У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.12.2023 Справа №607/24613/23 номер провадження 1-кс/607/7381/2023

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 від 13.12.2023р., яке погоджене прокурором Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0000686 від 09.11.2023р. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Тернополя, громадянина України, із середньою освітою, пенсіонера, одруженого, на утриманні якого перебуває непрацездатна матір, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України,

-- за участю: прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 в межах кримінального провадження №0000686 від 09.11.2023р., звернувся із клопотанням, погодженим прокурором Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 без визначення застави, яке мотивуються наступним.

24.02.2022р. на усій території України введено воєнний стан на підставі Закону України № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», який продовжений по теперішній час.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у листопаді 2023 року, більш точного часу та дати на даний час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , який достовірно знав, що з 24.02.2022 на усій території України введено воєнний стан на підставі Закону України № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», прийняв рішення про особисте збагачення шляхом протиправного заволодіння майном свого знайомого ОСОБА_7 , а саме вимаганням в останнього грошових коштів.

Також, ОСОБА_5 знаючи про те, що ОСОБА_7 добровільно вказані кошти не надасть, оскільки жодних боргових зобов`язань між ними не існувало, прийняв рішення про те, що для досягнення його злочинної мети необхідно здійснити погрозу вбивством ОСОБА_7 та пошкодити майно його родичів шляхом вибуху, з метою спонукання останнього до виконання незаконної вимоги щодо передачі грошових коштів в сумі 85 000 доларів США.

Так, 09.11.2023 близько 03.00 год. ОСОБА_5 з метою подальшого сприйняття ОСОБА_7 погрози вбивством за реальність та дійсність реалізації цієї погрози у разі не виконання майбутньої вимоги, щодо передачі грошових коштів, перебуваючи біля подвір`я де проживає останній, а саме у АДРЕСА_2 , маючи невстановлений досудовим розслідуванням вибуховий пристрій, встановив його на асфальтне покриття, який в подальшому близько 03.15 год. від приведення його в дію некерованим способом вибухнув.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на вимагання грошових коштів в ОСОБА_7 , 09.11.2023 близько 03.23 год. ОСОБА_5 для забезпечення виконання ОСОБА_7 , майбутньої незаконної вимоги щодо передачі йому грошових коштів в сумі 85 000 доларів США, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підішов до автомобіля марки «Porsche Cayenne» н.з. НОМЕР_1 , який належить дружині сина ОСОБА_7 ОСОБА_8 та використовуючи саморобний вибуховий пристрій, який містить у своєму складі вибухову речовину тротил (тринітротолуол) встановив його на капот даного транспортного засобу та шляхом встановлення певного часу детонації привів його в дію. В подальшому, 09.11.2023 близько 03.40 год. встановлений ОСОБА_5 саморобний вибуховий пристрій вибухнув, в результаті чого пошкодив автомобіль марки «Porsche Cayenne» н.з. НОМЕР_1 , чим спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду у сумі 101782, 23 гривень.

Надалі ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що реалізувати свій злочинний умисел, спрямований на вимагання грошових коштів в ОСОБА_7 з погрозою вбивством самостійно не змозі, у другій декаді листопада 2023 року, точної дати та місця досудовим розслідуванням не встановлено, до вказаної злочинної діяльності залучив невстановлену досудовим розслідуванням особу. Продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на вимагання грошових коштів, 07.11.2023 у вечірню пору доби, невстановлена досудовим розслідуванням особа, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , з метою протиправного заволодіння майном ОСОБА_7 , використовуючи мобільний телефон з номером мобільного телефону оператора стільникового зв`язку НОМЕР_2 за допомогою месенджера «Viber» надіслала смс-повідомлення, у якому, погрожуючи подальшим вбивством ОСОБА_7 , висунула вимогу останньому щодо передачі їм грошових коштів у сумі 85 00 доларів США, що відповідно курсу Національного банку України становить 3118701 гривень.

Таким чином, згідно зібраних доказів, органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України (в редакції Закону № 2117-IX від 03.03.2022), тобто у вимозі передачі чужого майна, з погрозою вбивства та насильства над потерпілим та його близькими родичами, пошкодження їхнього майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Окрім цього, у листопаді 2023 року, більш точного часу та дати на даний час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , який достовірно знав, що з 24.02.2022 на усій території України введено воєнний стан на підставі Закону України №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», прийняв рішення про особисте збагачення шляхом протиправного заволодіння майном свого знайомого ОСОБА_7 , а саме вимаганням в останнього грошових коштів.

Також ОСОБА_5 , знаючи про те, що ОСОБА_7 добровільно вказані кошти не надасть, оскільки жодних боргових зобов`язань між ними не існувало, прийняв рішення про те, що для досягнення його злочинної мети необхідно здійснити погрозу вбивством ОСОБА_7 та пошкодити майно його родичів шляхом вибуху з метою спонукання останнього до виконання незаконної вимоги щодо передачі грошових коштів в сумі 85 000 доларів США.

Так, 09.11.2023 близько 03.23 год. ОСОБА_5 для забезпечення виконання ОСОБА_7 майбутньої незаконної вимоги щодо передачі йому грошових коштів в сумі 85 000 доларів США, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підішов до автомобіля марки «Porsche Cayenne» н.з. НОМЕР_1 , який належить дружині сина ОСОБА_7 ОСОБА_8 та використовуючи саморобний вибуховий пристрій, який містить у своєму складі вибухову речовину тротил (тринітротолуол), встановив його на капот даного транспортного засобу та шляхом встановлення певного часу детонації привів його в дію. В подальшому, 09.11.2023 близько 03.40 год. встановлений ОСОБА_5 саморобний вибуховий пристрій вибухнув, в результаті чого пошкодив автомобіль марки «Porsche Cayenne» н.з. НОМЕР_1 , чим спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду у сумі 101782, 23 гривень.

Тому, органом досудового розслідування, ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України (в редакції Законів №767-VII від 23.02.2014, №2617-VIII від 22.11.2018), тобто в умисному пошкодженні чужого майна, вчинене шляхом вибуху.

Поряд з цим, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах місці та часі, ОСОБА_5 без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав бойовий припас, а саме оборону осколкову ручну гранату Ф-1, яку почав зберігати за місцем свого проживання, а саме у квартирі АДРЕСА_3 . Однак, 12.12.2023 в період часу з 14.12 год. по 18.43 год. в ході санкціонованого обшуку у квартирі АДРЕСА_3 , було виявлено та вилучено бойовий припас, а саме оборону осколкову ручну гранату Ф-1, яку ОСОБА_5 без передбаченого законом дозволу, придбав та зберігав.

Своїми незаконними діями ОСОБА_5 порушив вимоги п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» за № 901-VIII від 23.12.2015, Постанови Верховної Ради України № 2471-ХІІ від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», «Положення про дозвільну систему» № 576 від 12.10.1992 (із змінами та доповненнями) та Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998.

Органом досудового розслідування на підставі зібраних доказів, ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (в редакції Закону №2150-ІХ від 24.03.2022), тобто у незаконному придбанні, зберіганні та носінні бойових припасів, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

12 грудня 2023 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України в ході проведеного обшуку.

13 грудня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України.

У клопотанні зазначено, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме протоколами оглядів місця події за адресою АДРЕСА_2 та АДРЕСА_4 , від 09.11.2023; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколами допиту свідка ОСОБА_7 ; висновками експертів № СЕ-19/120-23/12060-ФХВР від 22.11.2023, № СЕ-19/120-23/12061-ФХВР від 22.11.2023, № СЕ-19/114-23/22628-БД від 29.11.2023, № СЕ-19/114-23/23915-БД від 07.12.2023; № СЕ-19/120-23/13067 ВТХ; протоколами про наслідки проведення негласних слідчих (розшукових) дій негласне отримання зразків необхідних для порівняльного дослідження відносно ОСОБА_5 ; протоколами про наслідки проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо, відеоконтроль особи ОСОБА_5 ; протоколом обшуку за адресою АДРЕСА_1 і долученими в судовому засіданні прокурором додатковими доказами: протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 13.12.2023р.; заявою ОСОБА_9 від 13.12.2023р. про надання для огляду мобільного телефону; протоколом огляду предмету від 13.12.2023р., а саме мобільного телефону ОСОБА_9 .

Слідчий у клопотанні зазначає і підтримується в судовому засіданні прокурором, що відповідно до ст. 177 КПК України підставою для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, яке є особливо тяжким злочином, за ч. 2 ст. 194 КК України і за ч. 1 ст. 263 КК України, які є тяжкими злочинами.

Метою застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчиненні злочини, зважаючи на санкцію інкримінованих статей; незаконно впливати на потерпілого та свідків, які йому відомі у цьому ж кримінальному провадженні; знищити або спотворити речі, предмети, які можуть бути речовими доказами та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вищевикладене свідчить про неможливість запобігання наявним ризикам, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, забезпечення належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та його належну поведінку, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Також, враховуючи ті обставини, що ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий і тяжкий злочин із погрозою застосування насильства, прокурор просить при вирішенні клопотання не визначати розмір застави.

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, яка підтримала клопотання, з наведених у ньому підстав та доповнень, наданих при його розгляді, підозрюваного та захисника, які заперечили відносно клопотання, мотивуючи не обґрунтованою підозрою, оскільки доказами не підтверджено причетність ОСОБА_5 до кримінальних правопорушень, не підтвердженням вчинення погроз підозрюваним або ж інших дій, які класифікуються прокурором як вимагання, а також підозра у вчинені кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України не підтверджена ніякими доказами, оскільки не встановлено приналежність предмету саме підозрюваному, докази були зібрані за відсутності процесуальних документів, які б надавали право проводити слідчі (розшукові) дії, а тому, враховуючи особу ОСОБА_5 , просять застосувати запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням чи обмеження волі або ж визначити заставу на мінімальному рівні в разі обґрунтованості клопотання на думку слідчого судді, приходить до висновку, що клопотання старшого слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно задовольнити, відмовивши при цьому в задоволенні клопотання підозрюваного і захисника, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан; вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Частина 2 статті 177 цього Кодексу передбачає, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється обвинувачується.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграф 1 (с) Конвенції, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин». Існування «обґрунтованої підозри» розглядається як необхідна, а при первісному обранні навіть іноді неодмінна і достатня підстава для арешту.

Таким чином, під достатніми доказами відносно акту повідомлення особи про підозру слід розуміти достовірні відомості, зібрані, перевірені і оцінені слідчим, прокурором у встановленому законом порядку, які в своїй сукупності приводять до єдиного висновку на даний момент розслідування про те, що конкретна особа вчинила кримінальне правопорушення, яке передбачене КК України, і не підлягає звільненню від відповідальності за нього. При цьому, повідомлення особи про підозру, повинно базуватися не на простій сукупності доказів, а на їх системі. Якщо немає системи доказів, а є лише окремі докази винуватості, що не узгоджуються з іншими, значить не можна приймати рішення про повідомлення особи про підозру.

Обґрунтованість повідомлення про підозру означає, що кожне положення, сформульоване в ній, ґрунтується на зібраних доказах.

Так, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, санкція якого встановлює покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, а також у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 194 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді від трьох до десяти років. При цьому, підозра у вчиненні ОСОБА_5 вказаних кримінальних правопорушень підтверджується оголошеними та дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності, які долучені слідчим до клопотання.

Вказані докази в даному випадку є достатніми при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу, виходячи із системного аналізу зібраних доказів.

Посилання в судовому засіданні захисника на необґрунтованість підозри, незаконність проведення слідчих (розшукових) дій, відсутність доказів, які б вказували про вчинення ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень із викладеними у повідомленні про підозру обставинами, спростованні матеріалами клопотання, наданими і дослідженими в судовому засіданні обґрунтуваннями прокурора щодо їх зібрання та допустимості згідно вимог КПК України.

При цьому необхідно відзначити, що на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Водночас, вивченням особи ОСОБА_5 встановлено, що він має постійне місце проживання та реєстрації, одружений, утримує непрацездатну матір, не працевлаштований, є пенсіонером, раніше не судимий.

Ризиком того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він, усвідомлюючи міру покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

Ризиком того, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого, свідків є те, що він, знаючи потерпілого і свідків, шляхом особистої погрози або через інших осіб може схиляти їх до дачі неправдивих показів, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за ч. 4 ст. 189 КК України і тяжкого злочину за ч. 2 ст. 194 КК України із погрозами застосуванням насильства, поєднаних способом вчинення шляхом вибуху, який є загальнонебезпечним способом, а обставини їх вчинення свідчать про підвищену суспільну небезпечність його особи по відношенню до потерпілого та громадян.

Вищевказані обставини дають підстави вважати, що з урахуванням особи ОСОБА_5 та його поведінки, обставин вчинення кримінальних правопорушень, які носять підвищену суспільну небезпеку для потерпілого та громадян, у випадку незастосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання підозрюваному іншого більш м`якого запобіжного заходу, про що клопоче підозрюваний та захисник, існують ризики, що підозрюваний, зважаючи на санкцію кримінальних правопорушень, у якому останній підозрюється, зможе переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого і свідків у кримінальному провадженні, знищити, сховати, спотворити предмети, речі, які використовувалися при вчиненні кримінальних правопорушень, які можуть бути речовими доказами і наявність яких встановлюється та перешкоджати кримінальному провадженню.

Крім цього, приймаючи до уваги особу підозрюваного, обставини, за яких було вчинене кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 189 і за ч. 2 ст. 194 КК України по відношенню до потерпілого, які встановленні під час розгляду клопотання, керуючись наданим ч. 4 ст. 183 КПК України правом слідчий суддя вважає, що в даному випадку при доведеності прокурором обґрунтованості клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави у кримінальному провадженню в даному випадку відповідає обставинам вчинених кримінальних правопорушень, враховуючи при цьому резонанс вчиненого, умови на території України, в яких вони були вчинені і на даному етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує таке втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 205, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотанні сторони захисту про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі або ж визначення застави відмовити.

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 від 13.12.2023р., яке погоджене прокурором Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0000686 від 09.11.2023р. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Датою закінчення строку дії ухвали вважати 00 год. 00 хв. 09 лютого 2024 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебува є під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1