УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2023 рокуслідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000750 від 04.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

І. КОРОТКИЙ ВИКЛАД ФАКТИЧНИХ ОБСТАВИН ДАНОГО КРИМІНАЛЬНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Згідно поданого стороною обвинувачення клопотання вбачається, що наразі СУ ГУНП в Одеській області під процесуальним керівництвом Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000750 від 04.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Досудове розслідування за вказаним кримінальним провадженням було розпочато за наступних обставин: до слідчого управління ГУНП в Одеській області надійшли матеріали з регіонального центру державної прикордонної служби в м. Одесі, про те, що гр. ОСОБА_6 за попередньою змовою з іншими невстановленими особами за грошову винагороду організовують незаконне переправлення осіб, через державний кордон шляхом виготовлення підроблених документів, які дають право на перетин державного кордону в пунктах пропуску.

Досудовим розслідування встановлено, що, відповідно до показів свідка ОСОБА_7 , наприкінці квітня 2023 року вона через малознайомого чоловіка на ім`я ОСОБА_8 познайомилась з жінкою на ім`я ОСОБА_9 , яка зі слів ОСОБА_8 за грошову винагороду у розмірі 5 тисяч доларів США надавала послуги з переправлення чоловіків призовного віку через державний кордон України. Вказана жінка повинна була надати послуги з переправлення через державний кордон України чоловіку ОСОБА_7 .

Далі, 28.05.2023 під час зустрічі ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та жінки ім`я ОСОБА_9 , яка відбувалась в автомобілі марки «OPEL», яким керував ОСОБА_8 , остання детально пояснила умови співпраці та повідомила ОСОБА_7 , що для того, щоб чоловік ОСОБА_7 зміг виїхати за межі України, необхідно у подальшому надати їй наступні документи: копії паспорта, фотокартки, копії документів про освіту чоловіка ОСОБА_7 та грошову винагороду у сумі 5 тисяч доларів США. Далі, Єва додала, що на підготовку необхідних документів потрібно від 7 до 10 днів. Після чого, Єва зазначила, щоб ОСОБА_7 очікувала подальших вказівок та готувала грошові кошти у сумі 5 тисяч доларів США та коли будуть готові документи вона повідомить про це ОСОБА_7 , а чоловік останньої повинен буде забрати їх, а саме тимчасове посвідчення військовозобов`язаного в ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Так, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_11 налагодили канал незаконного переправлення осіб через кордон України в Молдову за грошову винагороду. Протиправна діяльність здійснюється шляхом виготовлення фіктивних документів в ТЦК та медичних установах Одеської області, на підставі яких у подальшому здійснюється перетин Державного кордону України через пункти пропуску: «Паланка», «Старокозаче».

Так, ОСОБА_11 здійснює пошук клієнтів, підводить їх до ОСОБА_10 , яка через свою знайому співробітницю медичної установи ОСОБА_4 виготовляє фіктивні медичні документи про наявність в особи призовного віку важкого захворювання. Далі, ОСОБА_10 отримує у «клієнта» пакет документів для ТЦК, грошові кошти у сумі 5000 доларів США та організовує виготовлення в ТЦК документів про непридатність до військової служби. Після виготовлення документів ОСОБА_10 дає команду клієнту прибути у вказаний ТЦК до відповідної особи для їх отримання.

У подальшому, під час досудового розслідування встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення може бути причетна: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка працює медичною сестрою в приватному кабінеті сімейного лікаря за адресою: АДРЕСА_1 , бізнес центр «Якір», яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ( службовий кабінет № 113) Причетність ОСОБА_4 підтверджується комплексом проведених слідчих (оперативних) заходів.

Так, 08.11.2023 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем роботи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході проведення обшуку було виявлено та в подальшому вилучено:

-мобільний телефон марки «ОРРО», imei1: НОМЕР_1 ; imei2: НОМЕР_2 , в якому знаходиться сім-картка оператора «ВФ Україна» з абонентським номером: НОМЕР_3 , сім-карта оператора «Київстар» з абонентським номером: НОМЕР_4 ;

-ноутбук марки «HP 255 Gb», серійний номер: НОМЕР_5 чорного кольору із зарядним пристроєм;

-міжнародне свідоцтво про вакцинацію про вакцінацію на ім`я ОСОБА_12 на 1 арк;

-міжнародне свідоцтво про вакцинацію про вакцінацію на ім`я ОСОБА_13 на 1 арк.

08.11.2023 року на підставі постанови слідчого вилучене майно визнано речовими доказами в рамках означеного кримінального провадження.

ІІ. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОДАНОГО КЛОПОТАННЯ:

Сторона обвинувачення зазначає, що на теперішній час є достатньо підстав вважати, що вилучене майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного у своїй сукупності, сторона обвинувачення просить дане клопотання задовольнити та накласти арешт на зазначене у клопотанні майно.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ:

Слідчий наполягала на задоволенні поданого клопотання, зазначивши, що вилучені технічні пристрої та свідоцтва про вакцинацію можуть містити інформацію, яка має доказове значення в рамках даного кримінального провадження, а тому підлягають дослідженню.

Власник майна заперечувала проти задоволення клопотання в частині накладення арешту на мобільний телефон та ноутбук, вказала на можливість копіювання стороною обвинувачення необхідної інформації зі вказаних технічних пристроїв, у зв`язку із необхідністю останній використовувати ноутбук у професійній діяльності. Щодо накладення арешту на вилучені свідоцтва про вакцинацію не заперечувала.

Слідчий, у свою чергу, зауважила, що після виявлення та копіювання усієї необхідної інформації, вилучене майно може бути повернуто власнику.

IV. ВИСНОВКИ СЛІДЧОГО СУДДІ:

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступних висновків, а також звертає увагу на наступні правові підстави для прийнятого рішення.

(1). Нормативно-правова основа при вирішенні даного клопотання:

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ст. 98 КПК України).

(2). Правова підстава та мета арешту майна:

Слідчий суддя враховує, що досудове розслідування в рамках такого кримінального провадження здійснюється за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудове розслідування кримінального провадження наразі триває, встановлюються усі фактичні обставини, які можуть мати значення для доведення предмету доказування у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя враховує доводи слідчого з приводу того, що вилучені технічні пристрої та свідоцтва про вакцинацію ймовірно містять інформацію, яка може бути використана на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально -каранних дій, зв`язків власника такого технічних пристроїв з іншими, ймовірно причетними до вчинення кримінального правопорушення, особами.

У зв`язку з чим, таке майно відповідає категорії речових доказів, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від 08.11.2023 року, а отже, вилучене майно потребує збереження, в цілях його подальшого дослідження.

Крім того, слідчий суддя не може залишити поза увагою твердження слідчого, що після копіювання усієї необхідної органу досудового розслідування інформації, вказані технічні пристрої можуть бути повернені на користування власнику.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя зазначає, що підставою для арешту майна є відповідність вилученого майна до категорії речових доказів (абзац 1 ч. 1 ст. 170 КПК України), при цьому метою арешту майна є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170КПК України).

(3). Завдання, необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України:

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України.

Відтак, оскільки майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту на вилучене майно, з встановленням заборони розпорядження та користування такого майна, з огляду на встановлені вище ризики.

(4). Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження:

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Додатково, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000750 від 04.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною користування та розпорядження на майно, яке було вилучено 08.11.2023 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем роботи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на:

-мобільний телефон марки «ОРРО», imei1: НОМЕР_1 ; imei2: НОМЕР_2 , в якому знаходиться сім-картка оператора «ВФ Україна» з абонентським номером: НОМЕР_3 , сім-карта оператора «Київстар» з абонентським номером: НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_4 ;

-ноутбук марки «HP 255 Gb», серійний номер: CND1216DLl чорного кольору із зарядним пристроєм, який належить ОСОБА_4 ;

-міжнародне свідоцтво про вакцинацію про вакцінацію на ім`я ОСОБА_12 на 1 арк;

-міжнародне свідоцтво про вакцинацію про вакцінацію на ім`я ОСОБА_13 на 1 арк.

Виконання ухвали покласти на слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_14 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1