знайомі з ним особи вважають його дещо сором`язливим та досить скритним, що, на думку суду, у певній мірі впливає на його комунікативні здібності та вміння проявити свої почуття. Окрім того, суд враховує, що ОСОБА_6 є людиною молодого віку, згідно наданих численних медичних документів хоча і потребує оперативного лікування та реабілітаційного відновлення, але не втратив трудову функцію, що дозволить йому своєю працею забезпечити відшкодування потерпілій заподіяної ним шкоди, вимоги про що потерпіла вправі пред`явити й після судового розгляду цього кримінального провадження.

У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи позицію сторони обвинувачення та потерпілої, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, яке необхідним та достатнім для його кари, виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України з позбавленням права керування транспортним засобом на три роки та вважає, що з огляду на повне й беззаперечне визнання ним вини, щире каяття обвинуваченого, позитивну посткримінальну поведінку, реальне намагання відшкодувати завдану шкоду, відсутність обтяжуючих покарання обставин, даних про його особу, ОСОБА_6 може бути звільнено від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Суд при прийнятті такого рішення щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання виходить також з принципу гуманізму, вважає його достатнім саме у даному випадку для кари та виправлення ОСОБА_6 , запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

До того ж, звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку за обставин з наслідками, які були встановлені судом у даному кримінальному провадженні, не вплине на формування думки інших осіб про неприпустимість порушення Правил дорожнього руху України та чітке розуміння того, що особа буде нести невідворотне та справедливе покарання за такі дії, оскільки будь-яке покарання носить виключно індивідуальний характер, яке має бути призначено з урахуванням всіх обставин кримінального правопорушення, його наслідків, ставлення винної особи до вчиненого та заподіяних наслідків, його посткримінальну поведінку, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, відомості щодо особи винного.

За таких обставин запобіжний захід у відношенні обвинуваченого до набрання вироком суду законної сили суд не обирає.

Арешт на майно, накладений на підставі ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.03.2023, підлягає скасуванню.

Цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, понесені у вказаному кримінальному провадженні, підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 (три) роки та покласти на нього на підставі ст. 76 КК України такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до ОСОБА_6 не застосовувати.

Арешт на майно, накладений на підставі ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.03.2023, скасувати.

Речові докази: автомобіль марки DAF XF 105.410, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; напівпричіп марки RENDERS NA 40 GE1, реєстраційний номер НОМЕР_4 , автомобіль марки Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , - повернути власникам.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експертів у загальному розмірі 14508 (чотирнадцять тисяч п`ятсот вісім) гривень 22 копійки, а саме:

- у сумі 3020 (три тисячі двадцять) гривень 48 коп. за проведення Київським НДЕКЦ МВС України судової експертизи № СЕ-19/111-23/10969-ІТ від 20.03.2023;

- у сумі 2454 (дві тисячі чотириста п`ятдесят чотири) гривень 14 коп. за проведення Київським НДЕКЦ МВС України судової експертизи № СЕ-19/111-23/10967-ІТ від 17.03.2023;

- у сумі 5258 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят вісім) гривень 00 коп. за проведення Київським НДЕКЦ МВС України судової експертизи № СЕ-19/111-23/10960-ІТ від 20.04.2023;

- у сумі 3775 (три тисячі сімсот сімдесят п`ять) гривень 60 коп. за проведення Київським НДЕКЦ МВС України судової експертизи № СЕ-19/111-23/16905 від 06.04.2023.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ірпінський міський суд Київської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1