Справа № 136/2290/23
провадження №1-кп/136/107/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000351 від 01.11.2023, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, не одруженого, непрацюючого, не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України

за участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_4 ,

з боку захисту

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Вранці 28.10.2023, ОСОБА_3 , перебуваючи на автобусній зупинці в с. Хороша Липовецької ТГ, яка розташована на в`їзді у зазначене село з боку м. Липовець, зустрів свого знайомого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. У ході розмови між ними, у ОСОБА_5 із кишені куртки випали документи з-посеред яких була банківська картка емітована АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 видана на його ім`я та яка є офіційним документом, які ОСОБА_5 почав піднімати із землі. В цей момент ОСОБА_3 помітив, що банківська картка, яка випала з кишені ОСОБА_5 залишилась на землі, після чого у нього раптово виник злочинний умисел направлений на викрадення зазначеної банківської картки з метою її подальшого використання у власних цілях, зокрема, шляхом купівлі товарів за її допомогою, оскільки вказана картка не потребувала введення ПІН-коду для здійснення нею оплати та зняття наявних коштів, так як оснащена вбудованим чіпом (мікропроцесором).

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи з корисливих спонукань, усвідомлюючи незаконність своїх дій, з метою особистого збагачення та обернення чужого майна на свою користь, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, так як в цей час ОСОБА_5 відволікся на упорядкування документів, які зібрав, таємно викрав офіційний документ, яким розпорядився на власний розсуд, поклавши в праву кишеню своїх штанів, після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Такі умисні дії, ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Крім того, 28.10.2023 об 11:40 год., ОСОБА_3 , незаконно заволодівши зазначеною вище банківською карткою емітованою АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 виданою на ім`я ОСОБА_5 , допускаючи, що при оплаті товару вказаною банківською карткою не потрібно вводити ПІН-код, оскільки вона оснащена вбудованим чіпом (мікропроцесором), реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих спонукань, усвідомлюючи незаконність своїх дій, з метою особистого збагачення та обернення чужого майна на свою користь, керуючись єдиним умислом, умисно, протиправно, достовірно знаючи про те, що діє в умовах воєнного стану, який введено на території України Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, строк дії якого неодноразово було продовжено - востаннє 18.08.2023 на 90 діб на підставі Указу Президента України № 451/2023 від 26.07.2023, відразу поїхав у м. Липовець Вінницької області з метою купівлі товарів та їх оплати коштами ОСОБА_5 , які знаходились на його картковому рахунку, відправився до магазину «НАШ КАРАВАН», що розташований за адресою: вул. Зіндельса, 16, м. Липовець Вінницького району Вінницької області, де о 12 год. 55 хв. придбав товар двома платежами на загальну суму 417 грн. 30 коп., за який розрахувався за допомогою вищевказаної чіпованої картки емітованої АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 виданої на ім`я ОСОБА_5 .

У подальшому, ОСОБА_3 , продовжуючи свій єдиний злочинний умисел направлений на крадіжку коштів з карткового рахунку ОСОБА_5 , відправився до магазину «Ветаптека», що розташований за адресою: вул. Василя Липківського, 61, м. Липовець Вінницького району Вінницької області, де о 13 год. 14 хв. придбав товар на суму 61 грн., у подальшому в аптеці «Євроаптека», що розташована за адресою: вул. Василя Липківського, 65, м. Липовець, Вінницького району, Вінницької області, о 13 год. 19 хв. придбав ліки на суму 171 грн. 22 коп., у магазині «Рибний світ», що розташований за адресою: вул. Василя Липківського, 63, м. Липовець Вінницького району Вінницької області, о 13 год. 24 хв. придбав товар на суму 332 грн. 50 коп., у магазині «Чарівна кишеня», що розташований за адресою: вул. Василя Липківського, 67, м. Липовець Вінницького району Вінницької області, о 13 год. 40 хв. придбав товар на суму 363 грн. 71 коп., в аптеці «Аптека 4», що розташована за адресою: вул. Героїв Майдану, 54, м. Липовець Вінницького району Вінницької області, о 14 год. 03 хв. придбав товар двома платежами на загальну суму 517 грн. 48 коп., розрахувавшись чіпованою карткою, що емітована АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 виданої на ім`я ОСОБА_5 .

Таким чином, ОСОБА_3 здійснив крадіжку коштів належних ОСОБА_5 в загальній сумі 1863 грн. 21 коп., які перебували на його картковому рахунку відкритому у АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , розрахувавшись за покупки в магазинах та аптеках м. Липовця, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.

Такі умисні дії, ОСОБА_3 кваліфіковано ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю за обставин вказаних в обвинувальному акті, підтвердивши відповідність їх змісту фактичним обставинам, погодившись з правовою кваліфікацією вчиненого ним діяння, вказав на добровільність своєї позиції щодо повного визнання вини у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, просив суд суворо його не карати, врахувати, що зробив належні висновки та розкаюється у вчиненому.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутність, зазначив, що жодних претензій до обвинуваченого не має, тому просив суд призначити покарання не повязане із ізоляцією його від суспільства.

Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Ураховуючи те, що обвинувачений визнав свою винуватість та, беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, і судом також встановлено, що учасники судового розгляду розуміють правильно зміст цих обставин, не має сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч.3 ст.349 КПК України.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, а саме:

- передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, тобто викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів:

- передбаченого ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.357 КК України та ч.4 ст.185 КК України, які в силу ст. 12 КК України, відноситься відповідно до кримінального проступку та тяжкого злочину, не одружений, неповнолітніх дітей не має; непрацюючий; за відомостями органу місцевого самоврядування за місцем проживання характеризується посередньо, проживає з матір`ю та братом; на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває та за медичною допомогою за останні три роки не звертався.

Судом встановлено, що ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 07.07.2014 ОСОБА_3 звільнений від відбування покарання призначеного вироком Ялтинського міського суду АР Крим від 27.04.2012, у порядку і на умовах, передбачених Законом України "Про амністію в 2014 році", отож застосувано акт амністії, відповідно до якого особа вважається не судимою.

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 повністю відшкодував заподіяну шкоду потерпілому у ході досудового розслідування, про що надано розписку відповідного змісту.

Обставинами, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Обираючи ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України, мети кари, при цьому, враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання, обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих обставин, а також з урахуванням позиції потерпілого, вважає, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкціями частин статей, за якими кваліфіковано його діяння, застосувавши правила ч.1 ст.70 КК України, та призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі.

При цьому, з урахуванням тяжкості вчинених ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, особи винного та інших обставин кримінального провадження, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та ізоляції його від суспільства, а тому приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України із покладенням обов`язків, що передбачені ст.76 КК України.

На переконання суду, іспитовий строк буде дисциплінувати засудженого, привчати до додержання законів, оскільки він не виправданий, а проходить випробування від результатів якого залежить подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне відбуття покарання, що сприятиме формуванню звички законослухняної поведінки і не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

У даному кримінальному провадженні запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст.ст. 65 КК України, ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 1 (один) рік 6 (шість) місяців не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 ч.1 п.1, 2 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк за даним вироком рахувати з дня проголошення вироку.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1