Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/2577/21
Провадження №1-кп/523/1637/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2023 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

у присутності обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальних провадженнях за №0001923 від 12.06.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, в силу ст.89 КК України не маючого судимості.

Зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, -

Встановив:

12.06.2020 року у період часу з 1:00 до 2:30 години, ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, діючи навмисно з корисливих мотивів, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, через відчинену хвіртку пройшов на територію вищевказаного домоволодіння, після чого через незачинені двері проник до квартири АДРЕСА_3 , розташованої у вищезазначеному будинку, звідки таємно викрав майно, належне потерпілому ОСОБА_6 , а саме барсетку, яка матеріальної цінності не представляє, в якій знаходилися речі та документи: паспорт громадянина України серії та номеру НОМЕР_1 , ідентифікаційний код, посвідчення водія серії та но меру НОМЕР_2 від 31.05.2014р., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_3 , блокнот коричневого кольору, 4 ключа від автомобілю ВАЗ, довіреність на право керування автомобілем від 3.08.2019 року серії та номеру НОМЕР_4 , пластикову банківську карту «ПриватБанку», яка не представляє цінності, грошові кошти у сумі 600 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 15954 гривень, мобільний телефон марки «Honor 8Х» в корпусі синього кольору імей1: НОМЕР_5 , імей2: НОМЕР_6 вартістю 5000 гривень, після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 20954 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що 12 червня 2020 року у нічний час доби знаходився на вул. Добровольського у м. Одеса, проник на територію приватного будинку №51, зайшов через двері до квартири, де побачив, що у дальній кімнаті спить чоловік, на тумбочці лежала барсетка та мобільний телефон, переконавшись, що його дії залишаються непомітними, скориставшись сприятливими умовами, взяв барсетку з телефоном, після чого покинув місце скоєння злочину. На вулиці позбувся барсетки, особливо не роздивляючись, що в ній знаходилося, залишив собі лише грошові кошти та мобільний телефон, барсетку і що в ній було викинув неподалік від будинку в кущі. Грошові кошти витратив на власні потреби.

Вину у скоєнні кримінального правопорушення визнає повністю, усвідомлюючи протиправність своїх дій, дав покази, які співпадають з пред`явленим обвинуваченням, висловлюючи щире каяття та не оспорюючи кваліфікацію дій. Причину вчинення кримінального правопорушення пояснив тяжким матеріальним становищем, просив вибачення за скоєне, запевняючи, що на теперішній час в повній мірі усвідомив свою провину, більше нічого подібного вчиняти не буде.

Обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення та сторона захисту вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження та за відсутністю клопотань щодо доповнення судового розгляду, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит потерпілого, свідків, повне оголошення матеріалів кримінального провадження не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення, та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування ніким із учасників процесу не оспорюються.

Покази обвинуваченого, дані у ході судового засідання суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_5 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 своїми діями скоїв умисне кримінальне правопорушення передбачене ст.185 ч.3 КК України та його дії правильно кваліфіковані за ознаками, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного із проникненням у житло, та його вина доведена в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з цим суд враховує положення ч.2, ч.3 ст.4 КК України за змістом якої злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

За правилам ст.65 ч.2 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме приймає до уваги характер та ступінь тяжкості, суспільну небезпечність вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, те, що в силу ст.89 КК України вважається особою не маючої судимості, що підтверджується спец. вимогою УІТ ГУНП в Одеській області, долученої стороною обвинувачення до матеріалів судового провадження; разом з цим має місце проживання, за яким позитивно характеризується, також суд враховує стан здоров`я ОСОБА_5 , його вік, бажання вести законослухняний спосіб життя, про що свідчить його поведінка під час проведення судового засідання, негативне відношення до скоєного діяння, усвідомлення своєї провини, відсутність позивних вимог та тяжких наслідків, відповідно заяви потерпілого претензій до обвинуваченого не має, вирішення питання щодо призначення міри покарання покладене на розсуд суду.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому згідно ст.66 ч.1 п.1 КК України суд відносить щире каяття.

До обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено та не вказано досудовим слідством.

Крім цього, вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що під час досудового розслідування залучення експертів для проведення експертиз не здійснювалося, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні.

Як з`ясовано, речові докази - паспорт громадянина України серії та номеру НОМЕР_1 , ідентифікаційний код, посвідчення водія серії та но меру НОМЕР_2 від 31.05.2014р., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_3 , блокнот коричневого кольору, 4 ключа від автомобілю ВАЗ, довіреність на право керування автомобілем від 3.08.2019 року серії та номеру НОМЕР_4 , пластикова банківська карта «ПриватБанку», мобільний телефон марки «Honor 8Х» в корпусі синього кольору імей1: НОМЕР_5 , імей2: НОМЕР_6 передані потерпілому ОСОБА_6 на відповідальне зберігання під розписку.

Матеріали кримінального провадження досудового розслідування за №0001923 від 12.06.2020 року до обвинувального акту прокурором не долучались, суду лише були надані характеризуючи матеріали відносно ОСОБА_5 та документи щодо речових доказів.

Таким чином, на підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання ОСОБА_5 суд, з урахуванням санкції ст.185 ч.3 КК України, в редакції на час вчинення кримінального правопорушення, оцінюючи обставини, спосіб та мотив вчиненого злочину, характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку скоєного діяння, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який у судовому засіданні свою вину визнав повністю, його негативне ставлення до скоєного, щире каяття, стан здоров`я, наявність постійного місця мешкання, з поведінки обвинуваченого вбачається, що на теперішній час він втратив свою соціальну небезпеку, є суспільно-небезпечною особою, усвідомив протиправність своїх дій, зробив для себе висновки, що у сукупності дозволяє прогнозувати, що ОСОБА_5 став на шлях виправлення, наявне бажання вести законослухняний спосіб життя, враховуючи позицію потерпілого, думку прокурора щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаної з позбавленням волі, суд дійшов до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням до нього ст.ст.75, 76 КК України, що на думку суду є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

За викладених підстав, враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаної з позбавленням волі, суд не вбачає необхідності в вирішенні питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.70, 75, 76 КК України, ст.ст.349, 369-371, 373-374, 395 КПК України, суд,-

Ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, призначивши йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Відповідно до положень ст.76 ч.1 п.п.1,2 КК України зобов`язати ОСОБА_5 :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк покарання рахувати з дня проголошення вироку.

Виконання вироку в даній частині покласти на Суворовський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській за місцем фактичного проживання засудженого.

Речові докази - паспорт громадянина України серії та номеру НОМЕР_1 , ідентифікаційний код, посвідчення водія серії та но меру НОМЕР_2 від 31.05.2014р., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_3 , блокнот коричневого кольору, 4 ключа від автомобілю ВАЗ, довіреність на право керування автомобілем від 3.08.2019 року серії та номеру НОМЕР_4 , пластикову банківську карту «ПриватБанку», мобільний телефон марки «Honor 8Х» в корпусі синього кольору імей1: НОМЕР_5 , імей2: НОМЕР_6 , які передані потерпілому ОСОБА_6 на відповідальне зберігання під розписку вважати повернутими за належністю.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1