Провадження № 1-кс/336/1294/2023
УХВАЛА

іменем України

30 вересня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, який є внутрішньо переміщеною особою, який зареєстрований за аадресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

по об`єднаному кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001444 від 17.08.2023, за попередньою правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 ч.1, 307 ч.2 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6

встановив:

30 вересня 2023 року до слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001444 від 17.08.2023, за попередньою правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 ч.1, 307 ч.2 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просив клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити, оскільки наявні ризики передбачені п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження та він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень.

Підозрюваний при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не погодився з вказаним клопотанням та просив застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки має постійне місце проживання, є внутрішньо переміщеною особою та отримує державну допомогу та продуктові набори. Крім того, за адресою проживання не знайдено речей, які б мали відношення до кримінального провадження.

Захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні не погодилася з вказаним клопотанням та просила застосувати більш м`який запобіжний захід, вважає підозру необґрунтованою, оскільки належними доказами не підтверджено факту збуту психотропних речовин, зазначені прокурором ризики є недоведеними. Зазначила що підозрюваний має постійне місце проживання, є внутрішньо переміщеною особою та отримує державну допомогу та продуктові набори. Крім того, за адресою проживання не знайдено речей, які б мали відношення до кримінального провадження, вона безпосередньо була присутня при обшуку квартири, сукупність речей свідчить про те, що підозрюваний там фактично проживає, а тому припущення прокурора щодо того, що підозрюваний не має місця проживання є необґрунтованими. Також просить врахувати, що підозрюваний має низку захворювань, зокрема в нього проблеми з ногами.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши додані до клопотання матеріали, дійшов наступних висновків.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно з ч.1 та п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим слідчого відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001444 від 17.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч.1, 307 ч.2 КК України.

ОСОБА_5 підозрюється в тому, що при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах він, маючи умисел на придбання наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон з метою збуту, придбав зіп-пакет із речовиною білого кольору, яка згідно з висновком судового експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/108-23/14944-НЗПРАП від 25.09.2023 являється наркотичним засобом обіг якого обмежено метадон, яку став незаконно зберігати при собі, з метою подальшого збуту.

20.09.2023 приблизно о 15 годині 30 хвилин ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний намір на незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон, перебуваючи біля буд. 3б по вул. Полякова у м. Запоріжжі, зустрівся із ОСОБА_7 , якому було доручено проведення оперативної закупки наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон, за грошову винагороду від ОСОБА_7 , у розмірі 600 гривень, збув шляхом передачі останньому із рук в руки зіп-пакет у якому перебувала речовина білого кольору, яка згідно з висновком експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/108-23/14944-НЗПРАП від 25.09.2023 являється наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадон, маса якого складає 0,1746г в перерахунку на основу, котру у подальшому ОСОБА_7 видав співробітникам поліції.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.1 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу з метою збуту та збуті наркотичного засобу.

ОСОБА_5 також підозрюється в тому, що при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах він, маючи умисел на придбання наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон з метою збуту, придбав зіп-пакет із речовиною білого кольору, яка згідно з висновком судового експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/108-23/15316-НЗПРАП від 29.09.2023 являється наркотичним засобом обіг якого обмежено метадон, яку став незаконно зберігати при собі, з метою подальшого збуту.

28.09.2023 приблизно о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний намір на незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон, перебуваючи біля буд. 3 по вул. Полякова у м. Запоріжжі, зустрівся із ОСОБА_7 , якому було доручено проведення оперативної закупки наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон, за грошову винагороду від ОСОБА_7 , у розмірі 600 гривень, збув шляхом передачі останньому із рук в руки зіп-пакет у якому перебувала речовина білого кольору, яка згідно з висновком експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/108-23/15316-НЗПРАП від 29.09.2023 являється наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадон, маса якого складає 0,1548г в перерахунку на основу, котру у подальшому ОСОБА_7 видав співробітникам поліції.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу з метою збуту та збуті наркотичного засобу, вчиненого повторно.

Згідно з положеннями ст. 12 КК України злочини передбачені, ч. 1, 2 ст. 307 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за санкцією ч. 1 ст. 307 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років; за ч. 2 ст. 307 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

29 вересня 2023 року в даному кримінальному проваджені ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу з метою збуту та збут наркотичного засобу, вчиненого повторно.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом видачі грошових коштів від 20.09.2023 та 28.09.2023; протоколом огляду від 20.09.2023 та 28.09.2023 в ході яких ОСОБА_7 було видано речовину білого кольору; постановами про визнання речових доказів від 20.09.2023 та 28.09.2023; висновками судово-хімічних експертиз від 25.09.2023 та 29.09.2023; протоколами допитів свідків від 20.09.2023; протоколами допитів свідків від 28.09.2023; протоколом проведення обшуку за адресою АДРЕСА_2 від 28.09.2023; протоколом затримання ОСОБА_5 від 28.09.2023.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Як вбачається із матеріалів клопотання, у розпорядженні слідчого по даному кримінальному провадженню є дані, що свідчать про обґрунтовану підозру ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочинів, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Надані стороною кримінального провадження з боку обвинувачення докази вказують на наявність фактів, які у своїй сукупності свідчать про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст.307 КК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної, суд враховує також вимоги п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За положеннями ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176 178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.03 №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватись лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатись ухилятись від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

В обґрунтування зазначених в клопотанні ризиків прокурор посилається на те, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходів, грошові кошти заробляє шляхом збуту наркотичного засобу, зареєстрований за межами м. Запоріжжя, а саме АДРЕСА_1 , яка входить до складу тимчасово окупованої території, не має постійного та визначеного місця мешкання у м. Запоріжжі.

Прокурор вважає, що слід обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний та захисник вважають наведені прокурором ризики не доведеними.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні не довела наявності підстав вважати, що існує ризик того, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, з огляду на таке.

Злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 є тяжкими злочинами, за санкцією ч. 2 ст. 307 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Слідчий суддя вважає, що тяжкість скоєного злочину не може бути підставою для обрання до підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на те, що сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі «Ніколова проти Болгарії»).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ по справі «Ноймайстер проти Австрії», викладена позиція відповідно до якої позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Так, міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може бути виправдана очікуваним покаранням у вигляді позбавлення волі.

Ризик переховування від органів досудового розслідування чи суду має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування тощо.

З клопотання та доданих до нього матеріалів слідує, що підозрюваний народився в м. Запоріжжі, громадянин України, проживає в АДРЕСА_2 , є внутрішньо переміщеною особою, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України.

В матеріалах справи відсутні відомості про поведінку ОСОБА_5 під час попередніх випадків його притягнення до кримінальної відповідальності, яка б свідчила про схильність до ухилення від органу досудового розслідування.

28 вересня 2023 року о 17 годині 23 хвилини ОСОБА_5 , був затриманий, як слідує з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, підставою затримання зазначено, що цю особу застали під час вчинення злочину, тобто особа не вчиняла явних дій, спрямованих на переховування від правоохоронних органів.

З матеріалів справи сліду, що ОСОБА_5 добровільно видав речі, які перебували при ньому, зокрема мобільний телефон, чого прокурор не заперечував в судовому засіданні.

В ході обшуку за місцем проживання підозрюваного не виявлено речей, які б мали значення для даного кримінального провадження, що підтверджується відповідним протоколом та не заперечувалось прокурором в судовому засіданні.

Запобіжний захід може застосовуватися лише з метою запобігання спробам вчинення дій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК. Отже, сторона обвинувачення може ініціювати обрання запобіжного заходу лише у зв`язку з необхідністю запобігання спробам особи, які мають виявлятися в реальних діях, а не через їх уявну можливість вчинення чи у припущеннях таких дій у майбутньому.

Доказів, які б свідчили про схильність підозрюваного до ухилення від органу досудового розслідування, прокурором не надано.

Підозрюваний та захисник в судовому засіданні пояснили, що під час затримання підозрюваний добровільно видав речі які були при ньому, зокрема мобільний телефон, а тому доводи прокурора про те, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, є необґрунтованими оскільки всі необхідні речі були вилучені при затриманні підозрюваного. Доказів того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю прокурором не надано, а тому даний ризик є не доведеним.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, також прокурором не доведено, оскільки не підтверджується належними доказами.

Прокурор вказує на ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, вказаний ризик слідчий суддя вважає доведеним.

Враховуючи обставини кримінальних правопорушень у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , а саме підозрюється у двох епізодах збуту наркотичних засобів з проміжком часу 8 днів, суспільну небезпечність вказаних кримінальних правопорушень, це вказує на достатність підстав вважати, що існує ризик того, що він може продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення.

Отже, стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України, та наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто доведено обставини, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Однак, стороною обвинувачення, не було доведено обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні.

Твердження прокурора про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою для запобігання ризикам, вказаним у ч. 1 ст. 177 КПК України, належним чином не мотивовані. Клопотання не містить належних обґрунтувань, а матеріали провадження будь-яких доказів, які давали б суду підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, а також, що більш м`який запобіжний захід не зможе дієво запобігти вказаним у клопотанні ризикам.

Доводи прокурора, що стосуються застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на думку слідчого судді є нічим іншим як недоведеними припущеннями щодо можливої процесуальної поведінки підозрюваного.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Попков проти Росії» від 06.12.2007 року визначено, що підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою.

Слідчий суддя вивчивши матеріали клопотання, дійшов висновку, що дасть змогу належним чином забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, такий запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.

Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Визначаючи адресу, за якою обирається домашній арешт, слідчий суддя виходить із того, що згідно матеріалів клопотання та показань підозрюваного він проживає в АДРЕСА_2 .

Отже, наведені вище фактичні дані цього кримінального провадження та матеріали, які характеризують підозрюваного ОСОБА_5 у сукупності дають підстави для висновку про те, що ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення здатний запобігти запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Разом з цим, при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, визначені п.п. 1-3 ч.5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 29, 55, 63, 129 Конституції України, ст. ст. 131-132, 176-178, 181, 183, 193-194, 196, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

В клопотанні старшого слідчого відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжя, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 2 (два) місяці, в межах строку досудового розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні № 0001444 від 17.08.2023, а саме до 28 листопада 2023 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , такі процесуальні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

2) не залишати цілодобово житло за адресою: АДРЕСА_2 .

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Встановити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який не може перевищувати двох місяців, тобто до 28 листопада 2023 року.

Попередити підозрюваного ОСОБА_5 про те, що у разі ухилення від виконання цієї ухвали слідчим суддею, судом може бути вирішено питання про зміну запобіжного заходу щодо нього на більш суворий.

Припинити затримання ОСОБА_5 негайно в залі суду після оголошення цієї ухвали.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням ухвали про обрання міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_5 покласти на відділ поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.

Копію ухвали для контролю за поведінкою ОСОБА_5 направити до відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити ОСОБА_5 після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок чи ухвала суду, ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

Слідчий суддя: ОСОБА_1