Провадження №1-кс/523/3281/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2023 м.Одеса

Слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ст. слідчого СВ ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором в рамках кримінального провадження № 0001466, -

ВСТАНОВИВ:

23.10.2023 року до суду надійшло клопотання про арешт майна.

СВ відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по матеріалам кримінального правопорушення за №0001466 від 21.10.2023 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України.

Згідно клопотання, ОСОБА_5 який є батьком неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 намагається шахрайським шляхом, заволодіти нерухомим майном, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

За даним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001466 від 21.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що в ході проведеного досудового розслідування встановлено, що 04.07.2023 до Суворовської окружної прокуратури міста Одеси надійшла заява ОСОБА_7 про незакінчений замах на вчинення шахрайських дій щодо нерухомого майна її померлої сестри ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході досудового розслідування в якості потерпілого допитана ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка пояснила, що у її тітці ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на праві власносності належало нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1 , яка мешкала спільно зі своєю дочкою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Приблизно о 2005 році ОСОБА_10 почала спільно жити з чоловіком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою мешкання ОСОБА_10 , а саме: АДРЕСА_2 . При цьому ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ніколи не реєстрували шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_10 та ОСОБА_11 народився спільний син ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_6 році У ОСОБА_10 з ОСОБА_11 народилася спільна дочка ОСОБА_5 . В ході допиту ОСОБА_7 повідомила, що зі слів ОСОБА_10 вони з ОСОБА_11 посварилися та перестали спілкуватися ще до народження доньки. Мати ОСОБА_12 , вигнала ОСОБА_11 , оскільки той регулярно вживав спиртні напої, а також завдавав тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , коли перебував у стані алкогольного сп?яніння, а також періодично програвав значні суми коштів, граючи в азартні ігри. Більше ніяких відносин ОСОБА_10 з ОСОБА_11 не підтримувала, в житті дітей, ОСОБА_11 не приймав ніякої участі, в тому числі матеріальної, відносин з дітьми також не підтримував. Так, ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_9 1962 р.н., при цьому ОСОБА_10 готувала документи на переоформлення права власності на квартиру АДРЕСА_3 , на підставі спадщини на своє ім?я, та в квітні місяці 2021 року по закінченню терміну 6 місяців на вступлено до спадщини ОСОБА_10 повинна була подати зазначені документи. Однак в лютому 2021 року ОСОБА_10 захворіла, та в результаті хвороби ІНФОРМАЦІЯ_8 вона померла.

Про смерть ОСОБА_10 ОСОБА_7 сповістила ОСОБА_11 , який залишився єдиним прямим родичом неповнолітніх ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , як їх батько. ОСОБА_11 одразу ж приїхав та почав спілкування з дітьми. Після смерті ОСОБА_10 , стало питання щодо проживання та виховання дітей. ОСОБА_11 виявив бажання, щодо взяття опіки над дітьми, при цьому обіцяв всім родичам, що буде забезпечувати дітей матеріально та займатися їх вихованням, тобто виконувати покладені на нього батьківські обов?язки в повному обсязі. Після цього, ОСОБА_7 було вирішено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 потрібно вступити у спадщину, а саме переоформити право власності на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 на неповнолітніх дітей. Та коли ОСОБА_16 та ОСОБА_15 досягнуть повнолітнього віку зможуть повноцінно розпоряджатися даний майном спільно. Ніхто з родичів з даного приводу не заперечував. Протягом остатнього року стало відомо, що ОСОБА_11 почав зловживати алкоголем та вести розпутний спосіб життя. При цьому дітей він не забезпечував належним чином. ОСОБА_15 почала мені часто скаржитися, що і батько ОСОБА_11 здійснює психологічний вплив, а саме висловлювався в її адресу нецензурною лайкою, а також підвищував тон, а також намагався проти її волі вивезти на постійне місце мешкання поза межі України, на що ОСОБА_15 заперечувала. А також заборонив ОСОБА_17 відвідувати навчальний заклад, в м. Балта. Крім цього, ОСОБА_7 , зазначає, що ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , з 2021 рік по 2023 рік мешкали спільно з батьками ОСОБА_11 (точну адресу вказати не може), при цьому ОСОБА_11 користувався вище зазначеним житлом, в власних цілях, а також не сплачував комунальні платежі за квартиру. У зв?язку з чим накопичився значний борг. 17 жовтня 2023 року ОСОБА_15 розповіла ОСОБА_7 , що почула телефонну розмову ОСОБА_11 , щодо продажу вказаної квартири, а також ОСОБА_11 в телефонній розмові зазначив, що в нього накопичився якийсь борг, який йому терміново потрібно сплатити. А також, виходячи з розмови ОСОБА_15 зробила висновок, що угода про куплю-продаж квартири АДРЕСА_1 , та яка на праві власності перебуває у спільній власності ОСОБА_15 та ОСОБА_14 відбудеться в найкоротший термін, а саме з 20 по 24 жовтня 2023 року (хто саме покупець ОСОБА_15 не відомо). Так ОСОБА_15 розповіла, що напередодні почувшої розмови вони з ОСОБА_11 та ОСОБА_18 відвідували агентство з продажу нерухомого майна «Атланта», офіс якого розташований за адресою: АДРЕСА_4 , при цьому ОСОБА_11 здійснюючи психологічний вплив та під натиском заставив ОСОБА_15 та ОСОБА_14 підписати документи, які саме ОСОБА_15 не знає, так як ознайомитися з ними їм не надали можливості. ОСОБА_15 дуже залякана, та боїться повертатися та мешкати спільно з ОСОБА_11 . Після звернення ОСОБА_15 та її прохання про допомогу, ОСОБА_7 відповідних заходів, щодо чинного законодавства, та по-передження шахрайських дій ОСОБА_11 , щодо незаконного розпорядження нерухомим майном, квартирою

АДРЕСА_1 , в своїх власних інтересах. Оскільки ОСОБА_7 впевнена, що ОСОБА_11 після оформлення угоди куівлі-продажу зазначено вище нерухомого майна, залишить ОСОБА_15 та ОСОБА_14 без нічого.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_1 (реєстраційний №100) належить на праві спільної власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Враховуючи те, що нерухоме майно, може бути незаконно відчужене, з метою збереження та недопущення незаконного відчуження зазначеної квартири, та збереження іі у власності, враховуючи те, що надалі майно може бути використано, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження слідчий просить її арештувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2, 3, 5 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а також на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Статтею 97 КПК України передбачено, що суд має право визнати допустимим доказом показання з чужих слів незалежно від можливості допитати особу, яка надала первинні пояснення, у виняткових випадках, якщо такі показання є допустимим доказом згідно з іншими правилами допустимості доказів. При прийнятті цього рішення суд зобов`язаний враховувати: 1) значення пояснень і показань, у випадку їх правдивості, для з`ясування певної обставини і їх важливість для розуміння інших відомостей; 2) інші докази щодо питань, передбачених пунктом 1 цієї частини, які подавалися або можуть бути подані; 3) обставини надання первинних пояснень, які викликають довіру щодо їх достовірності; 4) переконливість відомостей щодо факту надання первинних пояснень; 5) складність спростування пояснень, показань з чужих слів для сторони, проти якої вони спрямовані; 6) співвідношення показань з чужих слів з інтересами особи, яка надала ці показання; 7) можливість допиту особи, яка надала первинні пояснення, або причини неможливості такого допиту.

У судовому засіданні прокурор пояснив, що вказана квартира перебуває у власності неповнолітніх, які згідно довідок про місце проживання там і прописані. Наразі дозвіл від органів опіки на продаж квартири не отримано, що на переконання суду виключає можливість відчуження квартири, у незаконний спосіб, що спростовує твердження слідчого, та прокурора про наявність ризику відчуження квартири. Крім того, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 взагалі не допитані, отже факт намагання продати квартиру з боку ОСОБА_5 належними та допустимими доказами не доведено, адже суд згідно ст.97 КПК України не може прийняти до уваги покази ОСОБА_7 в частині намагання продати квартиру ОСОБА_5 , адже вказану інформацію вона повідомила зі слів потерпілої ОСОБА_19 .

Згідно приписів КПК України, арешт майна можливий лише при наявності доказів вчинення кримінального правопорушення, однак в описаних у клопотанні обставинах вбачаються ознаки саме цивільно-правових відносин пов`язаних з порядком відчуження нерухомого майна яка належить неповнолітнім (малолітнім).

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, відсутність на час розгляду клопотання підстав для арешту майна, що зумовлює підстави для відмови в його задоволенні.

Керуючись ст. ст. 97,98,132,170-173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ст.слідчого СВ ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, ОСОБА_4 про арешт майна квартири АДРЕСА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1