Справа №591/5116/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/69/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою
УХВАЛА

Іменем України

18 жовтня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 591/5116/18 за апеляційними скаргами представника потерпілого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_7 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 22.09.2020, за яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1

визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправданий через недоведеність наявності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України,

учасників судового провадження:

прокурорів - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого - ОСОБА_11 ,

захисника - адвоката ОСОБА_12 ,

установила:

У поданих апеляційних скаргах:

- представник потерпілої ОСОБА_13 - адвокат ОСОБА_14 просить скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, за яким визнати ОСОБА_11 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК, оскільки суд першої інстанції неповно підійшов до дослідження доказів та з`ясування всіх фактичних обставин кримінального провадження, зокрема не враховано, що на потерпілому були відсутні спецодяг та захисна каска. Крім того, суд не викликав і не допитав експерта, який склав висновок з питань охорони праці та промислової безпеки;

- прокурор ОСОБА_15 просить скасувати вирок суду через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та ухвалити новий вирок, за яким ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням робіт із підвищеною небезпекою строком 2 роки, оскільки суд першої інстанції дійшов необгрунтованого висновку про те, що висновок з питань охорони праці та промислової безпеки є недопустимим доказом.

Вироком Зарічного районного суду м. Суми від 22.09.2020 ОСОБА_11 визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправданий через недоведеність наявності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК.

Згідно обвинувального акта органом досудового розслідування ОСОБА_11 пред`явлене обвинувачення в порушенні правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на підприємстві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, що спричинило загибель людини. 19.05.2017 укладено договір підряду № 496 між Комунальною установою «Сумська міська клінічна лікарня № 1» і ФОП ОСОБА_11 на виконання покрівельних робіт на об`єкті «Капітальний ремонт м`якої покрівлі п`ятиповерхової будівлі Головного корпусу» Етап № 2 комунальної установи «Сумська міська клінічна лікарня № 1». ОСОБА_11 призначено відповідальним за дотримання санітарних і пожежних норм, охорону праці при проведенні робіт, а також за проведення робіт. 27.05.2017 о 07:00 ОСОБА_11 разом із бригадою у складі покрівельників будівельних: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 прибули на місце виконання робіт до будівлі «Головний корпус» комунальної установи «Сумська міська клінічна лікарня № 1» за адресою: м. Суми, вул. 20 років Перемоги, 13 (далі - КУ «СМКЛ № 1»). В подальшому о 08:00 вони приступили до роботи. Після перерви о 13:00 ОСОБА_11 дав завдання ОСОБА_20 та ОСОБА_19 розібрати зовнішній карниз. Близько 14:30 під час виконання робіт ОСОБА_20 сам від`єднав ланцюга та почав перелазити через огорожу покрівлі будівлі лікарні, але не втримавшись, впав з покрівлі на поверхню землі, внаслідок чого помер на місці. Кваліфікація ОСОБА_20 не відповідала характеру робіт, що ним виконувались 27.05.2017. Організаційними причинами настання 27.05.2017 досліджуваного нещасного випадку є: незадовільне функціонування системи управління охороною праці ФОП ОСОБА_11 ; відсутність або неякісне проведення інструктажу; недоліки по проведенню навчання та перевірці знань з охорони праці при проведенні робіт підвищеної небезпеки ОСОБА_20 ; відсутність або неякісне проведення медичного огляду. Невиконання ФОП ОСОБА_11 вимог НПА знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням нещасного випадку, що стався з ОСОБА_20 .

Розглянувши кримінальне провадження, суд першої інстанції дійшов висновку, що надані стороною обвинувачення докази не доводять порушення ОСОБА_11 таких правил безпеки, які б знаходилися в причинному зв`язку з загибеллю ОСОБА_20 , що свідчить про відсутність в його діях складу кримінального правопорушення.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, доводи обвинуваченого ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_12 , які заперечили проти апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Органом досудового розслідування ОСОБА_11 пред`явлене обвинувачення в тому, що під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на об`єкті «Капітальний ремонт м`якої покрівлі п`ятиповерхової будівлі Головного корпусу» Етап № 2 КУ «СМКЛ № 1», він, будучи особою, зобов`язаною дотримуватись правил безпеки під час проведення вказаних робіт, допустив їх порушення, і як наслідок 27.05.2017 покрівельний будівельний ОСОБА_20 від`єднав ланцюг та почав перелазити через огорожу покрівлі будівлі лікарні, але не втримавшись, впав на поверхню землі, внаслідок чого помер.

Під час розгляду висунутого ОСОБА_11 обвинувачення сторонами кримінального провадження надано такі докази:

- документи, які підтверджують, що з 14.05.2003 ОСОБА_11 зареєстрований як ФОП, видом діяльності якого є штукатурні роботи, установлення столярних виробів, покрівельні роботи та інші;

- наказ ФОП ОСОБА_11 № 18-к від 26.04.2017 про прийняття ОСОБА_20 на посаду покрівельника будівельного;

- договір підряду № 496 між КУ «СМКЛ № 1» і ФОП ОСОБА_11 на виконання покрівельних робіт на об`єкті «Капітальний ремонт м`якої покрівлі п`ятиповерхової будівлі Головного корпусу» Етап № 2 КУ «СМКЛ № 1»;

- розпорядження ФОП ОСОБА_11 № 12 від 23.05.2017 «Про початок робіт» та наказу ФОП ОСОБА_11 № 12/05 «Про призначення відповідальним» від 23.05.2017, згідно яких ОСОБА_11 призначено відповідальним за дотримання санітарних і пожежних норм, охорону праці при проведенні робіт та за саме проведення робіт по капітальному ремонту м`якої покрівлі будівлі «Головний корпус» ЕТАП № 2 КУ «СМКЛ № 1» по вул. 20 років Перемоги, 13, м. Суми. Найманими працівниками при проведенні робіт були ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 ;

- наказ ФОП ОСОБА_11 від 26.05.2017 «Про призначення вихідного дня робочим днем», згідно якого 27.05.2017 було оголошено робочим днем для працівників ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 ;

- документи, які підтверджують, що загальний стаж покрівельника будівельного у ОСОБА_20 становив близько 10 років;

- документи, які підтверджують, що після оформлення договору від 26.04.2017 між ФОП ОСОБА_11 та ОСОБА_20 останньому був проведений первинний, вступний та цільовий інструктажі з охорони праці, під час яких були роз`яснені Інструкція № 1 з охорони праці для покрівельника будівельного, Інструкція № 2 з охорони праці при виконанні робіт на висоті та Інструкція № 4 з охорони праці по експлуатації запобіжних пасків;

- медичні довідки, з яких вбачається, що ОСОБА_20 придатний до роботи покрівельника будівельного;

- показання свідка ОСОБА_19 , згідно яких 27.05.2017 зранку він разом з ОСОБА_11 та членами бригади, зокрема з ОСОБА_20 , прибули на місце виконання робіт до «СМКЛ № 1». Він разом з ОСОБА_20 отримали завдання від ОСОБА_11 розібрати зовнішній карниз на даху лікарні. Перед початком робіт ОСОБА_11 видав їм запобіжні пояси та будівельні каски, провів інструктаж з техніки безпеки, зокрема розповів, як потрібно користуватися запобіжними поясами. ОСОБА_20 раніше вже виконував аналогічну роботу та вмів користуватися запобіжним поясом. Він працював разом з ОСОБА_20 , а інші члени бригади виконували свою роботу на деякій відстані. Спочатку ОСОБА_20 працював в касці, а потім зняв її. Близько 15:00 ОСОБА_20 сам відстебнув карабін запобіжного поясу від захисної огорожі покрівлі та почав перелазити, але не втримався та зірвався з даху і впав на землю;

- показання свідка ОСОБА_16 , згідно яких 26.05.2017 він та інші члени бригади пройшли письмовий інструктаж з техніки безпеки. 27.05.2017 ОСОБА_11 проводив усний інструктаж, всі отримали запобіжні пояси та каски, зокрема він бачив, що ОСОБА_20 одягав каску. ОСОБА_20 і ОСОБА_19 повинні були розбирати карниз. Як впав ОСОБА_20 з даху він не бачив;

- показання свідка ОСОБА_18 , згідно яких ОСОБА_11 проводив інструктаж з техніки безпеки 26.05.2017, 27.05.2017, зокрема, що при роботі потрібно пристебнутися до захисної огорожі і відстебнутися дозволено тільки тоді, коли вже переліз через захисну огорожу. Він не бачив як ОСОБА_20 впав з даху;

- показання свідка ОСОБА_17 , який надав аналогічні показання;

- потерпіла ОСОБА_21 та свідки ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 надали показання, з яких убачається, що вони не були очевидцями події;

- висновок судово-медичної експертизи № 438/318 від 20.06.2016, згідно якого смерть ОСОБА_20 наступила внаслідок сполученої травми тіла з руйнуванням черепа та головного мозку, гострої серцево судинної недостатності;

- свідоцтво про смерть від 14.06.2017 та лікарське свідоцтво про смерть № 32ц1 від 29.05.2017;

- протокол огляду від 27.05.2017 з додатками, якими зафіксовано місце події;

- експертний висновок з питань охорони праці та промислової безпеки № 059.03.1.11-1832.17 від 09.11.2017, згідно якого монтажний пояс безпеки зав. № 0600 з металевим ланцюгом та карабіном не відповідає вимогам законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки;

- акт проведення спеціального розслідування та акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 30.11.2017, згідно яких основною причиною настання нещасного випадку є допуск до роботи без навчання та перевірки знань з охорони праці, супутніми причинами є відсутність або неякісне проведення інструктажу та відсутність медичного обстеження (професійного відбору). Технічних причин не встановлено;

- акт перевірки № 05-34/217 від 12.06.2017 та припис № 05-35/220 від 14.06.2017, складені управлінням Держпраці у Сумській області відносно ФОП ОСОБА_11 ;

- висновок судової інженерно-технічної експертизи з охорони праці та безпеки життєдіяльності № 3800 від 07.06.2018, згідно якого кваліфікація ОСОБА_20 не відповідала характеру робіт, що ним виконувались 27.05.2017. Організаційними причинами настання 27.05.2017 нещасного випадку є: незадовільне функціонування системи управління охороною праці ФОП ОСОБА_11 ; відсутність або неякісне проведення інструктажу; недоліки по проведенню навчання та перевірці знань з охорони праці при проведенні робіт підвищеної небезпеки ОСОБА_20 ; відсутність або неякісне проведення медичного огляду. Перелік вимог нормативно-правових актів, невиконання яких допущено при виконанні покрівельних робіт ФОП ОСОБА_11 знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням нещасного випадку, що стався з ОСОБА_20 . З технічної точки зору, як дії ФОП ОСОБА_11 , так і покрівельника ОСОБА_20 перебувають у прямому причинному зв`язку з подією нещасного випадку.

Суд першої інстанції дослідив зазначені докази, перевіривши доводи обвинувачення та захисту, забезпечивши сторонам кримінального провадження передбачені КПК умови для реалізації їхніх процесуальних прав і виконання ними процесуальних обов`язків, та, витлумачивши, як того і вимагає процесуальний закон, усі сумніви на користь обвинуваченого, виправдав ОСОБА_11 у зв`язку з недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам і матеріалам кримінального провадження, належним чином умотивовані та ґрунтуються на досліджених у суді першої інстанції доказах, які за клопотанням прокурора частково повторно досліджені і судом апеляційної інстанції (ч. 3 ст. 404 КПК).

Зокрема, положення ст. 17 КПК констатують, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ст. 22 КПК).

В кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати у світлі п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободі 1950 р. (Далі - Конвенція), що, крім іншого, вимагає щоб тягар доказування лежав саме на стороні обвинувачення (рішення ЄСПЛ від 13.01.2005 у справі «Капо проти Бельгії» (заява № 42914/98).

Дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК, сторона обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Положеннями ч. 1 ст. 337 КПК визначено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Як зазначено вище, ОСОБА_11 пред`явлене обвинувачення в тому, що він, будучи особою, зобов`язаною дотримуватись правил безпеки під час проведення робіт з підвищеною небезпекою, допустив порушення цих правил, а саме, незадовільне функціонування системи управління охороною праці, відсутність або неякісне проведення інструктажу, недоліки по проведенню навчання та перевірці знань з охорони праці при проведенні робіт підвищеної небезпеки, відсутність або неякісне проведення медичного огляду, що спричинило загибель людини, і які знаходяться в причинному зв`язку з такими наслідками.

Диспозицією ч. 2 ст. 272 КК передбачена відповідальність за порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, якщо це порушення спричинило загибель людей або інші тяжкі наслідки.

Основним безпосереднім об`єктом злочину є безпека виконання робіт з підвищеною небезпекою, а додатковим обов`язковим об`єктом - життя та здоров`я особи.

Об`єктивна сторона злочину характеризується: 1) діянням - порушенням правил безпеки підчас виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві або будь-якому підприємстві, 2) наслідками у виді загибелі людей чи інших тяжких наслідків; 3) причинним зв`язком між діянням і наслідками. Крім того, обов`язковими ознаками об`єктивної сторони складу цього злочину є обстановка і місце його вчинення.

Причинний зв`язок у цьому злочині має складний характер. Такий зв`язок складається, принаймні, з двох ланок: а) між дією або бездіяльністю, яка полягає в порушенні правил безпеки при виконанні робіт з підвищеною небезпекою, та виникненням або активізацією шкідливих, потенційно небезпечних факторів (тих, які створюють поки що абстрактну небезпеку заподіяння шкоди); б) між виникненням абстрактної небезпеки та наслідками, вказаними в ч. 1 або ч. 2 ст. 272 КК. Отже причинний зв`язок можна констатувати лише тоді, коли встановлено обидві ланки (ланцюги) причинності.

Суб`єктивна сторона злочину визначається ставленням винного до наслідків і характеризується необережністю.

Що стосується об`єктивної сторони пред`явленого ОСОБА_11 обвинувачення в частині відсутності або неякісного проведення медичного огляду, то воно спростовується дослідженими доказами, з яких вбачається, що перед укладанням трудового договору ОСОБА_20 проходив медичні огляди, за результатами яких були видані відповідні довідки про його придатність до роботи покрівельника будівельного.

Загальний стаж покрівельника будівельного у ОСОБА_20 становив близько 10 років. З ним були проведені первинний, вступний та кілька цільових інструктажів з охорони праці, зокрема у зв`язку з початком робіт по капітальному ремонту КУ «СМКЛ № 1», під час яких була, зокрема, роз`яснена Інструкція № 4 з охорони праці по експлуатації запобіжних пасків. В день події перед початком виконання робіт ОСОБА_11 роз`яснив ОСОБА_20 техніку безпеки, що підтверджують показаннями свідків.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про недоведеність того, що загибель ОСОБА_20 сталася внаслідок недостатньої кваліфікації останнього, відсутності чи неякісного проведення інструктажу або внаслідок недоліків по проведенню навчання та перевірці знань з охорони праці при проведенні робіт підвищеної небезпеки, оскільки останньому був відомий порядок користування пасками безпеки, якими він користувався на протязі 10 років, як не доведено і того, що проведення інструктажів чи навчань виключило б легковажне відношення ОСОБА_20 до правил безпеки.

Суд першої інстанції навів мотиви неврахування висновку судової інженерно-технічної експертизи з охорони праці та безпеки життєдіяльності № 3800 від 07.06.2018 в частині того, що довжина металевого ланцюга монтажного паска безпеки зав. № 0600 без застосування страхувальних канатів при виконанні покрівельних робіт обмежувала ОСОБА_25 у виборі безпечних прийомів роботи, так як не конкретизовано в чому саме обмежувала роботу ОСОБА_20 довжина металевого ланцюга. При цьому, відсутні висновки про те, чи заважала довжина ланцюга монтажного паска безпеки ОСОБА_20 перелізти через металеву огорожу.

Вказаний висновок також не узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_19 , згідно яких певний час ОСОБА_20 працював, тобто довжина ланцюга йому не заважала. Під час роботи він був пристебнутий до металевої огорожі, а відстебнувся тільки коли перелазив металеву огорожу, і не для виконання того чи іншого завдання щодо ремонту покрівлі, а вже після того як завершив роботу та хотів перелізти через огорожу щоб відпочити.

25.05.2017 комісія, що складалася зі спеціалістів від КУ «СМКЛ № 1» та ФОП ОСОБА_11 провели огляд та обстеження покрівлі, за наслідком якого склали акт, під час якого визначили, зокрема, заходи безпеки при виконанні робіт. Згідно висновку комісії додаткова огорожа не потрібна, покрівельне пожежне огородження може бути використане як місце, до якого можливо закріпити металеві ланцюги монтажних поясів безпеки за допомогою карабіну, в яких працівники будуть виконувати роботи на краю даху.

Також судом спростовані твердження обвинувачення про те, що кваліфікація ОСОБА_20 не відповідала характеру робіт, що ним виконувались 27.05.2017, оскільки стаж роботи покрівельника будівельного у ОСОБА_20 складав близько 10 років, він проходив необхідні інструктажі. При цьому, оскільки всі наймані працівники станом на 27.05.2017 мали стаж роботи покрівельника будівельного понад 3 роки, то стажування не проводилося, тому не було порушено п. 7.1 наказу Держкомітету України з нагляду за охороною праці від 26.01.2005 № 15 «Про затвердження Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці та переліку робіт з підвищеною небезпекою» щодо необхідності стажування новоприйнятих працівників.

З огляду на викладене, стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_11 допустив порушення таких правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, які б знаходились в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, а саме, що безпосередньо через ці порушення ОСОБА_20 , будучи обізнаним з правилами техніки безпеки, від`єднав карабін від огородження та впав з криші.

Колегія суддів також погоджується з наведеними у вироку суду мотивами з приводу неможливості врахування висновку експертизи з питань охорони праці та промислової безпеки № 059.03.1.11-1832.17 від 09.11.2017, яким встановлено, що монтажний пояс безпеки зав. № 0600 з металевим ланцюгом та карабіном не відповідає вимогам законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки. Як на недоліки, у експертному висновку з питань охорони праці та промислової безпеки, зазначено про те, що не надано експлуатаційні документи виробника (паспорти та/або інструкції з експлуатації на вироби), що не відповідає вимогам п. 6.8 ДСТУ 7239:2011, а також те, що на поясі відсутні відмітки про проведення періодичних випробувань. Саме через ці зауваження був наданий висновок про невідповідність монтажного поясу безпеки з металевим ланцюгом та карабіном вимогам законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки.

Однак, згідно вказаного висновку монтажний пасок безпеки піддався випробуванню статичному навантаженню 400 кгс протягом 5 хв. Результат випробування задовільний. Тобто запобіжний пояс був справний, знаходився в нормальному технічному стані та придатний для експлуатації. Відповідність поясу безпеки критеріям безпеки підтверджується також сертифікатом перевірки типу, висновком державної санітарно-епідемологічної експертизи та декларацією про відповідність засобу індивідуального захисту вимогам Технічного регламенту.

Стороною обвинувачення не надано доказів, з яких би вбачалося, що відбувся розрив чи пошкодження поясу безпеки, а також що падіння особи відбулося внаслідок пошкодження поясу безпеки, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги прокурора не підлягають задоволенню.

Що стосується доводів апеляційної скарги представника потерпілої про відсутність на загиблому спецодягу та каски, то вони є неприйнятними, так як пред`явлене обвинувачення не містить посилань на ці обставини.

Також не заслуговують на увагу доводи відносно того, що суд повинен був за власною ініціативою викликати експерта для роз`яснення висновку з питань охорони праці та промислової безпеки в частині того, яким чином довжина ланцюга обмежувала роботу ОСОБА_20 , оскільки сторона обвинувачення та представник потерпілої не піддавали сумніву вказаний висновок та клопотань з приводу допиту експерта не заявляли, що відповідає принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Конституційний Суд України також зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ від 26.02.2019 № 1-р/2019).

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey). Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, обставин і фактів, які могли б вплинути на законність, вмотивованість та/чи обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, і які б не були досліджені чи належним чином не оцінені цим судом, під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, оскаржене судове рішення є законним, обґрунтованим і належним чином умотивованим, тому вирок суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, -

постановила:

Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 22.09.2020 відносно ОСОБА_26 залишити без змін, а апеляційні скарги представника потерпілого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_7 на цей вирок - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4