Справа № 953/1149/23
Провадження №1-кп/638/1437/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадженні № 0002941 від 20.09.2022, з обвинувальним актом у відношенні :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого у селі Червоний Шахтар, Ізюмського району, Харківської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, не військовозобов`язаного, раніше не судимого, пенсіонера, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , який фактично мешкав за адресою : АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 111-1 ч. 7 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

підсудного ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_4 , який є громадянином України, перебуваючи на території м. Ізюм Харківської області, добровільно зайняв посаду в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, а саме у м. Ізюм, Харківської області, при наступних обставинах.

Положеннями Основного Закону України, яким є Конституція України передбачено, що Україна є суверенною та незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаагськими конвенціями 1907 року, IV Женевськими конвенціями 1949 року, а також усупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї, Договору про дружбу, співробітництво та партнерство між Україною та Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Однак, діючи в порушення норм міжнародного гуманітарного права, президент Російської Федерації (далі - РФ), а також інші невстановлені на даний час досудовим розслідуванням представники влади РФ, всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН та Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), підготували та розв`язали агресивну війну та військовий конфлікт підрозділів ЗС РФ на території України.

24.02.2022 на виконання вищевказаного злочинного наказу президента РФ військовослужбовці Збройних Сил РФ, шляхом збройної агресії, із загрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Харківській, Донецькій, Луганській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та вчинили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, що мають важливе народногосподарське або оборонне значення, та вчинили окупацію частин зазначеної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України з порушенням порядку, встановленого Конституцією України, яка триває до теперішнього часу та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану»,затвердженого Верховною Радою України 24.02.2022 (№ 2102-ІХ), у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України.

Після незаконного вторгнення на територію України та окупації частини території України, зокрема м. Ізюм Ізюмського району Харківської області, представниками збройних сил та інших державних органів РФ взято під контроль будівлі і споруди, що забезпечують діяльність органів державної влади України з метою перешкоджання їх нормальній роботі, а також створено незаконні органи влади, окупаційні адміністрації та встановлено окупаційний режим, для підтримки якого було створено незаконні правоохоронні органи, серед яких і так зване «Управление внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области», положення про яке було затверджено указом так званого голови «Временной гражданской администрации Харьковской области» за № УГ-28/22 від 05.07.2022.

У період не пізніше червня 2022 року, більш точну дату в ході досудового розслідування та судового розгляду встановити не виявилось можливим, представниками окупаційних органів влади на території м. Ізюм Ізюмського району Харківської області створено підрозділ незаконного правоохоронного органу, а саме так зване «Изюмское отделение народной милиции Управлення внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области».

Підсудний ОСОБА_4 , проживаючи в окупованому м. Ізюм Харківської області, переслідуючи мету зайняття посади у незаконно створеному правоохоронному органі (поліції), діючи умисно та свідомо, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, в червні 2022 року, більш точну дату в ході досудового розслідування та судового розгляду встановити не виявилось можливим, добровільно звернувся до керівництва так званого «Изюмское отделение народной милиции Управлення внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области», та був призначений на посаду оперуповноваженого карного розшуку у вищезазначеному незаконному правоохоронному органі м. Ізюм Харківської області, створеному на тимчасово окупованій території, тим самим підсудний ОСОБА_4 реалізував свій злочинний умисел, направлений на добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, в якому він добровільно, у період з 25 червня 2022 року по 26 серпня 2022 року, більш точні дати в ході досудового розслідування та судового розгляду встановити не виявилось можливим, перебуваючи на посаді оперуповноваженого карного розшуку в незаконно створеному правоохоронному органі окупаційної влади (поліції) м. Ізюм Харківської області, виконував покладені на нього окупаційною владою службові обов`язки, спрямовані на функціонування вказаного незаконного правоохоронного органу окупаційної влади, а саме : приймав заяви та повідомлення громадян про вчиненні побутові та корисні злочини, а також здійснював опитування осіб, які звертались із відповідними заявами.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 111-1 ч. 7 КК України, визнав повністю та показав, що при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, станом на березень 2022 року, в період тимчасової окупації м. Ізюм Харківської області, від вимушений був залишитися мешкати у м. Ізюм. На початку червня 2022 року від співробітників окупаційної адміністрації, йому, як колишньому співробітнику міліції, надійшла пропозиція працевлаштування у незаконно створеному у м. Ізюм правоохоронному органі на посаді оперуповноваженого карного розшуку. У зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, також побоюванням погроз з боку росіян-окупантів, щодо негативних наслідків особисто для нього та членів його родини, він надав свою згоду на зайняття зазначеної посади, при цьому розуміючи, що правоохоронний орган створений незаконно окупаційною владою після нападу РФ на Державу Україна, а також, те що така пропонована йому діяльність є протиправною та кримінально карною. Після чого, він був працевлаштований до зазначеного незаконного правоохоронного органу, в якому в період з 25 червня 2022 року по 26 серпня 2022 року працював на посаді оперуповноваженого карного розшуку. Заяву про працевлаштування до незаконного правоохоронного органу не писав, формений одяг, табельну зброю не отримував, було надано лише службове посвідчення оперуповноваженого карного розшуку. Оплата його праці здійснювалась шляхом надання продуктів харчування, при прийомі на роботу йому одноразово виплатили 27000 російських рублів, як допомогу. У вказаний період він, за своїми посадовими обов`язками та вказівками керівництва, приймав заяви та повідомлень про вчиненні побутові злочини від місцевих мешканців, а також опитував осіб, які звертались із відповідними заявами, діяльність здійснювалась за нормами законодавства ЛНР. Вказані обов`язки він виконував у відділі т.зв. поліції в робочий час з 09:00 години до 17:00 години. Після звільнення м. Ізюм, він добровільно з`явився до правоохоронних органів, де повідомив щодо своєї діяльності у незаконному правоохоронному органі та інших осіб, сприяючи в проведенні досудового розслідування, як по вказаному кримінальному провадженні, так і в інших. У вчинені вказаного злочину щиро кається. Зазначає, що внаслідок його протиправної діяльності, тяжких наслідків не настало.

Суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення-злочину, передбачено ст. 111-1 ч. 7 КК України, крім визнання ним своєї провини, в повному обсязі доведена доказами і ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що ОСОБА_4 йому відомий, як колишній працівник міліції. Під час окупації м. Ізюм, десь у червні-липні 2022 року він та ОСОБА_4 добровільно, без примусу, за власною ініціативою, у зв`язку з тяжким матеріальним становищем, працевлаштувалися до незаконного правоохоронного органу створеного окупаційною владою, він водієм, ОСОБА_4 - посадовою особою карного розшуку. Що входило у посадові обов`язки ОСОБА_4 йому невідомо, так як він йому підпорядкований не був. ОСОБА_4 виконував свої обов`язки у відділі т.зв. поліції. Одного разу він возив ОСОБА_4 на місце вчинення крадіжки, де останній опитував з цього приводу свідків. Форменого одягу та табельної зброї у ОСОБА_4 не було. Праця оплачувалась продуктами харчування, а також два рази виплачували гроші в рублях РФ.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що ОСОБА_4 йому відомий, як колишній працівник міліції. Під час окупації м. Ізюм влітку 2022 року він працевлаштувалися до незаконного правоохоронного органу створеного окупаційною владою, а саме у карний розшук, де також працював і ОСОБА_4 , якому він підпорядкований не був, а тому йому невідомо саме які функції виконував останній. ОСОБА_4 виконував свої обов`язки у відділі т.зв. поліції, форменого одягу та табельної зброї у ОСОБА_4 не було. Праця оплачувалась продуктами харчування.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що ОСОБА_4 йому відомий, як колишній працівник міліції. Під час окупації м. Ізюм влітку 2022 року він свідомо працевлаштувався до незаконного правоохоронного органу створеного окупаційною владою. Там же, працював і ОСОБА_4 , яку посаду він займав, йому не відомо, останньому він підпорядкований не був. ОСОБА_4 виконував свої обов`язки у відділі т.зв. поліції, форменого одягу та табельної зброї у ОСОБА_4 не було. З яких причин працевлаштувався ОСОБА_4 йому невідомо. Праця оплачувалась продуктами харчування.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що ОСОБА_4 йому відомий, як колишній працівник міліції. Під час окупації м. Ізюм влітку 2022 року він працевлаштувалися до незаконного правоохоронного органу створеного окупаційною владою. Там же, у карному розшуку, працював і ОСОБА_4 , фактично останньому він підпорядкований не був. ОСОБА_4 виконував свої обов`язки у відділі т.зв. поліції, форменого одягу та табельної зброї у ОСОБА_4 не було. Праця оплачувалась продуктами харчування. Він за власною ініціативою кожного дня привозив ОСОБА_4 на роботу та відвозив додому.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що ОСОБА_4 йому відомий, як колишній працівник міліції, він є батьком його дружини. В березні 2022 року після окупації м. Ізюм російським військом, він виїхав з родиною на підконтрольну Україні територію, ОСОБА_4 залишився на окупованій території. В червні 2022 року ОСОБА_4 по телефону повідомив йому, що перебуває у м. Ізюм. Після звільнення м. Ізюм, 13.09.2022 під час зустрічі ОСОБА_4 повідомив, що його умовили та примусили працювати у незаконному правоохоронному органі створеного окупаційною владою. Що входило у посадові обов`язки ОСОБА_4 та чим він займався, йому невідомо, так як останній йому не повідомив, зазначив, що надавав співробітникам консультації. ОСОБА_4 виконував свої обов`язки у відділі т.зв. поліції. 14.09.2022 з ініціативи ОСОБА_4 вони прибули до правоохоронного органу, де ОСОБА_4 виклав обставини своєї діяльності у незаконному правоохоронному органі окупаційної влади. Згодом йому стало відомо, що ОСОБА_4 працював у карному розшуку окупаційного правоохоронного органу.

Також вина підсудного ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні, доказами:

- протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 23.09.2022, відповідно до якого свідок ОСОБА_10 впізнав підсудного ОСОБА_4 , як особу яка під час окупації м. Ізюм влітку 2022 року, разом з ним працював у незаконному правоохоронному органі створеному окупаційною владою. (т. 2, а.с.а.с. 5-8);

- протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 23.09.2022, відповідно до якого свідок ОСОБА_9 впізнав підсудного ОСОБА_4 , як особу яка під час окупації м. Ізюм влітку 2022 року, разом з ним працював у карному розшуку незаконного правоохоронного органу створеного окупаційною владою. (т. 2, а.с.а.с. 9-12);

- протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 23.09.2022, відповідно до якого свідок ОСОБА_8 впізнав підсудного ОСОБА_4 , як особу яка під час окупації м. Ізюм влітку 2022 року, разом з ним працював у карному розшуку незаконного правоохоронного органу створеного окупаційною владою. (т. 2, а.с.а.с. 13-16);

- протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 23.09.2022, відповідно до якого свідок ОСОБА_13 впізнав підсудного ОСОБА_4 , як особу яка під час окупації м. Ізюм влітку 2022 року, разом з ним працював у карному розшуку незаконного правоохоронного органу створеного окупаційною владою. (т. 2, а.с.а.с. 17-20);

- протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 13.01.2023, відповідно до якого, на підставі ухвали слідчого судді Київського райсуду м. Харкова від 26.12.2022 з матеріалів кримінального провадження № 0000413 від 31.03.2022 були вилучені викладені російською мовою письмові докази зайняття підсудним ОСОБА_4 під час окупації м. Ізюм влітку 2022 року, посади у карному розшуку незаконного правоохоронного органу створеного окупаційною владою, а також здійснення ним незаконної діяльності на виконання правоохоронних функцій у незаконно створеному правоохоронному органі. (т. 2, а.с.а.с. 44-45, 46-48);

- протоколом огляду речей і документів від 14.01.2023, відповідно до якого були оглянуті вилучені, на підставі ухвали слідчого судді Київського райсуду м. Харкова від 26.12.2022, з матеріалів кримінального провадження № 0000413 від 31.03.2022 письмові докази зайняття підсудним ОСОБА_4 під час окупації м. Ізюм влітку 2022 року, посади у карному розшуку незаконного правоохоронного органу створеного окупаційною владою, а також здійснення ним незаконної діяльності на виконання правоохоронних функцій у незаконно створеному правоохоронному органі. (т.2, а.с.а.с. 49-51);

- постановою про визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 14.09.2023, відповідно до якого, вилучені протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 13.01.2023 з матеріалів кримінального провадження № 0000413 від 31.03.2022 письмові докази зайняття підсудним ОСОБА_4 під час окупації м. Ізюм влітку 2022 року, посади у карному розшуку незаконного правоохоронного органу створеного окупаційною владою, а також оригінали письмових доказів здійснення ним незаконної діяльності на виконання правоохоронних функцій у незаконно створеному правоохоронному органі, були визнані речовими доказами та долучені до матеріалів кримінального провадження. (т.2, а.с.а.с. 66-69);

У судовому засіданні були оголошені та досліджені вилучені протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 13.01.2023 з матеріалів кримінального провадження № 0000413 від 31.03.2022, викладені російською мовою письмові докази зайняття підсудним ОСОБА_4 під час окупації м. Ізюм влітку 2022 року, посади у карному розшуку незаконного правоохоронного органу створеного окупаційною владою, зокрема оригінали письмових доказів здійснення ним незаконної діяльності на виконання правоохоронних функцій у незаконно створеному правоохоронному органі, та судом достеменно встановлена колабораційна діяльність ОСОБА_4 , яка підтверджується :

- таблицею в якої зазначено ПІБ, посади та адреси місця проживання співробітників «Изюмского районного управления полиции», в якої у пункті «уголовный розыск» під № 3 зазначено прізвище підсудного ОСОБА_4 , в колонці «ФИО» зазначено « ОСОБА_14 », в колонці під назвою «Должность» зазначено «заместитель начальника уголовного розыска», в колонці під назвою «Адрес проживания» зазначена адреса місця проживання підсудного ОСОБА_4 « АДРЕСА_3 ». (т. 2, а.с.а.с. 52-53, 108-109);

- матеріалами проведеної підсудним ОСОБА_4 перевірки за фактом вбивства ОСОБА_15 , а саме - оригіналом рукописного документу з заголовком « Рапорт » від 25.06.2022, який містить підпис та ініціали « ОСОБА_14 ». (т. 2, а.с.а.с. 54, 96);

- матеріалами ЖЕУ № 271, серед яких: оригінал рукописного документу з заголовком «Протокол устного заявления о преступлении» від 17.08.2022, в якому підсудний ОСОБА_4 , як «оперуполномоченный УР Изюмского РУП п/п-к милиции ОСОБА_14 » прийняв заяву від « ОСОБА_16 » щодо вчинення злочину, який містить підпис, посаду та ініціали « И.О. оперуполномоченный УР Изюмского РУП п/п-к милиции ОСОБА_14 »; оригінал рукописного документу з заголовком «объяснение» від 25.08.2022, в якому підсудний ОСОБА_4 як «оперуполномоченный УР Изюмского РУП» відібрав пояснення у « ОСОБА_16 », стосовно викрадення майна, який містить підпис, посаду та ініціали « И.О. оперуполномоченный УР Изюмского РУП п/п-к полиции ОСОБА_14 ». (т. 2, а.с.а.с. 55, 56-57, 97, 98-99);

- матеріалами ЖЕУ № 155, серед яких: оригінал рукописного документу з заголовком «объяснение» від 22.07.2022 на ім`я « И.О. начальника Изюмского ГО ОП ОСОБА_18 », в якому підсудний ОСОБА_4 як «начальник уголовного розыска ОСОБА_19 » повідомляє щодо вчиненого громадянкою правопорушення біля будівлі поліції, та який містить підпис та ініціали « ОСОБА_14 ». (т. 2, а.с.а.с. 58,100);

- оригіналом рукописного документу з заголовком «объяснение» від 25.08.2022, в якому підсудний ОСОБА_4 як «оперуполномоченный УР Изюмского РУП» відібрав пояснення у « ОСОБА_20 », стосовно незаконного обігу наркотичних засобів, який містить підпис, посаду та ініціали «Оперуполномоченный УР Изюмского РУП п/п-к полиции ОСОБА_14 ». (т. 2, а.с.а.с. 59-60, 101-102);

- матеріалами ЖЕУ № 300, серед яких: оригінал рукописного документу з заголовком «Протокол устного заявления о преступлении» від 26.08.2022, в якому підсудний ОСОБА_4 , як «Оперуполномоченный УР Изюмского отделения полиции № 2 майор полиции ОСОБА_14 » прийняв заяву від « ОСОБА_21 » щодо вчинення злочину, який містить підпис, посаду та ініціали «Оперуполномоченный УР Изюмского отделения полиции № 2 майор полиции ОСОБА_14 »; оригінал рукописного документу з заголовком «объяснение» від 26.08.2022, в якому підсудний ОСОБА_4 як «оперуполномоченный УР Изюмского отделения полиции № 2 майор полиции ОСОБА_14 » відібрав пояснення у « ОСОБА_21 », стосовно викрадення майна, який містить підпис, посаду та ініціали «Оперуполномоченный ОУР Изюмского отделения полиции № 2 ОСОБА_14 ».. (т. 2, а.с.а.с. 61, 103, 63-64, 105-106);

- оригіналом рукописного документу з заголовком «объяснение» без зазначення дати складення скерованого на ім`я « И.о. начальника Изюмского ОП ОСОБА_18 », в якому підсудний ОСОБА_4 як співробітник « ОСОБА_19 » відібрав пояснення у « ОСОБА_23 », стосовно побутової сварки, який містить підпис, та ініціали «Опросил ОСОБА_14 ». (т. 2, а.с.а.с. 62, 104);

- матеріалами проведеної підсудним ОСОБА_4 перевірки за фактом вбивства ОСОБА_24 , а саме - оригіналом рукописного документу з заголовком «Рапорт» без зазначення дати складення, скерованого на ім`я «В.и.о. начальника Изюмского РУП ОСОБА_18 », який містить посаду, підпис та ініціали «О/у ОУР Изюмского РУП ОСОБА_14 ». (т. 2, а.с.а.с. 65, 107).

При цьому судом зазначається, що вищезазначені письмові докази складались підсудним ОСОБА_4 російською мовою, на формених типографських бланках, з використанням у своєї діяльності та посиланням на законодавство країни-агресора РФ, а саме положення КК РФ та КПК РФ.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 , ознайомившись з вищезазначеними речовими доказами - вилученими з матеріалів кримінального провадження № 0000413 від 31.03.2022 письмовими доказами зазначив, що під час перебування на посаді оперуповноваженого карного розшуку у вищезазначеному незаконному правоохоронному органі м. Ізюм Харківської області, створеному на тимчасово окупованій території, ним на виконання своїх службових обов`язків, власноручно складались та підписувались вищезазначені процесуальні документи щодо вчинення побутових злочинів у м. Ізюм.

- постановою про відібрання експериментальних зразків почерку та підпису для експертного дослідження від 28.01.2023 та протоколом отримання зразків почерку та підпису експертного дослідження від 28.01.2023, відповідно до яких було здійснено відібрання у підсудного ОСОБА_4 експериментальних зразків почерку та підпису для експертного дослідження - проведення призначеної по кримінальному провадженню постановою уповноваженого слідчого 1 відділу СВ УСБУ в Х/О від 28.01.2023 судово-почеркознавчої експертизи. (т. 2, а.с.а.с. 69-70, 71-73, 110, 111-130);

- висновком судово-почеркознавчої експертизи № 5 від 17.02.2023 відповідно до якого експерт після проведення дослідження наданих об`єктів дослідження - вилучених протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 13.01.2023 з матеріалів кримінального провадження № 0000413 від 31.03.2022 оригіналів письмових доказів здійснення підсудним ОСОБА_4 під час окупації м. Ізюм влітку 2022 року, незаконної діяльності на виконання правоохоронних функцій у незаконно створеному правоохоронному органі, дійшов до наступних висновків : У «протоколе усного заявления о преступлении, от 17.08.2022», на 1 аркуші; «объяснении, от 17.08.2022», на 2 аркушах; «объяснении, от 25.08.2022», на 2 аркушах; «протоколе усного заявления о преступлении, от 26.08.2022», на 1 аркуші; «объяснении, от 26.08.2022», на 2 аркушах; «объяснении», на 1 аркуші містяться рукописні записи, які виконані підсудним ОСОБА_25 . Підпис після тексту «25.06.2022 года» у «рапорте, от 25.06.2022»; після тексту « ОСОБА_14 » у «протоколе усного заявления о преступлении, от 17.08.2022»; після тексту «о/у УР Изюмского РУП» у «объяснении, от 25.08.2022»; після тексту «о/у Изюмского отделения полиции № 2 майор полиции» у «протоколе усного заявления о преступлении, от 26.08.2022»; після тексту «о/у ОУР Изюмского отделения полиции № 2» у «объяснении, от 26.08.2022»; після тексту «опросил» у «объяснении»; після тексту «о/у ОУР Изюмского РУП» у «рапорте» виконаний підсудним ОСОБА_4 . Рукописний текст у «рапорте, от 25.06.2022»; у «объяснении, от 22.07.2022»; у «рапорте» виконаний підсудним ОСОБА_4 (т.2, а.с.а.с. 77-83).

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 зазначив, що однією з причин надання своєї згоди на заняття посади у незаконно створеному окупаційною адміністрацією правоохоронному органі було наявне на той час скрутне матеріальне становище, а також побоюванням погроз з боку росіян-окупантів, щодо негативних наслідків особисто для нього та членів його родини, в разі відмови від співпраці.

Вказані твердження підсудного ОСОБА_4 щодо можливого примусу до співпраці з окупаційною адміністрацією судом розцінюються критично, як суб`єктивне сприяння ОСОБА_4 наявної у м. Ізюм на час окупації тяжкої для мешканців міста обстановки та умов життя, а тому його добровільна згода щодо співпраці з окупаційною адміністрацією, на переконання суду була обумовлена саме скрутним матеріальним становищем, збігом особистих, сімейних та інших обставин.

Окрім того, у судовому засіданні була досліджена витребувана судому за клопотанням сторони захисту довідка надана КНП ІМР «Центральна міська лікарня Піщанської богоматері» та медична документація, відповідно до якої підсудний ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні у вказаному лікарняному закладі в період з 04.08.2022 по 13.08.2022 у зв`язку з отриманою побутовою травмою. (т. 3, а.с.а.с.а.с. 23-26).

Суд не приймає до уваги вказану викладену у довідці лікарняного закладу та медичній документації інформацію, як доказ можливого фізичного примусу з боку окупаційної адміністрації у відношенні підсудного ОСОБА_4 щодо співпраці, так як лікування ОСОБА_4 відбулося вже після відповідного спливу часу після зайняття вищезазначеної посади в окупаційному правоохоронному органі, та було обумовлено отриманням побутової травми, про що ОСОБА_4 зазначив в своєму анамнезі при зверненні до лікарняного закладу.

Таким чином, у судовому засіданні дослідженими доказами та показаннями свідків не встановлено та не підтверджено наявність підстав, які об`єктивно б свідчили про те, що підсудний ОСОБА_4 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення-злочин, внаслідок фізичного чи психічного примусу з боку представників окупаційної адміністрації.

Судом, під час судового розгляду кримінального провадження, не встановлена недопустимість досліджених у судовому засіданні доказів, а також процесуальних порушень приписав КПК України.

Таким чином, ступінь вини підсудного ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного протиправного діяння, в повній мірі встановлена аналізом вище приведених доказів, у об`єктивності, правдивості та відвертості яких у суду відсутні підстави для сумнівів.

Аналізуючи вищевикладені докази суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_4 за ст. 111-1 ч. 7 КК України кваліфіковані вірно, так як він своїми умисними діями вчинив колабораційну діяльність, тобто добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

При визначенні підсудному ОСОБА_4 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення-злочину, данні про особу підсудного, який є пенсіонером та особою похилого віку, за місцем мешкання характеризується з позитивної сторони, раніше судимим не був та до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, міцні соціальні та сімейні зв`язки, на диспансерному обліку в ОДН та МПНД не перебуває. (т.2, а.с.а.с. 25, 30, 32, 33, 35).

У відповідності до п.п. 1, 5 ч. 1, ч. 2 ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_4 судом визнаються щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення таспівпраця з органами досудового розслідування у викритті кримінальних правопорушень, вчинених іншими особами, вчинення кримінального правопорушення і внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних та інших обставин.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання підсудного ОСОБА_4 судом не встановлено.

Крім того, судом також враховується та обставина, що в результаті протиправних дій підсудного ОСОБА_4 наслідків, які могли бути віднесені до категорії тяжких не настали, а також те, що протиправне діяння підсудного ОСОБА_4 було зумовлене саме вказаними обставинами та не носило систематичний характер.

Таким чином, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_4 можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства, з призначенням йому міри покарання, у межах санкції ст. 111-1 ч. 7 КК України, а саме у виді позбавлення волі на відповідний строк.

При цьому, судом зазначається та враховується, що вказані обставини пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого підсудним ОСОБА_4 кримінального правопорушення-злочину, а тому з урахуванням особи підсудного ОСОБА_4 та обставин вчиненого ним кримінального правопорушення-злочину, прийнявши до уваги обставини вчинення злочину, данні про особу підсудного, наявність декілька пом`якшуючих покарання підсудного обставин та відсутність обтяжуючих покарання підсудного обставин, відношенні до скоєного злочину, критичну оцінку ним своєї протиправної поведінки, відсутності тяжких наслідків протиправної діяльності підсудного, наступну поведінку після вчинення злочину, намір підсудного і в подальшому здійснювати активні дії щодо співпраці з правоохоронними органами у викритті кримінальних правопорушень, вчинених іншими особами, про що було зазначено у судовому засіданні також і прокурором,який вважав за доцільне призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, суд вважає за необхідне при призначенні основного покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 111-1 ч. 7 КК України, застосувати приписи ч. 1 ст. 69 КК України та призначити ОСОБА_4 основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Враховуючи приписи ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, суд вважає, що визначення такого покарання підсудному ОСОБА_4 відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

При призначенні покарання, у відповідності до санкцій ст. 111-1 ч. 7 КК України, передбачено застосування обов`язкового додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на відповідний строк, а також альтернатива застосування додаткового покарання у вигляді конфіскацією майна.

Суд вважає необхідним у відношенні підсудного ОСОБА_4 застосувати додаткові покарання, а саме : у вигляді позбавленням права, на відповідний строк, обіймати посади, в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що надають публічні послуги, а також у вигляді конфіскації всього належного підсудному ОСОБА_4 майна.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підсудний ОСОБА_4 тримається під вартою по вказаному кримінальному провадженню з 23.09.2022 та утримується в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне рахувати строк відбуття покарання підсудному ОСОБА_4 з вказаного числа. (т. 2, а.с.а.с. 21-24, 26-28).

Запобіжний захід підсудному ОСОБА_4 , до набранням вироком законної сили, суд вважає необхідним залишити без змін - тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

При проведенні судово-почеркознавчої експертизи, експертом державної спеціалізованої установи - Український науково-дослідний інститут спеціальної техніки і судових експертиз (ІСТЕ) СБУ в УСБУ в Харківській області були витрачені кошти в сумі 11949 гривен, які цільовим призначенням були виділені цієї установі з Державного бюджету України, які судом відносяться, у відповідності до ст. 122 КПК України, до процесуальних витрат. (т. 2, а.с. 84).

Суд вважає, що дані документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта, відповідно до вимог ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з підсудного ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази : зазначені в постанові про визнання речовими доказами від 14.01.2023 письмові документи, які були вилучені з матеріалів кримінального провадження № 0000413 від 31.03.2022 на підставі ухвали слідчого судді Київського райсуду м. Харкова від 26.12.2022 та які долучені до матеріалів кримінального провадження, - підлягають подальшому зберіганню в матеріалах кримінального провадження. (т.2, а.с.а.с. 44-45).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 111-1 ч. 7 КК України та призначити йому покарання, на підставі цього закону, з застосуванням приписів ч. 1 ст. 69 КК України, у виді 8 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що надають публічні послуги строком на 12 років з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю. з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 23 вересня 2022 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний щодо засудженого ОСОБА_4 залишити без змін - тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 11949 гривен.

Речові докази : зазначені в постанові про визнання речовими доказами від 14.01.2023 письмові документи та які долучені до матеріалів кримінального провадження, - підлягають подальшому зберіганню в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч. 4 ст. 394 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з моменту його проголошення, а засудженим ОСОБА_4 в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському районному суді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок постановлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1