Номер провадження: 11-кп/813/983/23
Справа № 516/240/22, 1-кп/516/6/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Теплодарського міського суду Одеської області від 08 лютого 2023 року у кримінальному провадженні № 0000120, внесеному до ЄРДР 19.10.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції від 08 лютого 2023 року клопотання прокурора було задоволено, та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 07 квітня 2023 року включно, з утриманням в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 відмовлено.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка їх подала.

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу змінити в частині відмови визначення розміру застави та визначення місця перебування обвинуваченого під дією запобіжного заходу, встановити розмір альтернативної застави та визначити місце для перебування обвинуваченого не у державних установах виконання покарань, а у військових гауптвахтах.

Позиції учасників судового розгляду.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Мотиви апеляційного суду.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що на розгляді у Теплодарському районному суді Одеської області знаходиться кримінальне провадження №0000120, внесеному до ЄРДР 19.10.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

За змістом ч.1 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення має право своєю ухвалою обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює або обирає запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, з огляду на таке.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, за кваліфікуючими ознаками непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст.12 КК України вказане кримінальне правопорушення відносяться до тяжкого злочину.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції виконав вимоги ст.ст. 199, 331 КПК, які регламентують продовження строку дії запобіжного заходу.

Прийняте рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, а також з урахуванням вимог ч. 7 ст. 176 КПК України, дії воєнного стану на території України, наявності тимчасового окупованих території та територій, на яких проводяться активні бойові дії, що в сукупності дає обґрунтовані підставі вважати наявними ризик, передбачений п. 1 ч. ст. 177 КПК України, яким є переховування від суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтям 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Щодо доводів захисника обвинуваченого про безпідставність невизнчення застави, як альтернативного запобіжного заходу, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, з огляду на таке.

Згідно до вимог 2 абзацу пункту 5 частини 4 вищевказаної статті, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Таким чином, на думку апеляційного суду, суд дотримався вищезазначених вимого КПК України, оскільки невизначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, є правом суду, регламентованим вимогами вищевказаної норми Закону.

Щодо апеляційних доводів захисника про те, щосуд фактично визначив для місця утримання обвинуваченого слідчий ізолятор, а не військову гауптвахту, апеляційний суд зазначає наступне.

Чиним законодавством не встановлено заборони тримання військовослужбовців в умовах слідчих ізоляторів, а також враховуючи, що в Україні введено воєнний стан, невелику кількість створених у порядку визначеному законом України, гауптвахт, утримання військовослубовців у слідчих ізоляторах не може вважатись порушенням їх конституційних прав та прав людини, визначених Європейською конвенцією з прав людини.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання, щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, в тому числі, залишити вирок або ухвалу без змін.

Враховуючи викладене у всій сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника підлягають залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 376, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Теплодарського міського суду Одеської області від 08 лютого 2023 року у кримінальному провадженні № 0000120, внесеному до ЄРДР 19.10.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4