Справа № 345/4150/23
Провадження № 11-кп/4808/581/23
Категорія ч. 1 ст. 309 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000402 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 вересня 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, розлученого, на утриманні одна неповнолітня дитина, інвалід ІІІ групи, не працюючого, відповідно до ст. 89 КК України не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ст. 126-1, ст. 390-1, ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 150 годин громадських робіт;

- за ст. 126-1 КК України у виді 5 (п`ять) місяців арешту;

- за ст. 390-1 КК України у виді 4 (чотири) місяців арешту;

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання ОСОБА_8 5 (п`ять) місяців арешту.

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

Захисник ОСОБА_11 в апеляційній скарзі просить вирок суду змінити та призначити ОСОБА_8 покарання, що не буде пов`язане із позбавленням волі.

Сторона захисту із вказаним вироком суду в частині призначення покарання не погоджується, та вважає його занадто жорстким та таким, що винесений в результаті неповного з`ясування судом першої інстанції обставин по справі, а саме: даних, що характеризують особу, обвинуваченого, а також даних, що можуть пом`якшувати покарання. Зазначає, що суд першої інстанції під час визначення обставин, що пом`якшують покарання, врахував тільки визнання вини ОСОБА_8 , однак, не врахував іншу важливу обставину, а саме те, що вчинення кримінального правопорушення відбулося внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин (п. 5 ч. 1 ст. 66 ККУ країни). Вказує, що обвинувачений ОСОБА_8 перебуває на «Д» обліку у лікаря-психіатра та на профілактичному обліку у лікаря-нарколога, являється інвалідом 3 групи, а також має розлади здоров?я, що сталися з`являтися в останнього внаслідок його перебування на війні проти російської федерації. Також зазначає, що на утриманні ОСОБА_8 перебуває малолітня дитина. Звертає увагу, що ОСОБА_8 добровільно на початку війни пішов захищати Україну, що підтверджується довідкою №1834убд від 31.07.2023 року, виданою військовою частиною НОМЕР_1 , відповідно до якої вже з 01.03.2022 року ОСОБА_8 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в с. Прибужани, с. Возсіятське, с. Баштанка, с.Костянтинівка, с. Піски, с. Христофорівка, с. Добра Криниця, с. Березнегувате Миколаївської області. Згідно інформації, вказаної в самій довідці, вона є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій. Тобто, суд першої інстанції не врахував таку важливу обставину під час визначення міри покарання. Вказує, що з 23 жовтня 2023 року ОСОБА_8 влаштувався на роботу вантажником до ФОП ОСОБА_12 , та отримав позитивні характеристики, що підтверджуються записами в трудовій книжці та характеристикою, наданою роботодавцем. Також, звертає увагу на складні життєві обставини ОСОБА_8 , а саме: погіршення стану здоров`я, смерть рідного брата, розлучення з дружиною. Підсумовує, що враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень ОСОБА_8 , відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність щонайменше трьох обставин, що пом`якшують покарання, враховуючи особу обвинуваченого та його заслуги перед Україною, суд обрав надто жорстоке покарання обвинуваченому ОСОБА_8 .

Суд першої інстанції встановив, що обвинувачений ОСОБА_8 заподіяв умисні легкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 , а також вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою перебуває в сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_13 та умисне невиконання обмежувальних приписів, а також незаконно придбав та незаконно зберігав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, без мети збуту.

Кримінальні правопорушення вчинено при наступних обставинах.

ОСОБА_8 29.05.2023 близько 16:20 год., прийшов до приміщення квартири АДРЕСА_2 , де проживає батько його колишньої дружини - ОСОБА_10 , із яким вступив у словесний конфлікт, який виник на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних відносин.

В ході вказаного конфлікту у ОСОБА_8 виник протиправний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

З метою реалізації свого протиправного умислу ОСОБА_8 , всупереч вимогам ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», діючи умисно, на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних відносин, з метою умисного спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи їх настання, умисно, наніс два удари кулаком правої руки в ділянку голови та один удар тією ж рукою у потиличну ділянку голови ОСОБА_10 .

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: садна в лівій виличній ділянці, крововиливу в слизову оболонку лівої щоки, які згідно висновку експерта від 16.06.2023 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Окрім цього, Рішенням Калуського міськрайонного суду від 01.06.2023 видано обмежувальний припис, яким ОСОБА_8 , заборонено: перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_13 за адресою АДРЕСА_3 ; наближатися ближче 100 метрів до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування постраждалої ОСОБА_13 ; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_13 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_8 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; вести листування, телефонні переговори (в тому числінадсилати смс-повідомлення) з ОСОБА_13 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 6 (шість) місяців, яке підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ч. 4 ст. 350-6 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

06.06.2023 ОСОБА_8 роз`яснено зміст рішення Калуського міськрайонного суду від 01.06.2023 про видачу обмежувального припису та одночасно роз`яснено, що за умисне невиконання обмежувального припису передбачена кримінальна відповідальність за ст. 390-1 КК України.

ОСОБА_8 , будучи ознайомлений із рішенням Калуського міськрайонного суду від 01.06.2023, в якому встановлено обмежувальні приписи, не маючи наміру дотримуватися їх, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ст.129, 129-1 Конституції України, згідно з якими судові рішення є обов`язковими для виконання на всій території України, достовірно знаючи, що йому заборонено: перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_13 за адресою АДРЕСА_3 ; наближатися ближче 100 метрів до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування постраждалої ОСОБА_13 ; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_13 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_8 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати смс-повідомлення) з ОСОБА_13 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 6 (шість) місяців, діючи умисно, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, порушуючи обмежувальний припис, 07.06.2023 близько 15:30 год. прийшов до квартири АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_13 наближаючись ближче 100 м. та перебуваючи в місці проживання останньої по АДРЕСА_3 , вчинив із нею словесний конфлікт, чим умисно не виконав встановлений рішенням суду обмежувальний припис, який був до нього застосований.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи умисно, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання,15.06.2023 близько 08:10 год. знову прийшов до квартири АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_13 наближаючись ближче 100 м. та перебуваючи в місці проживання останньої по АДРЕСА_3 , вчинив із нею конфлікт, чим умисно не виконав встановлений рішенням суду обмежувальний припис, який був до нього застосований.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи умисно, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, 05.07.2023 близько 15:50 год. знову прийшов до квартири АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_13 , наближаючись ближче 100 м. та перебуваючи в місці проживання останньої по АДРЕСА_3 , вчинив із нею словесний конфлікт, чим умисно не виконав встановлений рішенням суду обмежувальний припис, який був до нього застосований.

В подальшому, ОСОБА_8 перебуваючи на профілактичному обліку у секторі превенції Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області як «кривдник», в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно, протягом тривалого часу, по місцю проживання своєї колишньої дружини ОСОБА_13 , що за адресою: АДРЕСА_3 , систематично вчиняв по відношенню до останньої психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні, що погіршило якість її життя, із супроводженням відчуття глибокого душевного страждання, поєднаного з формуванням внутрішнього психологічного конфлікту та заподіяло шкоду її психологічному здоров`ю.

В результаті протиправних дій, які мали місце 10.03.2023, 12.03.2023, 30.03.2023 ОСОБА_8 постановою Калуського міськрайонного суду від 22.05.2023, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, за вчинення протиправних дій, які мали місце 29.04.2023 ОСОБА_8 , постановою Калуського міськрайонного суду від 22.05.2023, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За вчинення протиправних дій, які мали місце 22.04.2023 постановою Калуського міськрайонного суду від 24.05.2023 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_8 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і, продовжуючи свою протиправну поведінку, знову вчинив домашнє насильство щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_13 , що призвело до її психологічного страждання та погіршення якості життя потерпілої.

Зокрема, 18.05.2023 близько 21:00 год. ОСОБА_8 , за місцем проживання своєї колишньої дружини ОСОБА_13 , а саме в АДРЕСА_3 , вчинив конфлікт із останньою, в ході якого її ображав, виловлювався в ї сторону нецензурними словами, погрожував фізичною розправою внаслідок чого була завдана шкода її психологічному здоров`ю.

Також, 09.06.2023 близько 13:00 год. ОСОБА_8 , за місцем проживання своєї колишньої дружини ОСОБА_13 , а саме в АДРЕСА_3 , вчинив конфлікт із останньою, в ході якого ображав її нецензурними словами та погрожував фізичною розправою внаслідок чого була завдана шкода її психологічному здоров`ю.

Отже, вказаними насильницькими діями ОСОБА_8 у період з березня 2023 року по 09 червня 2023 року систематично заподіював своїй колишній дружині ОСОБА_13 психологічні страждання, що виражались у словесних образах, погрозах фізичною розправою, приниженні її честі та гідності, що неодноразово викликало у потерпілої побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість та нездатність захистити себе, а також завдали шкоди її психічному здоров`ю.

Окрім цього, 05.07.2023 близько 15:00 год., ОСОБА_8 перебуваючи в м. Калуш, Калуської ТГ Калуського району, по вул. Фегонівка, поблизу гаражного масиву, знайшов одни зіп-пакет із вмістом особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP. Усвідомлюючи, що у вказаному зіп-пакеті, міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP, ОСОБА_8 маючи умисел на незаконне придбання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP, без мети збуту, вирішив привласнити її.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне придбання психотропної речовини, без мети збуту, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи настання таких наслідків, взяв у руки 1 згорток із вмістом особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP, таким чином незаконно здійснив їх придбання. Після цього, ОСОБА_8 усвідомлюючи, що придбане ним являється особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP, маючи умисел на незаконне їх зберігання, без мети збуту, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи настання таких наслідків, поставив придбану ним особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, до кишені рюкзака, який мав при собі, таким чином, умисно, без мети збуту, незаконно здійснив її зберігання при собі.

05 липня 2023 року близько 15:30 год. ОСОБА_8 , перебуваючи в м. Калуш, по вул. Нечая, 1, був зупинений працівниками поліції та в подальшому добровільно видав працівникам поліції 1 зіп-пакет із вмістом особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP, яка згідно висновку експерта від 12.07.2023 є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) в загальній кількості 1,0246 грама.

Потерпіла ОСОБА_13 в судове засідання не з`явилася, про час та місце апеляційного розгляду повідомлена належним чином, заяв про розгляд апеляційної скарги за її участю та про відкладення розгляду до суду апеляційної інстанції не надходило.

Тому, оскільки згідно з ч. 4 ст. 405 КПК України це не перешкоджає проведенню розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути вказане кримінальне провадження за її відсутності.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 просили змінити вирок та призначити менш суворе покарання;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги;

- потерпілий ОСОБА_10 просив залишити вирок суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що її необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розгляд кримінального провадження проводився в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, відповідно фактичні обставини скоєного ОСОБА_8 , доведеність його вини та кваліфікація дій за статтею КК України, за якою він визнаний винуватим, у поданій апеляційній скарзі неоспорюється і апеляційним судом не перевіряється.

Сторона захисту в апеляційній скарзі посилається на невідповідність покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 судом першої інстанції, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого у зв`язку з його явною несправедливістю через суворість, тому суду апеляційної інстанції перевіряє оскаржений вирок в цій частині.

За приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 враховував: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень; дані про особу винного, його вік, стан здоров`я та те, що обвинувачений ОСОБА_8 числиться на «Д» обліку у лікаря-психіатра та на профілактичному обліку по наркоманії у лікаря-нарколога, являється інвалідом ІІІ групи, має місце реєстрації, де постійно проживає, раніше до кримінальної відповідальності притягався, згідно ст. 89 КК України не судимий.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції визнав визнання вини, а обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

З огляду на наведене, суд першої інстанції вважав за необхідне призначити ОСОБА_8 основне покарання за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень у виді арешту та, що таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Частинами 1 та 2 ст. 65 КК України визначено, що суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

За приписами ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Під час апеляційного розгляду судом апеляційної інстанції досліджені докази, що містять відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_8 .

Згідно копії Довідки №1834убд командира військової частина НОМЕР_1 ОСОБА_14 від 31 липня 2023 року (а.п. 86) ОСОБА_8 дійсно в період з 01 березня 2022року по 31 березня 2022 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 .

Відповідно до копії витягу з наказу командира військової частина НОМЕР_1 ОСОБА_14 від 29 грудня 2022 року №352 (а.п. 86, розворот) солдата ОСОБА_8 призвано по мобілізації до 1 кулеметного відділення кулеметного взводу роти вогневої підтримки 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.п. 89) ОСОБА_15 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 25 травня 2022 року складено відповідний актовий запис №743.

Згідно копії трудової книжки ОСОБА_8 НОМЕР_3 (а.п. 93) 23 жовтня 2023 року влаштувався вантажником до ФОП ОСОБА_12 та згідно характеристики ФОП ОСОБА_12 від 26 жовтня 2023 року (а.п. 93, розворот) ОСОБА_8 за час роботи зарекомендував себе як відповідальний і дисциплінованим працівник, який може проявити ініціативу і прийняти правильне рішення в питаннях, що стосуються професійної діяльності.

Відповідно до копії Акту затвердженого головою правління ОСББ від 24 жовтня 2023 року (а.п. 94) ОСОБА_8 спільно проживає з малолітнім сином ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 , не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого.

Суд апеляційної інстанції вважає, що виходячи із конкретних обставин та тяжкості кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , обставин, що пом`якшують покарання, думки прокурора та потерпілого, інших обставин по кримінальному провадженню, вважає за можливе змінити призначене покарання та призначити: за ч. 1 ст. 125 КК України - у виді 150 годин громадських робіт; за ст. 126-1 КК України - у виді 3 (трьох) місяців арешту; за ст. 390-1 КК України - у виді 2 (двох) місяців арешту; за ч. 1 ст. 309 КК України - у виді 1 (одного) місяця арешту.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що таке покарання відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання згідно з ст. ст. 50, 65 КК України - відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, відповідає принципу індивідуалізації.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 .

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 вересня 2023 року щодо ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125, ст. 126-1, ст. 390-1, ч. 1 ст. 309 КК України змінити в частині призначеного покарання.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ст. 126-1, ст. 390-1, ч. 1 ст. 309 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України - у виді 150 годин громадських робіт;

- за ст. 126-1 КК України - у виді 3 (трьох) місяців арешту;

- за ст. 390-1 КК України - у виді 2 (двох) місяців арешту;

- за ч. 1 ст. 309 КК України - у виді 1 (одного) місяця арешту.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_8 3 (три) місяці арешту.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, обвинуваченим у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5