Дата документу 10.10.2023
Справа № 334/7381/23
Провадження № 1-кп/334/707/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року місто Запоріжжя

Ленінський районний суд міста Запоріжжя в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження № 0000430, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.08.2023 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, на утриманні має неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з вищою освітою, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 Кримінального кодексу України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 (особисто), захисника адвоката ОСОБА_6 (діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 23.08.2023 №028-002981ч

ВСТАНОВИВ:

12.08.2023 приблизно о 13 годині 50 хвилин ОСОБА_3 , знаходячись біля під`їзду №1 будинку №4 по провулку Явірному в місті Запоріжжі, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_7 , маючи прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, наніс один улар кулаком правої руки в ділянку лівого ока потерпілому ОСОБА_7 , внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синця з набряком м`яких тканин на верхній повіці лівого ока, що кваліфікується як легке тілесне ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, визнав повністю та надав покази, за змістом яких 12.08.2023 він перебував біля під`їзду №1 будинку АДРЕСА_2 та хотів забрати частину своїх речей, які знаходяться у його колишньої дружини. Коли він звернувся до колишньої дружини, то потерпілий її забрав та виразився відносно ОСОБА_3 нецензурною лайкою. Оскільки це відбувалось на очах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , обвинувачений не зміг втриматись та вдарив правою рукою по обличчю потерпілого, в результаті чого потерпілий отримав тілесні ушкодження. У вчиненому щиро розкаюється, просив суд винести справедливий вирок.

Згідно висновку експерта №1464п від 14.08.2023 при огляді (14.08.2023) та згідно даних довідки із травматологічного пункту КНП «Міська лікарня №9» від 12.08.2023 у ОСОБА_7 , 1983 р.н. виявлено синець з набряком м`яких тканин на верхній повіці лівого ока, що кваліфікується як легке тілесне ушкодження; виявлене тілесне ушкодження у ОСОБА_7 утворилось за механізмом тупої травми, внаслідок дії не менш одного травматичного впливу тупим предметом в ділянку лівого ока, індивідуальні ознаки якого в ушкодженні не відобразились. Давність утворення тілесного ушкодження у ОСОБА_7 не суперечить строку, вказаному в обставинах справи.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, подав заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності, просить винести справедливий вирок. З урахуванням позиції сторін кримінального провадження, судом ухвалено розгляд кримінального провадження здійснювати за відсутності потерпілого.

Враховуючи те, що учасниками процесу не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження всіх доказів по справі та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу. При цьому судом роз`яснено учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії проступків, відношення обвинуваченого до скоєного, який критично оцінює свою поведінку, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину 2012 року народження, офіційно не працевлаштований.

Обставиною, яка згідно ст. 66 КК України пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлені.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на особу обвинуваченого, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, відсутність спричинення тяжких наслідків, наявність по справі обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, приймаючи до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, який в судовому засіданні запевнив, що в подальшому не допускатиме протиправної поведінки, з урахуванням позиції прокурора, який просив призначити покарання у вигляді штрафу, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим призначає покарання в межах санкції статті, за якою він визнається винуватим, у виді штрафу. Станом на момент розгляду справи даних про неможливість призначення штрафу у якості основного покарання суду не представлено.

Цивільний позов не заявлений.

Питання щодо долі речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ч.1 ст.125, ст.ст.50, 65-67КК України, ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень).

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч.2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1