Справа № 496/6013/23
Провадження № 1-кс/496/2601/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка клопотання слідчого СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, зі слів маючого на утриманні малолітню дитину, 2013 року народження, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі ст.89 КК України раніше не судимого,

за матеріалами кримінального провадження за № 0000609 від 28.08.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, мотивуючи тим, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану», 24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022 введено на території України воєнний стан. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено на підставі Указів Президента України ОСОБА_7 від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341 /2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 №58/2023, від 01.05.2023 №254/2023 від 26.07.2023 №451/2023 строком на 90 діб.

Так, 28 серпня 2023 року, приблизно о 03 год. 42 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, проходячи повз буд. АДРЕСА_3 , перелізши, через паркан, проник на подвір`я вказаного домоволодіння, після чого через відчинене вікно, проник до будинку, який належить ОСОБА_8 .

Перебуваючи у будинку ОСОБА_5 помітив власницю будинку ОСОБА_8 . В цей час, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел вчинити невизначене кримінальне правопорушення, проти статевої свободи та статевої недоторканності відносно ОСОБА_8 . З метою реалізації злочинного умислу, ОСОБА_5 поставив ОСОБА_8 на коліна та наніс їй не менше двох ударів долонею правої руки по обличчю. Однак, усвідомлюючи можливість доведення кримінального правопорушення до кінця, ОСОБА_5 добровільно відмовився від вчинення дій протиправного характеру проти статевої свободи та статевої недоторканності.

Незважаючи на вищевикладене, своїми протиправними діями, ОСОБА_5 підкорив волю ОСОБА_8 , яка побоюючись за своє життя і здоров`я усвідомлювала необхідність виконання будь-яких вказівок ОСОБА_5 .

В цей момент, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення. За для реалізації свого злочинного задуму, ОСОБА_5 став вимагати у ОСОБА_8 віддати йому цінне майно та грошові кошти. Побоюючись за своє життя та здоров`я ОСОБА_8 взяла до рук належний їй гаманець, в середині якого знаходились грошові кошти в сумі 800 грн. Після чого, ОСОБА_5 вирвав з рук ОСОБА_8 гаманець та відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 800 грн. при цьому, висловлюючи погрози застосувати насильство, наказав ОСОБА_8 знаходитись у будинку та чекати його знову.

В подальшому, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд. Протиправними діями ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_8 завдано матеріального збитку на суму 800 грн.

Органом досудового розслідування за погодженням з процесуальним керівником 29.08.2023 року повідомлено ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

29.08.2023 року ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області відносно підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строк дії якого 24.10.2023 року продовжено до 29.11.2023 року.

Прокурор у судовому засіданні на задоволенні клопотання наполягав, посилаючись на обставини викладені у письмовому клопотанні щодо існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання. При цьому посилалася на обставини, викладені в письмовому заперечені, а також на те, що її підзахисний щиро розкаюється у вчиненому, раніше не судимий. Крім того, оскільки пред`явлена підозра прокурора не обґрунтована та ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не доведені з боку сторони обвинувачення, захисник просила відмовити у задоволенні вказаного клопотання та застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчивши матеріали, додані до клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви», № 48297/99, п.43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

На підставі п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину та до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтованість підозри підтверджена матеріалами, доданими до клопотання, а саме: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання потерпілій ОСОБА_8 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_9 ; протоколом пред`явлення речей для впізнання по фотознімкам свідку ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом огляду місця події за адресою буд. АДРЕСА_3 від 28.09.2023; протоколом огляду місця події від 28.08.2023 за адресою: автодорога Т1619, під умовною назвою «Вигодянська» Одеська обл., Одеській р-н., с. Вигода; протоколом огляду мобільного телефону «ОРРО» ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 , темно-синього кольору, який належить ОСОБА_5 ; протоколом медичного огляду ОСОБА_5 ; характеристикою виданою виконкомом Вигодянської сільської ради на громадянина ОСОБА_5 та іншими матеріалами досудового розслідування у їх сукупності.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 177 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, які унеможливлюють застосування більш м`якого виду запобіжного заходу, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: незаконний вплив підозрюваного на потерпілу, свідків, експертів, спеціалістів у вказаному кримінальному провадженні з метою викривлення фактичних обставин вчиненого злочину;

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: вчинити інше кримінальне правопорушення, підозрюваний офіційно не працевлаштований та не має офіційного джерела отримання доходів.

Отже, враховуючи вищевикладене та те, що підозрюваний ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, підозрюваний ОСОБА_5 , розуміючи тяжкість покарання та перебуваючи на свободі, може вчиняти дії направлені на уникнення кримінальної відповідальності та дії перераховані в ч. 1 ст. 177 КПК України, тим самим перешкоджати всебічному, повному і неупередженому проведенню досудового розслідування, так як останній офіційно не працює, офіційного джерела доходу не мав і не має, в сукупності усе вищесказане підтверджує та встановлює наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права визначення застави, оскільки інші (менш суворі заходи) не забезпечать виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених чинним Кримінальним процесуальним кодексом України та дотримання ним належної поведінки.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, то суд приймає до уваги вказані обставини, разом з тим враховує ризики передбачені ст. 177 КПК України, що були підставою для застосування щодо ОСОБА_5 такого запобіжного заходу як тримання під вартою, не зменшилися та не перестали існувати, підстав для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу - не має.

Таким чином, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 є цілком обґрунтованими, так як вищевикладене дає достатні підстави для обрання виключного запобіжного заходу.

Обрання інших, менш тяжких запобіжних заходів, таких як особисте зобов`язання, домашній арешт чи застава не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього кримінальним процесуальним законодавством обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, а також вищеперерахованих ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна, поєднаний з погрозою застосування насильства, вчинений в умовах воєнного стану, суд вважає недоцільним визначати йому розмір застави.

Таким чином, застосування більш м`яких запобіжних заходів не сприятиме запобіганню ризику, передбаченому п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, тому клопотання слідчого слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Встановити строк дії ухвали - 32 дні, а саме: з 28 листопада 2023 року до 29 грудня 2023 року, в межах строку досудового розслідування.

Ухвала щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали виготовлено 12.12.2023 року, з урахуванням тривалої недостатньої кількості суддів в Біляївському районному суді Одеської області, щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку виготовлення повного тексту рішення суду по незалежним від суду причинам.