Справа № 191/2916/23
Провадження № 1-кп/191/217/23
У Х В А Л А

іменем України

07 грудня 2023 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000423 від 04 квітня 2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровську, громадянина України, маючого середню-спеціальну освіту, не одруженого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 на посаді стрільця 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької 2 стрілецького батальйону, у військовому званні солдат, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження №0000423 від 04 квітня 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні прокурор надав суду письмове клопотання, яке підтримав у судовому засіданні про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з підстав, викладених в клопотанні.

Захисник в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши заявлене прокурором клопотання, та його вимоги, приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною 3 цієї статті передбачено, що незалежно від наявності клопотань до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 23 червня 2023 року стосовно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти Військової служби правопорядку, який в подальшому було продовжено ухвалами Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.07.2023 року, 11.09.2023 року, 19.10.2023 року - строком до 17 грудня 2023 року включно.

На поточний час кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 перебуває на стадії судового розгляду, та завершити його розгляд до закінчення строку дії попередньої ухвали, тобто до 17 грудня 2023 року - не можливо.

Розглядаючи зазначене питання, судом враховується, що за вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЧ, що узгоджується з вимогами ч.5 ст.9 КПК України.

ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення /зменшення/ ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Тримання під вартою, згідно до ч.1ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченимст.177 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є,зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 вказаної статті Закону.

При вирішенні заявленого клопотання, суд враховує, що останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, яке відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів з санкцією від 5 до 10 років позбавлення волі. Крім того, судом враховується наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що були підставою для застосування запобіжного заходу, які до цього часу не відпали і не зменшилися на день проведення підготовчого судового засідання, а тому суд вважає необхідним продовжити його дію на час судового розгляду на 60 днів.

Суд погоджується із стороною обвинувачення, що у разі застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Оскільки обвинувачений є військовослужбовцем, з урахуванням положень ст.4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України», Порядку тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, тримання під вартою в ізоляторі тимчасового тримання повинно відбуватись на гауптвахті.

Суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_5 , характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти, з урахуванням наявності ризиків переховування від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 , судом на теперішній час не встановлено. Не продовження строку дії такого запобіжного заходу, на переконання суду, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого і запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам.

До того ж, відповідно до ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402 - 405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Разом з тим, підлягає продовженню визначений ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 23 червня 2023 року розмір застави з умовами, що передбачені в даній ухвалі.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, у задоволенні клопотання захисника слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193-199, 315, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України на строк 60 (шістдесят) днів, терміном до 04.02.2024 року включно.

Обвинуваченого ОСОБА_5 тримати під вартою в умовах гауптвахти Військової служби правопорядку.

Встановлений ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 23 червня 2023 року альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 грн. 00 коп. та покладені на ОСОБА_5 за результатами такої застави обов`язки продовжити до 04.02.2024 року включно.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскаржена учасниками процесу шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1