Справа № 161/2448/20
Провадження № 1-кп/161/294/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 22 листопада 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

представників потерпілої адвокатів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0003665 від 26 вересня 2019 року про обвинувачення:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, розлученого, на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей донька ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працює юрисконсультом в ПП "ТМ "Хороший смак", раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_8 , 11 лютого 2019 року, близько 21 год., знаходячись у кімнаті квартири за адресою АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, на ґрунті особистих неприязних відносин із потерпілою ОСОБА_5 , утримуючи у правій руці кухонний ніж, наніс ним останній один удар в ділянку грудної клітки зліва. Продовжуючи свої злочинні дії, обхопив двома руками шию потерпілої, яка в цей час знаходилась у положенні сидячи на дивані та, вподальшому, лежачи на підлозі, та із застосуванням сили здавлював шию останньої.

Таким чином вищевказаними протиправними діями ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичного експерта № 872 від 19 листопада 2019 року, тілесні ушкодження у вигляді: непроникаючого, позаплеврального черевно-грудного ножового поранення з повним пересіченням 11, 12 ребер зліва по середньо-аксілярній лінії, яке виникло від травмуючої дії гострого, колюче-ріжучого предмета, цілком можливо від леза ножа, що за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я по скільки для його загоєння необхідний час більше 21 доби, а також підшкірних гематом на лівій боковій поверхні шиї, які виникли від травмуючи-стискаючої дії тупого предмета і за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Органом досудового розслідування вказані умисні дії ОСОБА_8 , кваліфіковані, як вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, що виразились у нанесені умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягнуло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього кодексу, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у інкримінованому злочині визнав повністю, однак відмовився від дачі показань на підставі ст. 63 Конституції України. Цивільний позов потерпілої, заявлений в межах кримінального провадження визнав частково на суму 5 тис. грн.

Потерпіла ОСОБА_5 повідомила суду, що перебувала із обвинуваченим у подружніх відносинах, де вони спільно виховували двох дітей. 11 лютого 2019 року прийшовши додому після роботи, вона помітила дивну поведінку обвинуваченого, та розуміючи, що останній неодноразово застосовував до неї агресію та насильство, вирішила не реагувати на його провокації та не вступати у суперечки. Коли діти розійшлись по своїм кімнатам, обвинувачений продовжував словесно провокувати її, потерпілу. Вона в свою чергу, погоджувалась з усім що він їй говорив та не реагувала. Після чого, ОСОБА_8 взяв кухонний ніж у праву руку, та наніс їй один удар в ділянку грудної клітки , внаслідок чого вона впала,. Після цього, обхопив обома руками її шию та почав її здавлювати. На її крики прибігла донька, відтак обвинувачений припинив свої протиправні дії. Після приїзду швидкої її потерпілу оглянули та госпіталізували.

Під час перебування у лікарні батьки обвинуваченого неодноразово намагались залагодити конфлікт відшкодувати шкоду, придбати ліки, переконували не писати заяву в поліцію.

Саме тому заява про злочин була написана нею не одразу, а через певний проміжок часу. Причиною написання заяви стало також те, що обвинувачений почав погрожувати їй у телефонному режимі.

Цивільний позов підтримала в повному обсязі та просила призначити обвинуваченому найсуворішу міру покарання.

Неповнолітня свідок ОСОБА_14 подала до суду заяву , в якій відмовилась від дачі показань відповідно до ст. 63 Конституції України.

Окрім того, винуватість ОСОБА_8 у нанесені умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілій, яке не є небезпечним для життя і не потягнуло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього кодексу, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я, підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими за клопотанням учасників судового провадження доказами.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 23.12.2019, за участю потерпілої ОСОБА_5 встановлено, що остання деталізувала власні покази та розповіла про обставини нанесення обвинуваченим ОСОБА_8 тілесних ушкоджень 11.02.2019. Такі її показання повністю відповідають показанням, даним нею в ході судового розгляду.

Висновком судово-медичної експертизи №872 від 22.10.2019 яким встановлено, що ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді непроникаючого, позаплеврального черевно-грудного ножового поранення з повним пересіченням 11, 12 ребер зліва по середньо-аксілярній лінії, яке виникло від травмуючої дії гострого, колюче-ріжучого предмета, цілком можливо від леза ножа, що за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я по скільки для його загоєння необхідний час більше 21 доби, а також підшкірних гематом на лівій боковій поверхні шиї, які виникли від травмуючи-стискаючої дії тупого предмета і за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Досліджені в судовому засіданні докази суд, відповідно до ст.ст.85, 86 КПК України вважає належними, допустимими та, відповідно до ст.94 КПК України, достатніми для прийняття відповідного процесуального рішення щодо обвинуваченого ОСОБА_8 .

Враховуючи, що показання потерпілої, дані нею безпосередньо в судовому засіданні, є послідовними, відповідають іншим обставинам справи та підтверджуються іншими дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, зокрема висновком експерта про отримані тілесні ушкодження, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає, тому суд бере їх за основу при постановлені даного вироку та приходить до висновку про винуватість ОСОБА_8 у спричиненні потерпілій ОСОБА_5 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягнуло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього кодексу, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я, кваліфікуючи його дії за ч.1 ст. 122 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого суд відносить вчинення злочину щодо подружжя та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні кримінального правопорушення, визнаного судом доведеним визнав, однак відмовився від дачі показань відповідно до ст 63 Конституції України, а відтак, суд не вбачає ознак щирого каяття у вчиненому.

Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, згідно ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжкого кримінального правопорушення, та є умисним, однак обвинувачений має постійне місце проживання та роботи, інформація про негативну характеристику відсутня, на обліку в лікарів нарколога не перебуває, однак перебував на лікуванні у КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька».

Згідно висновку судово психіатричного експерта № 225 від 10.07.2023,у ОСОБА_8 виявлялись у період , що відноситься до часу вчинення інкримінованого йому правопорушення і виявляються на даний час ознаки дистимії в ст. нестійкої компенсації. Однак, ступінь змін зі сторони психіки не така, що позбавляла чи позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, позицію потерпілої, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, за наявності двох обтяжуючих обставин, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст. 50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_8 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді обмеження волі.

При цьому враховуючи особу обвинуваченого, який визнав свою винуватість, частково відшкодував потерпілій заподіяну моральну шкоду, вперше притягається до кримінальної відповідальності, є батьком двох неповнолітніх дітей, враховуючи досудову доповідь, де ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі і для окремих осіб оцінюється, як «Середній», суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст. 75 КК України слід звільнити його від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, який є достатнім для того, щоб обвинувачений в умовах здійснення контролю за поведінкою довів своє виправлення.

На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Окрім того, потерпіла ОСОБА_5 , подала до суду цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, яку потерпіла оцінює у 500 000 грн..

Згідно частини 5 статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

На підставі ст. 128, 129 КПК України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" - цивільний позов ОСОБА_5 слід задовольнити частково. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 в користь потерпілої 50 тис. гривень моральної шкоди.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує в сукупності негативні наслідки, які настали для потерпілої, характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких вона зазнала , ступінь вини завдавача шкоди і його майновий стан, та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд оцінює завдану моральну шкоду у розмірі 50 тис. гривень.

Питання про речові докази вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробовуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Іспитовий строк рахувати з моменту проголошення вироку.

Цивільний позов ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 в користь потерпілої ОСОБА_5 50 000 (п`ятдесять тисяч) гривень моральних збитків.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Речові докази у справі:

-Медичну карту стаціонарного хворого № 2594/548 повернути за належністю у КП « Луцька міська клінічна лікарня».

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1