Код суду 233 Справа № 217/292/23
Вирок
Іменем України
ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Авдіївка Донецької області, є громадянкою України, має середню освіту, вдова, працездатна, не працює, раніше не судима, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України,
ОСОБА_5 наприкінці травня 2023 року, точний час та дата не встановлені, перебуваючи біля будинку №58 по вулиці Чкалова в м. Авдіївка Донецької області, на відкритій ділянці місцевості, знайшла оборонну осколкову ручну гранату типу Ф-1.
В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів. Негайно реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що виявлений нею предмет є бойовим припасом, придбання, зберігання і носіння якого без відповідного дозволу є незаконним, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, в порушення «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 та «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної холодної зброї, пристроїв вітчизняного та виготовлення для відстрілу набоїв з гумовими, або аналогічними якостями, метальними снарядами несмертельної дії, та указаних набоїв, а також боєприпасів до зброї або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС № 622 від 21.08.1998 (зі змінами та доповненнями), підняла бойовий припас, тим самим здійснила незаконне, умисне придбання бойового припасу, без передбаченого законом дозволу.
Відразу після цього, ОСОБА_5 , придбану за вищевказаних обставин оборонну осколкову ручну гранату типу Ф-1, перенесла до себе до додому за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим здійснила незаконне, умисне носіння бойового припасу без передбаченого законом дозволу.
Цього ж дня, ОСОБА_5 прийшла за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де помістила оборонну осколкову ручну гранату типу Ф-1 у поліетиленовий пакет та поклала на шафу у приміщенні кухні, тобто незаконно, умисно почала зберігати бойовий припас до 15 вересня 2023 року.
15 вересня 2023 року на підставі ухвали слідчого судді Авдіївського міського суду Донецької області ОСОБА_6 № 1-кс/217/176/2023 від 14.09.2023 при проведені обшуку домоволодіння за місцем мешкання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 13 години 46 хвилин до 13 години 56 хвилин, співробітниками відділення поліції №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, ОСОБА_5 було запропоновано добровільно видати вказані в ухвалі зброю, бойові припаси, вибухові речовини та вибухові пристрої, на що ОСОБА_5 добровільно зазначила місце зберігання заборонених предметів, після чого слідчим СВ відділення поліції №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, було виявлено на шафі у кухні буд. АДРЕСА_2 та вилучено корпус оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1 та засіб підриву (засіб детонування) запал ручної гранати типу УЗРГМ-2, які у конструктивному поєднанні, - запал типу УЗРГМ-2 та корпус гранати Ф-1, являються оборонною осколкової ручною гранатою типу Ф-1, яка відноситься до бойового припасу, який ОСОБА_5 діючи умисно, незаконно придбала, носила та зберігала без передбаченого законом дозволу, чим порушила вимоги Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576; Додатку №1, затвердженого пунктом 1 Постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 № 2471-12 «Про право власності на окремі види майна»; п.2.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України» від 21.08.1998 №622, відповідно до положень яких вказаний вище бойовий припас відносяться до видів майна, що не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України та не є предметами, щодо яких може бути надано дозвіл МВС України, а тому доступ до цих предметів сторонніх осіб є значною загрозою інтересам держави та безпеки громадян.
Таким чином, ОСОБА_5 скоїла придбання, носіння та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.
Обвинувачена ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, зазначених в обвинувальному акті, визнав у повному обсязі, щиро каявся.
Під час досудового розслідування між прокурором Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та підозрюваною на той час ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_4 17 жовтня 2023 року була укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою обвинувачена ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, визнала повністю.
За умовами угоди обвинувачена ОСОБА_5 зобов`язалася беззастережно визнати себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі висунутого обвинувачення, під час судового розгляду.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченій ОСОБА_5 буде призначено покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, внаслідок якого фізичним особам шкода не завдана.
Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Обвинувачена ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з іспитовим строком.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних проступків, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.
При дослідженні особи обвинуваченої встановлено, що вона раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася; на медичних обліках за місцем проживання не перебуває, стійких соціальних зав`язків не має; за місцем проживання характеризується посередньо.
Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченої за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у виді 3 років позбавлення волі є достатньою для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.
Крім того, суд погоджується з тим, що виправлення ОСОБА_5 можливе без реального відбування призначеного покарання і її варто звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, оскільки відсутні відомості щодо неї, які б давали підстави стверджувати про її підвищену суспільну небезпеку, як особистості.
На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченою відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченою.
Під час досудового розслідування в кримінальному провадженні проведено судову експертизу. Витрати, пов`язані з проведенням експертного дослідження в сумі 3824,00 грн на підставі ст. 118 КПК України включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченої згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.
Цивільний позов не заявлений.
Станом на день розгляду справи судом будь-який запобіжний захід до обвинуваченого не застосований.
Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Костянтинівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 від 17 жовтня 2023 року.
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Нагляд за ОСОБА_5 доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем проживання засудженої.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 3824 (три тисячі вісімсот двадцять чотири) грн 00 коп. процесуальних витрат.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1