Провадження № 1-в/761/331/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю прокурора - ОСОБА_2 ,

при секретарі - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту на нерухоме майно, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 12.09.2014 року,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду надійшло клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту на нерухоме майно, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 12.09.2014 року, а саме 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , які на праві власності належать ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року ОСОБА_6 засуджено:за ч. 3 ст. 190 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; за ч. 1 ст. 358 КК України - до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік; за ч. 3 ст. 358 КК України - до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки; за ч. 4 ст. 358 КК України - до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки. Згідно зі ст. 76 КК України суд поклав на ОСОБА_6 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції. Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 : на користь ТОВ «Професійна юридична група» - 561 397,23 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди; на користь держави - 6195,54 грн у рахунок відшкодування витрат на проведення експертиз. Апеляційний суд м. Києва ухвалою від 01 березня 2017 року апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 , її захисника ОСОБА_7 та представника потерпілого ОСОБА_8 залишив без задоволення, а вирок районного суду - без змін. Крім того, Касаційним судом, вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 01 березня 2017 року щодо ОСОБА_6 змінити: на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_6 від призначеного судом першої інстанції покарання за ч. 1 ст. 358 і ч. 4 ст. 358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Попередньо, в межах кримінального провадження на стадії досудового розслідування ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 12.09.2014, задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно ОСОБА_6 , а саме на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

Крім того заявник, вказує що вона, на праві спільної часткової власності є власником 1/3 частки двокімнатної квартири АДРЕСА_1 . Враховуючи те, що ОСОБА_4 , являється законним власником вказаного майна, а тому просить суд скасувати арешт у вказаному кримінальному провадженні, адже вказане обтяження у вигляді арешту на майно, перешкоджає їй розпоряджатися своїм майном.

Прокурор у судовому засіданні при вирішенні клопотання заперечував щодо його задоволення. Крім того, прокурор до суду надав лист в.о. цетрального міжрегіонального управління юстиції, про те, що на виконанні Голосіївського відділу державної виконавчої служби перебувають заведенні виконавчі провадження серед яких і виконавче провадження №54021664 з приводу виконання листа№761/32080/14 твід 03.05.2017 про стягнення з ОСОБА_6 на користь ТОВ «Професійна юридична група» 561397, 23 грн.

Інші учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явились, про дату та час судового розгляду клопотання були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд, вивчивши клопотання та матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 та п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Крім того, відповідно до п.14 ч.1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Судом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року ОСОБА_6 засуджено:за ч. 3 ст. 190 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; за ч. 1 ст. 358 КК України - до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік; за ч. 3 ст. 358 КК України - до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки; за ч. 4 ст. 358 КК України - до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки. Згідно зі ст. 76 КК України суд поклав на ОСОБА_6 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції. Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 : на користь ТОВ «Професійна юридична група» - 561 397,23 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди; на користь держави - 6195,54 грн у рахунок відшкодування витрат на проведення експертиз. Апеляційний суд м. Києва ухвалою від 01 березня 2017 року апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 , її захисника ОСОБА_7 та представника потерпілого ОСОБА_8 залишив без задоволення, а вирок районного суду - без змін. Крім того, Касаційним судом, вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 01 березня 2017 року щодо ОСОБА_6 змінити: на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_6 від призначеного судом першої інстанції покарання за ч. 1 ст. 358 і ч. 4 ст. 358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Між тим, вирок в частинні цивільного позову не змінювався.

Попередньо, в межах вищезгаданого кримінального провадження на стадії досудового розслідування ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 12.09.2014, задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно ОСОБА_6 , а саме на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 . Вказаний арешт було накладено з метою забезпечення відшкодування завданих збитків згідно заявленого цивільного позову.

Вказаний арешт було накладено з метою забезпечення відшкодування завданих збитків згідно заявленого цивільного позову.

Крім того, за наданим листом в.о. цетрального міжрегіонального управління юстиції, про те, що на виконанні голосіївського відділу державної виконавчої служби перебувають заведенні виконавчі провадження серед яких і виконавче провадження №54021664 з приводу виконання листа№761/32080/14 твід 03.05.2017 про стягнення з ОСОБА_6 на користь ТОВ «Професійна юридична група» 561397, 23 грн.

Враховуючи, що арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 , накладений з метою забезпечення цивільного позову, який не відшкодований, з урахуванням наявності виконавчих проваджень на виконанні відносно ОСОБА_6 , за вироком суду, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту на нерухоме майно.

Керуючись ст.ст. 98, 128, 174, 374, 537, 539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту на нерухоме майно, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 12.09.2014 року - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_9