Справа № 456/4023/23
Провадження № 1-кп/456/395/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию кримінальне провадження за № 0000227 від 24.07.2023 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стрия Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, пенсіонера, інваліда ІІ групи, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_5 23 липня 2023 року близько 18 год. 00 хв., перебуваючи в коридорному приміщенні свого будинку АДРЕСА_1 , на грунті особистих неприязних відносин, які виникли раптово в ході словесного конфлікту між ним та його дружиною ОСОБА_4 , підійшов до останньої та умисно кулаком правої руки наніс їй один удар в область носа.

В результаті неправомірних дій ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синців довкола обох очей, рани та синця спинки носа, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_5 умисно заподіяв легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

Правова позиція сторони обвинувачення.

Прокурор вважає встановленим те, що обвинувачений умисно спричинив потерпілій легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заявив клопотання, в якому просив не досліджувати докази щодо тих обставин, які не оспорюються, оскільки обвинувачений винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю.

Правова позиція потерпілої.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що 23.07.2023 близько 18:00 між нею та її чоловіком ОСОБА_5 за місцем їхнього проживання в АДРЕСА_1 виник словесний конфлікт, так як вона зробила йому зауваження з приводу зловживання алкогольними напоями, тоді ОСОБА_5 підійшов до неї та несподівано наніс їй один удар кулаком правої руки в область носа. Просить призначити йому покарання відповідно до закону.

Правова позиція сторони захисту.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся та надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, зокрема, про те, що 23.07.2023 близько 18:00 він повернувся додому від сусіда, між ним та його дружиною ОСОБА_4 виникла сварка, в ході якої він наніс їй один удар кулаком правої руки в область носа. Щиро розкаюється у вчиненому, просить вибачення в потерпілої, обіцяє такого більше не повторювати.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просить суд при призначенні покарання врахувати, що обвинувачений є пенсіонером, інвалідом ІІ групи, визнав себе винуватим, щиро розкаюється у вчиненому, просить вибачення в потерпілої.

Межі судового розгляду кримінального провадження.

Отримавши показання ОСОБА_5 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_5 та іншим учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, і судовий розгляд було обмежено допитом потерпілої, обвинуваченого та дослідженням документів, що стосуються особи обвинуваченого.

Висновки суду.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 в умисному спричиненні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тому кваліфікація дій обвинуваченого зач. 2 ст. 125 КК України є вірною.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Мотиви призначення покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема, у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, та призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, конкретний характер і ступінь участі обвинуваченого у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, спосіб вчинення кримінального правопорушення та його мотиви, поведінку обвинуваченого, який усвідомив протиправність своїх дій, щиро розкаявся, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, є пенсіонером, інвалідом II групи, на обліку в лікаря-нарколога не перебуває, знаходиться на обліку в лікаря-психіатра; відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 798 від 01.08.2023 на даний час ОСОБА_5 тяжким психічним розладом не страждає, виявляє стан ремісії параноїдної шизофренії з помірними змінами (дефектом) особистості; у період інкримінованих дій також тяжким психічним розладом не страждав, виявляв стан ремісії параноїдної шизофренії з помірними змінами (дефектом) особистості, який мав значний вплив у досліджуваній ситуації на раціональність прийняття рішень, передбачення наслідків своїх діянь та здатність регулювати свою поведінку, тому в період інкримінованих йому дій він не міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними; застосування примусових заходів медичного характеру не потребує; ознак алкогольної чи наркотичної залежності не виявляє; позитивно характеризується за місцем проживання; позицію потерпілої, яка просить призначити обвинуваченому покарання відповідно до закону; обставини, що пом`якшують покарання, якими, на думку суду, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, його щире каяття, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності та беручи до уваги всі вказані обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд дійшов переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, а тому необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання в межах санкції інкримінованої йому статті КК України у виді штрафу.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначити покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1