Єдиний унікальний номер 243/5883/23
Провадження номер 1-кп/243/355/2024
В И Р О К

Іменем України

11 січня 2024 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29 Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10.05.2022 матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000469 від 21 серпня 2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця с.Білий Камінь Золочівського району Львівської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, кулеметника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні сержант, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.409 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Під час судового розгляду 22.11.2023 між ОСОБА_5 та прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 укладено угоду про визнання винуватості.

За змістом обвинувального акту кримінальне правопорушення було вчинене при наступних обставинах.

Сержант ОСОБА_5 , 03 травня 2023 року близько 18 год. 00 хв., будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи її на посаді кулеметника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України Про оборону України, ст. 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, перебуваючи у транспортному засобі Suzuki Grand Vitara державний знак НОМЕР_3 на дворі будинку за адресою: АДРЕСА_3 , не бажаючи виконувати бойові завдання поблизу району міста Кремінна Луганської області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, вчинив самокалічення, а саме покалічення самому собі кінцівки, шляхом завдання різаної рани ножем передньої поверхні лівого передпліччя, що фактично унеможливило тимчасове несення військовослужбовцем обов`язків з військової служби в період з 03 травня 2023 року по 03 червня 2023 року.

В подальшому, відповідно до наказу командира військової служби НОМЕР_2 №154 від 03.06.2023 року, сержант ОСОБА_5 03 червня 2023 року прибув після лікування з КНП Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги ХОР та приступив до виконання службових обов`язків.

При цьому у період часу з 03 травня 2023 року по 03 червня 2023 року сержант ОСОБА_5 військову службу не ніс, обов`язків військової служби щодо проведення вогневої підтримки та оборони і охорони в межах і навколо визначеного району з метою недопущення подальшого прориву російсько-окупаційними військами, у порушення наказу командира, не здійснював, тим самим ухилився від несення обов`язків військової служби.

Так, сержант ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем, приблизно о 18 год. 00 хв. 03 травня 2023 року ухилився від несення обов`язків військової служби шляхом самокалічення та фактично їх не виконував, доки 03 червня 2023 року не прибув до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 , де продовжив нести військову службу.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.409 КК України, визнав повністю та просив затвердити угоду про визнання винуватості від 22.11.2023, яку було ним укладено з прокурором. Він розуміє незаконність своїх дій, визнає наведені в обвинувальному акті обставини вчинення ним кримінального правопорушення, погоджується з кримінально-правовою кваліфікацією інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.4 ст.409 КК України, усвідомлює небезпечність своєї протиправної поведінки.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , воно правильно кваліфіковане за ч.4 ст.409 КК України, а саме - ухилення військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом самокалічення, вчинене в умовах воєнного стану.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 22.11.2023 між прокурором ОСОБА_6 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора по цьому кримінальному провадженню, та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості, за умовами якої обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.409 КК України, щиро каятися та активно сприяти розгляду кримінального провадження судом. Також сторонами угоди визначено узгоджене між ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен нести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, беручи до уваги інтереси суспільства, і відсутність обставин, передбачених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , враховуючи низку обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 та істотно впливають на прийняття рішення про можливість укладення угоди про визнання винуватості та обумовлення міри покарання за вчинений злочин, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження сторони угоди вважали за можливе при призначенні покарання ОСОБА_7 за вчинений злочин, передбачений ч.4 ст.409 КК України, застосувати норми ст.69 КК України, та погодилися на призначення останньому покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.4 ст.409 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 роки та на підставі ст.58 КК України замість призначення покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки призначити покарання у виді службового обмеження строком на 2 роки, з відрахуванням в дохід держави 20% від суми грошового забезпечення. В угоді передбачені наслідки її укладання, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому. Угода була підписана прокурором ОСОБА_6 , обвинуваченим ОСОБА_5 та його захисником адвокатом ОСОБА_4 .

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить із наступного.

Відповідно до положень ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути укладені такі види угод: 1) угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим; 2) угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Положеннями частини 2 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно частини 5 статті 469 КПК України укладання угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Прокурор ОСОБА_8 у судовому засіданні зазначив про те, що при укладанні даної угоди від 22.11.2023 були дотримані вимоги та правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив цю угоду затвердити та призначити ОСОБА_5 узгоджену по угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні також просив затвердити укладену угоду про визнання винуватості від 22.11.2023, беззастережно підтвердив визнання ним винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.409 КК України, добровільність укладання цієї угоди та можливість її виконання.

Відповідно до положень статті 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 402 КК України, є тяжкими злочинами.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості від 22.11.2023 за своїм змістом та порядком укладання відповідає вимогам статей 468-470, 472 КПК України, положенням ч.4 ст.402 КК України, щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення, можливості застосування положень ст.69 КК України з огляду на наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та можливості призначення покарання у виді службового обмеження строком на 2 роки з відрахуванням в дохід держави 20 % від суми грошового забезпечення, що відповідає положенням ст.58 КК України.

Шляхом вивчення документів кримінального провадження, заслуховування пояснень ОСОБА_5 , суд переконався у тому, що укладання угоди є добровільним. Тобто, згідно положень частини 6 статті 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим, тому угода підлягає затвердженню також з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем служби характеризується позитивно, продовжує проходити військову службу, за медичною допомогою до нарколога та психіатра не звертався.

Крім того, обвинуваченому роз?яснені положення частини 5, 6 та 7 статті 474 КПК України та положення статті 389-1 КК України Умисне невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості, які йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладання та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених частиною п`ятою статті 474 КПК України, обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз?яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження судом угоди про визнання винуватості.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди у судовому засіданні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального та кримінального законів, врахувавши заслухані доводи сторін угоди, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про ухвалення обвинувального вироку та затвердження угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.409 КК України, з застосуванням положень ст.ст. 62, 69 КК України та призначення узгодженої сторонами міри покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, яке замінити службовим обмеженням строком на 2 роки з відрахуванням в дохід держави 20 % від суми грошового забезпечення.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати та речові докази відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 374, 468-472 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 22 листопада 2023, укладену між ОСОБА_5 та прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 про визнання винуватості у рамках кримінального провадження № 0000469 від 21 серпня 2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.409 КК України.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.409 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами покарання, з застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.58 КК України замінити покарання ОСОБА_5 за ч.4 ст.409 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі службовим обмеженням строком на 2 (два) роки з відрахуванням в дохід держави 20% від суми грошового забезпечення.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня, з якого фактично розпочнеться відрахування із грошового забезпечення військовослужбовця.

Під час відбування даного покарання обвинувачений ОСОБА_5 , не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченої ст.3891 КК України.

У разі невиконання затвердженої судом угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.409 КК України.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1