В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/664/22

26 січня 2024 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі : головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю : секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани кримінальне провадження №0000054 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із вищою освітою, пенсіонера, розлученого, згідно зі ст.89 КК України раніше не судимого, громадянина України, за ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 вчинив крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.

Злочин скоєно за таких обставин.

ОСОБА_5 , близько 13 години 30 хвилин 30 червня 2022 року, перебуваючи неподалік магазину «Імперія», що на АДРЕСА_2 , побачив на лавці гаманець коричневого кольору. Відкривши вказаний гаманець, ОСОБА_5 виявив у ньому грошові кошти в сумі 850 гривень, а також документи на ім`я ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , скориставшись тимчасовою відсутністю власника гаманця та сторонніх осіб, а також тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, а також усвідомлюючи, що гаманець та грошові кошти належать комусь із відвідувачів магазину та розуміючи, що ця особа може повернутись за виявленими ним речами, щоб поновити контроль над своїм майном, таємно викрав із шкіряного гаманця грошові кошти в сумі 850 грн, які поставив до кишені своїх штанів. В той же час, з метою приховання вчиненої ним крадіжки, ОСОБА_5 передав гаманець продавцю магазину «Імперія», як знахідку.

Після вчинення крадіжки, ОСОБА_5 з викраденими грошовими коштами покинув місце скоєння кримінального правопорушення, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 850 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив викладені в обвинуваченні обставини та дав показання про те, що близько 13 години 30 хвилин 30 червня 2022 року перебував неподалік магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що на вул. Шевченка, 95 в селищі Богородчани, де на лавці побачив гаманець, який залишив хтось із відвідувачів магазину. Він взяв гаманець, витягнув гроші у сумі 850 грн, які поклав собі у кишеню, гаманець віддав продавцю магазину. Пізніше викрадені гроші він видав працівникам поліції у приміщенні відділення поліції.

Зазначив, що злочин вчинив через свій тяжкий психологічний стан, викликаний загибеллю на війні з російською федерацією в березні 2022 року свого сина ОСОБА_7 . На час розгляду справи у суді розуміє, що вчинив злочин та готовий нести кримінальне покарання.

Щиро розкаюється у тому, що сталося, не оспорює кваліфікацію інкримінованого йому діяння, просить суворо його не карати.

Крім повного визнання своєї вини, вина ОСОБА_5 повністю доведена сукупністю досліджених та перевірених у справі доказів, зокрема :

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 про те, що в обідній час 30 червня 2022 року він перебував біля магазину «Імперія», що на вул. Шевченка, 95 в селищі Богородчани, пив на лавці каву й випадково залишив свій гаманець. Близько 13 години 30 хвилин до нього зателефонувала продавець магазину «Імперія» ОСОБА_8 й повідомила, що відвідувачі магазину їй передали гаманець, який він залишив. Він разом із своїм товаришем ОСОБА_9 автомобілем останнього поїхали до магазину «Імперія», де продавець ОСОБА_8 повернула йому гаманець. Він виявив відсутність у гаманці коштів у сумі 850 грн, запитав про це продавця, яка повідомила, що гаманець їй дав ОСОБА_5 . Присутні у магазині люди показали напрямок, куди пішов ОСОБА_5 й вони з ОСОБА_9 поїхали за обвинуваченим. Через деякий час вони наздогнали ОСОБА_5 , він попросив повернути викрадені кошти, однак останній відмовив йому у поверненні грошей. Тоді вони всі поїхали в Богородчанське відділення поліції, де ОСОБА_5 добровільно видав гроші, які витягнув у нього з гаманця. До обвинуваченого не має претензій матеріального чи морального характеру й не наполягає на суворому його покаранні;

- показаннями свідка ОСОБА_8 , яка повідомила, що 30 червня 2022 року, як продавець магазину «Імперія», що на вул. Шевченка, 95 в селищі Богородчани, перебувала на робочій зміні. Близько 13 години 30 хвилин в магазин зайшов ОСОБА_5 , дав їй гаманець, при цьому повідомив, що знайшов його біля магазину. За документами в гаманці вона та інші присутні в магазині люди встановили власника - ОСОБА_6 . Вона зателефонувала потерпілому й попросила прийти забрати гаманець. Через деякий час прийшов потерпілий, якому вона віддала гаманець. При ній потерпілий виявив відсутність у гаманці коштів у сумі 850 грн;

- показаннями свідка ОСОБА_9 про те, що він возив ОСОБА_6 власним автомобілем до магазину «Імперія» забрати гаманець, який ОСОБА_6 там залишив. ОСОБА_6 забрав гаманець у продавця магазину й виявив відсутність грошей у сумі 850 грн. Присутні в магазині люди вказали на чоловіка, який приніс гаманець, та напрямок, куди він пішов від магазину. Вони з ОСОБА_6 поїхали вслід за обвинуваченим, на дорозі зустріли його й ОСОБА_6 запропонував тому повернути гроші. Оскільки обвинувачений відмовився їх повертати, вони всі поїхали у Богородчанське відділення поліції;

- відповідно до витягу з реєстру досудових розслідувань 01 липня 2022 року зареєстроване кримінальне провадження № 0000054 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та зазначено, що близько 13 години 30 червня 2022 року,неподалік магазину «Імперія», що на вул. Шевченка, 95 в селищі Богородчани, ОСОБА_10 , шляхом вільного доступу, викрав з гаманця ОСОБА_6 гроші в сумі 850 грн. (а.с.100);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30 червня 2022 року, яким зафіксоване звернення потерпілого ОСОБА_6 про викрадення з його гаманця, який він залишив біля магазину «Імперія», що на вул. Шевченка, 95 в селищі Богородчани, грошових коштів у сумі 850 грн (а.с.101);

- протоколом огляду місця події та фото таблицями до нього від 30 червня 2022 року, яким зафіксовано добровільну видачу ОСОБА_5 в приміщенні Богородчанського відділення поліції грошових коштів у сумі 850 грн (купюрами 500, 200, 100 та 50 грн), які він витягнув з гаманця біля магазину «Імперія» (а.с.103-110);

- протоколом перегляду відеозапису від 06 липня 2022 року, яким зафіксовано перегляд відеофайлів, добровільно наданих представниками магазину «Імперія». На відеозаписах видно, як ОСОБА_5 передає в руки продавцю гаманець (а.с.117-119).

Статтею 84 КПК передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з вимогами статті 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Слід зазначити, що чинний КПК не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку. Більше того, стаття 94 КПК визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На переконання суду всі наведені вище докази, які були досліджені в ході судового розгляду, отримані в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України, є належними, допустимими, достовірними, перебувають між собою у взаємозв`язку та в своїй сукупності є достатніми для твердження про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Беручи до уваги досліджені та перевірені у справі докази, суд вважає вину обвинуваченого доведеною, а його дії кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України як крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинену в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України інкриміноване обвинуваченому діяння відноситься до тяжкого злочину.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Суд враховує, що вчинене ОСОБА_5 діяння відноситься до тяжких злочинів, бере до уваги посередню характеристику обвинуваченого, а також те, що він є пенсіонером, на амбулаторному лікуванні у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, згідно зі ст.89 КК України вважається таким, що не має судимості, є особою, яка має пільги, встановлені законодавством для сімей загиблих ветеранів війни.

Суд бере до уваги також думку потерпілого, який не має до обвинуваченого претензій матеріального чи морального характеру й не наполягає на його суворому покаранні.

За наведених обставин, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Водночас загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України.

Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

Відповідно до п. 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Вирішуючи питання про вид і розмір покарання в кожному конкретному випадку, суд повинен визначати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, виходячи із сукупності всіх обставин вчинення злочину (форми вини, мотивів, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, ступеня участі кожного із співучасників у вчиненні злочину та ін.).

Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд вважає, що застосувавши ст.75 КК України, ОСОБА_5 слід звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з покладанням на нього обов`язків відповідно до ст.76 КК України. При цьому суд звертає увагу, що застосування ст.75 КК України входить до дискреційних повноважень суду, на чому наголошено Верховним Судом в постанові від 01.02.2018 року.

Призначення саме такого покарання, на думку суду, буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Запобіжний захід під час досудового розслідування ОСОБА_5 не обирався, з урахуванням вимог ст.176, 177 КПК України у суду відсутні підстави для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку, визначеному ст.100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст.370, 374 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України від відбування покаранняОСОБА_5 звільнити з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази : грошові кошти у сумі 850 грн (купюрами 500, 200, 100 та 50 грн) - повернути потерпілому ОСОБА_6 ; DVD-R диск з відеозаписами з відеокамери спостереження магазину «Імперія» - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Головуючий ОСОБА_1