Справа № 204 /3254/ 21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря: ОСОБА_4 ,

за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

за участю захисника: ОСОБА_6 ,

засужденого: ОСОБА_7 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, в режимі відеоконференції, клопотання засудженого ОСОБА_7 про приведення вироку Дніпропетровського обласного суду від 14.11.2000 року у відповідність з вимогами чинного законодавства, в порядку ч.1 ст.206 КПК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

До Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про приведення вироку Дніпропетровського обласного суду від 14.11.2000 року у відповідність з вимогами чинного законодавства, в порядку ч.1 ст.206 КПК України. В обґрунтування свого клопотання засуджений ОСОБА_7 зазначив, що вироком Дніпропетровського обласного суду від 14 листопада 2000 року його було визнано винним за ст. 93 п.п. «б», «г», «з», ч. 2 ст. 17, 93, п.п. «б», «г», «з» КК України та засуджено до довічного позбавлення волі. Порушенням його прав людини полягає те, що станом на даний час він незаконно перебуває в ув`язненні у ДУВП№4, оскільки вищевказаний вирок від 14.11.2000 року, яким його було визнано винним до довічного позбавлення волі, станом на сьогодні досі у встановленому законом порядку взятий до виконання та відповідно не був виконаний. Відповідно до ст.80 КК України, особа має бути звільнена від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в певний строк та за певних обставин. Вважає, що положення як і чинного процесуального законодавства так і чинного на час набрання вказаним вироком суду законної сили, чітко, ясно і однозначно та які розширеному тлумаченню не підлягають, встановлюють порядок звернення судового рішення до виконання. Крім того, ст.87 КВК вказує, що не пізніше десятиденного строку з дня набранням вироком законної сили або з дня надходження з суду розпорядження про виконання вироку, який набрав законної сили, особи засуджені до позбавлення волі, направляються для відбування покарання. Також, посилаючись на ч.2 ст.91 КВК, зазначив, що в порушення вказаних норм, вирок відносно нього від 14.11.2000 року, який набрав законної сили 16.01.2001 року, після його перегляду у касаційному порядку ВСУ та постановленої ухвали такого перегляду 16.01.2001 року, не був взятий до виконання начальником Дніпровського СІЗО, у якому станом на 16.01.2001 року ОСОБА_8 перебував в ув`язненні та відповідно не був виконаний. Оскільки до Дніпропетровського обласного суду, який постановив вироку 14.11.2000 року відносно ОСОБА_8 , і, який набрав законної сили 16.01.2001 року, розпорядження про його виконання до Дніпропетровського СІЗО, як до установи на яку покладено обов`язок виконання даного вироку, не надійшло, що підтверджується матеріалами його особової справи. Вважає, що Дніпропетровський обласний суд, нібито формально направив до СІЗО розпорядження про виконання вироку. Таким чином, станом на сьогоднішній день достовірно встановлений та документально підтверджений матеріалами справи факт того, що з 16.01.2001 року, тобто з дати набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_8 минуло вже 15 років (20 років 3 місяці 13 днів), тоді як він вважає вказане судове рішення, згідно із встановленим законом порядку не було виконано. Враховуючи викладене, просив суд у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку Дніпропетровського обласного суду від 14.11.2000 року, яким ОСОБА_7 було засуджено до довічного позбавлення волі звільнити його від відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 підтримав клопотання, посилаючись на обставини, викладенні у клопотанні, просив задовольнити. Також, зазначив, що до клопотання долучено довідку ДУ «ДУВП№4», згідно якої, в матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_7 , засудженого вироком Дніпропетровського обласного суду від 14.11.2000 року до довічного позбавлення волі, розпорядження про виконання вироку, який набрав законної сили відсутнє.

Захисник засудженого підтримав клопотання свого підзахисного, просив задовольнити його клопотання.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні, просив відмовити в задоволенні клопотання засудженого за відсутністю правових підстав.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали особової справи засудженого, суд дійшов до наступних висновків.

У відповідності зі ст. 64 КК України, довічне позбавлення волі є безстроковим основним видом покарання, яке встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосовувати позбавлення волі на певний строк.

Згідно ст.206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Виходячи з клопотання, засудженим ОСОБА_7 ставиться питання про звільнення його від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку Дніпропетровського обласного суду від 14.11.2000 року, яким ОСОБА_7 було засуджено до довічного позбавлення волі, а тому, суд розглядає зазначене клопотання з урахуванням фактичних вимог засудженого.

Так, судом встановлено, що вироком Дніпропетровського обласного суду від 14 листопада 2000 року засуджений ОСОБА_7 був засуджений за вчинення злочинів, передбачених п.п. «б», «г», «з» ст. 93, ч. 2 ст. 17, .п. «б», «г», «з» ст. 93, ч. 1 ст. 145 КК України, на підставі ст. 42 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначене остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі.Ухвалою Верховного Суду України від 16 січня 2001 року вирок Дніпропетровського обласного суду від 14 листопада 2000 року було залишено без змін.Вирок Дніпропетровського обласного суду від 14 листопада 2000 року набрав законної сили 16 січня 2001 року.Постановою Староміського районного суду міста Вінниці від 22 жовтня 2010 року було приведено вирок Дніпропетровського обласного суду від 14 листопада 2000 року у відповідність з Кримінальним кодексом України (в редакції 2001 року), виключено ч. 1 ст. 145 КК України. В іншій частині вирок суду залишено без змін. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 24 лютого 2011 року постанову Староміського районного суду міста Вінниці від 22 жовтня 2010 року залишено без змін.

Злочини, вчинені засудженим ОСОБА_7 , а саме, злочини, передбачені п.п. «б», «г», «з» ст. 93, ч. 2 ст. 17, .п. «б», «г», «з» ст. 93 КК України (в редакції кодексу 1960 року), відносяться до категорії особливо тяжких. Обвинувальний вирок відносно ОСОБА_7 набрав законної сили 16 січня 2001 року.

Відповіднодо ч.5 ст.80 КК України, питання про застосування давності до особи, засудженої до довічного позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі заміняється позбавленням волі.

Згідно ст. 87 КВК України, особи, засуджені до позбавлення волі, направляються для відбування покарання не раніше спливу триденного та не пізніше десятиденного строку з дня набрання вироком законної сили або з дня надходження із суду розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 07.02.2001 року з Дніпровського обласного суду за вих.1-165/00 начальнику СІЗО-3 м.Дніпропетровська направлено розпорядження про виконання вироку Дніпропетровську обласного суду від 14.11.2000 року відносно засудженого ОСОБА_7 , 1968 року народження, за ст.93 КК України, який набрав законної сили 16.01.2001 року (а.с.236).

Суд, враховуючи, що стадія виконання судових рішень - це стадія кримінального процесу, в якій відбувається реалізація вироку, керуючись ст. 87 КВК України, зазначає, що засуджений ОСОБА_7 в теперішній час відбуває покарання за вироком Дніпропетровського обласного суду від 14.11.2000 року, який набрав законної сили 16.01.2001 року, а тому, вказаний вирок суду в теперішній час виконується.

Законодавство пов`язує процес виконання вироку не з отриманням певних документів установою виконання покарань, а з набранням вироком законної сили та його фактичною реалізацією, у даному випадку шляхом поміщенням засудженого до установи виконання покарань та подальшого відбуття покарання в установах пенітенціарної системи. А тому, набрання вироком законної сили є обов`язковою умовою його виконання, тому що тільки вирок, який набрав законної сили, є підставою для відбування кримінального покарання і виконання всіх інших рішень суду, сформульованих у вироку. У зв`язку з чим, вимоги клопотання про звільнення засудженого ОСОБА_7 до довічного позбавлення волі, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку Дніпропетровського обласного суду від 14.11.2000 року є необґрунтованим та не знайшли свого підтвердження під час судового засідання.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.80 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

У задоволені клопотання засудженого ОСОБА_7 про приведення вироку Дніпропетровського обласного суду від 14.11.2000 року у відповідність з вимогами чинного законодавства, в порядку ч.1 ст.206 КПК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з моменту її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3