Номер провадження:1-кс/521/3735/23
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 жовтня 2023 року м. Одеса
Під час перевірки документів та інформації яка містилась в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 04.11.2010, який був наданий ОСОБА_6 , шляхом здійснення перевірки (пошуку) в автоматизованих інформаційних системах НПУ, було встановлено, що вказане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу значиться в актуальних та діючих обліках МВС України та відповідає відомостям, які містяться в документі. Проте, під час перевірки зазначеного свідоцтва про реєстрацію встановлено, що літери та цифри анкетних даних мають нестандартну будову та дуже велику щільність між собою, колір надрукованого тексту документу замість чорного виявився синім.
В ході огляду місця події за вищевказаною адресою, а саме під час перевірки інформації, яка містилась в свідоцтві про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 від 04.11.2010, виявлено невідповідність заводського номеру шасі. Тобто, в документі зазначено номер шасі НОМЕР_3 , а фактично із внутрішньої сторони кузова автомобіля, під переднім пасажирським сидінням було виявлено інший номер - НОМЕР_4 , який в діючих обліках не зареєстрований, та його належність невідома. Будь-які документи на автомобіль із вищевказаним номером кузова (шасі) відсутні.
18.10.2023 року свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 04.11.2010 на автомобіль марки Mercedes-Benz, С220, д/н НОМЕР_1 , сірого кольору, 1995 р.в. визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні.
Постановою дізнавача від 18.10.2023 року вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Підставою для накладення арешту на майно, відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України є збереження речових доказів.
Дізнавач ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 надав до суду заяву, відповідно до змісту якої просив здійснити розгляд клопотання за відсутності його та прокурора, володільця вилучених речей, належним чином повідомлено про розгляд клопотання.
Володілець майна ОСОБА_6 , в якого воно було вилучено, в судове засідання не прибув, надав до суду заяву, відповідно до змісту якої просив розгляд клопотання провести за його відсутністю, свого ставлення до клопотання не висловив.
Дослідивши матеріали справи, суть клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення.
Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
На підставі викладеного та враховуючи, що слідчий своєчасно звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна та не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, у зв`язку з чим, слідчий суддя, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання дізнавача.
Відповідно до п.4 ч.5 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно. Отже, наведеною вимогою законодавства передбачено зазначення в ухвалі слідчого судді лише заборони та обмеження щодо розпорядження або користування майном, тому слідчий суддя із врахуванням вимог клопотання дізнавача про арешт майна із забороною відчуження, розпорядження, користування, приходить до висновку про зазначення в ухвалі слідчого судді заборони користування та розпорядження майном.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В :
Заборонити розпоряджатись та користуватись зазначеним майном до прийняття рішення по кримінальному провадженню.
Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1