Справа № 522/8997/23
Провадження № 1-кп/522/2094/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2023 року Місто Одеса, Україна

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

провівши у відкритому судовому засіданні судовий розгляд судовий розгляд в порядку ч.3 ст. 323 КПК України у кримінальному провадженні №0000351 від 08.11.2022, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4

захисник - ОСОБА_5 ,

УСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

З початку 2015 року (більш точну дату досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_3 , підтримуючи злочинні наміри терористичної організації «Донецька народна республіка», діючи умисно, керуючись власними переконаннями, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення, а також впливу на прийняття рішень органами державної влади та органами місцевого самоврядування України, після захоплення влади бойовиками терористичної організації «ДНР», розуміючи протиправний характер своїх дій, маючи намір переховуватися від притягнення до кримінальної відповідальності за участь у масових заворушеннях під час трагічних подій у травні 2014 року в м. Одесі, від правоохоронних органів України, добровільно вступив до лав збройного формування терористичної організації «ДНР» «Центр підготовки Міністерства оборони ДНР», з пунктами дислокації підрозділу в АДРЕСА_2 .

Приймаючи участь в діяльності терористичної організації «ДНР», у складі збройного підрозділу «Центр підготовки Міністерства оборони ДНР», у період з початку 2015 року по 2018 рік, ОСОБА_3 здійснював збройний опір законним діям працівників правоохоронних органів України та Збройних Сил України, будучи військовослужбовцем розвідувального підрозділу вказаної терористичної організації та займаючи посаду стрільця. З урахуванням, відкритої збройної агресії РФ проти України підрозділи вказаної терористичної організації приймають участь спільно з Збройними силами РФ у т.зв. «спеціальній воєнній операції», метою якої є заволодіння територією України, знищення її територіальної цілісності та недоторканності.

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем розвідувального підрозділу так званого «Центру підготовки Міністерства оборони ДНР», був відповідальним за належне розвідувально-інформаційне забезпечення підрозділу, проведення контррозвідувальних заходів серед місцевого населення та безпосередньо учасників НЗФ, створював необхідні умови для виконання бойових завдань за призначенням, а також здійснення диверсійно-розвідувальної діяльності в районі проведення Антитерористичної операції/Операції Об`єднаних сил на території Донецької області проти підрозділів ЗС України.

Тим самим, ОСОБА_3 здійснював функції по забезпеченню правопорядку на території м. Донецьк (тимчасово окупована територія Донецької області) та їх околицях, переконуючи місцеве населення у легітимності злочинної діяльності самопроголошеної влади так званої «ДНР», законності і правомірності дій її членів, пропагуючи, таким чином, ідеологію тероризму, викликаючи страх у місцевого населення і органів місцевого самоврядування щодо розправи над ними у разі опору існуючому злочинному режиму.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 , умисно, з початку 2015 року по 2018 рік, перебуваючи у складі незаконного збройного формування терористичної організації «ДНР» так званого «Центр підготовки Міністерства оборони ДНР», приймав участь у злочинній діяльності терористичної організації «ДНР» на тимчасово окупованій території Донецької області.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.258-3 КК України: створення терористичної групи чи терористичної організації за кваліфікуючою ознакою: участь в терористичній організації.

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи обізнаним, що стосовно нього розпочато кримінальне провадження, винесено повідомлення про підозру, у судові засідання не з`явився. На судові повістки (оголошення), надані до газети «Урядовий кур`єр» не прибув без поважної причини.

Згідно ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 19 вересня 2023 кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, здійснюється відповідно до ч.3 ст.323 КПК України, в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia).

Суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 в об`ємі, встановленому вироком, повністю доведена сукупністю наступних досліджених у судовому засіданні доказів, які ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги досліджені у судовому засіданні.

Письмові докази:

- повідомлення УСБУ в Одеській області № 65/1/3/4133 від 07.11.2022 про виявлення в діях ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України;

- протокол огляду інформації від 28.09.2022, згідно із яким в мережі Інтернет оглянуто сторінку під назвою « ОСОБА_6 » у соціальній мережі «ВКонтакте», на якій містяться публікації із фотознімками та відеозаписами ОСОБА_6 , які містять висловлювання проти української державності, підтримують псевдоутворення так званої «Л/ДНР» та збройну агресію рф проти України. На опублікованих фотознімках містяться зображення ОСОБА_6 у військовій формі російського зразка із шевроном «Донецкая народная республіка. Полиция» із зображенням двоголового півня та прапору рф. На фотознімках поруч із ОСОБА_6 зображений його син - ОСОБА_3 у військовій формі з військовими нагородами, що підтверджує його участь у незаконному збройному формуванні терористичної організації «ДНР». До протоколу долучено фотознімки із вказаної сторінки ОСОБА_6 ;

- протокол огляду інформації від 12.04.2023, згідно із яким оглянуто інтернет сторінку під назвою « ОСОБА_3 » у соціальній мережі «Одноклассники», яка належить ОСОБА_3 . Установлено, що на так званій стіні (дошці оголошень) опубліковані фотознімки: ОСОБА_3 у військовій формі з військовими нагородами поруч з його батьком ОСОБА_6 , який також у військовій формі російського зразка із шевроном «Донецкая народная республіка та іншим невстановленим учасником терористичної організації; ОСОБА_3 у військовій формі російського зразка зі зброєю в руках разом із невстановленим учасником терористичної організації на броньованій бойовій машині; прапор т.зв. «ДНР». До протоколу долучено відповідні фотознімки;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.11.2022, згідно із яким свідок ОСОБА_9 на фото під № 2 впізнав ОСОБА_3 , як особу, який разом із батьком ОСОБА_6 перебуває на окупованій території Донецької області, де приймає участь у бойових діях проти Збройних Сил України;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.11.2022, згідно із яким свідок ОСОБА_10 на фото під № 2 впізнав ОСОБА_3 , як особу, яку він знає з дитинства. Свідок вказав, що ОСОБА_3 у 2014 року вступив до лав незаконного збройного формування терористичної організації «ДНР» та продовжує приймати участь у бойових діях у її складі;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.03.2023, згідно із яким ОСОБА_11 на фото під № 2 впізнала ОСОБА_3 , як особу, яка є її племінником. Після подій 2014 року він переїхав до тимчасово окупованій території Донецької області де вступив до лав незаконного збройного формування терористичної організації «ДНР» та продовжує приймати участь у бойових діях у її складі;

- протокол огляду мобільного телефону від 29.03.2023, у ході якого оглянуто мобільний телефон ОСОБА_11 та листування у встановленому у ньому меседжеві Телеграм. У месенджері Телеграм виявлено листування ОСОБА_11 із ОСОБА_6 . У своїх повідомленнях ОСОБА_6 неодноразово висловлюється проти української державності, підтримує псевдоутворення так званої «Л/ДНР» та збройну агресію рф проти України. Погрожує ОСОБА_11 розправою після приходу до м. Одеси у складі незаконного збройного формування. Також, у переписці ОСОБА_6 повідомляє, що її син воює на боці незаконного збройного формування проти Збройних Сил України;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.03.2023, згідно із яким свідок ОСОБА_12 на фото під № 2 впізнала ОСОБА_3 , як особу, яка є її племінником. Після подій 2014 року він переїхав до тимчасово окупованій території Донецької області де вступив до лав незаконного збройного формування терористичної організації «ДНР» та продовжує приймати участь у бойових діях у її складі;

- протокол огляду інформації від 12.04.2023, згідно із яким оглянуто інтернет сторінку сайту «МИРОТВОРЕЦ» із розділом ОСОБА_3 , на якій міститься наступна інформація: Дата рождения: ІНФОРМАЦІЯ_2 ; Страна: Украина. Адрес: АДРЕСА_1 ; Телефон: НОМЕР_1 ; Боевик НВФ ДНР; Позывной: ОСОБА_3; код ДРФО: НОМЕР_2. На оккупированной территории проживает по адресу: АДРЕСА_3 . Також, на сторінці містяться 19 фотознімків із зображенням ОСОБА_3 у військовій формі кольору «хакі» із військовими нагородами та автоматичною зброєю в руках. До протоколу долучено відповідні фотознімки;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.04.2023, згідно із яким свідок ОСОБА_13 на фото під № 2 впізнала ОСОБА_3 , як особу, яка є її племінником. У 2015 році за настановою батька він переїхав до м. Донецьк (тимчасово окупована територія України), де вступив до лав терористичної організації «ДНР». На сторінці ОСОБА_3 у соцмережі «Одноклассники» бачила його фотознімки у військовій формі зі зброєю у руках.

Крім того, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків:

-Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 знає давно, але не бачила його з 2013 року, він є сином її рідного брата, тобто її племінником. Вона з ним не спілкується. З братом відносини не дуже дружні. Від нього вона знає, що ОСОБА_3 воював у 2014р. на стороні так званої ДНР. Він жив у Донецьку ще до окупації. На початку повномасштабного вторгнення рф він написав їй, що перебуває у Каховці та скоро буде в Одесі на танку. В них різні політичні погляди, тому вона уникає із ним спілкування.

-Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 знає, його батько - її двоюрідний брат. Вона ніколи його не бачила, але спілкувалася з його батьком. Одного разу останній опублікував фото в мережі «Однокласники», де він із сином був зображений у військовій формі країни-терориста - рф. Починаючи із 2013 року вони мешкають у м.Донецьк. Після повномасштабного вторгнення рф батько ОСОБА_3 погрожував їй убивством чоловіка і сина, у випадку, якщо вони приєднаються до Збройних Сил України.

Наведені докази не мають між собою протиріч, є узгодженими та логічно правильними, а тому суд бере їх до уваги.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Неможливість проведення допиту обвинуваченого ОСОБА_3 , жодним чином не впливає на повноту судового розгляду і на переконання суду щодо доведеності «поза розумним сумнівом» винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину, оскільки сукупність безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів прямо і опосередковано свідчить про вчинення ним інкримінованого злочину.

Свідки вказали на ОСОБА_3 , як на особу, що приймала участь у терористичній діяльності так званої ДНР та країни терориста (рф). Їх показання узгоджуються із письмовими доказами.

Всі докази, досліджені безпосередньо судом, у своїй сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_3 , усвідомлював, що так звані "ДНР" та "ЛНР", діють на території України, незаконно саме як терористичні організації, та що їх учасники застосовують зброю, вчиняють терористичні акти, захоплення будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, вбивства людей, вибухи, підпали та інші дії, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної майнової шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, тощо, тривалий час приймав участь у терористичній організації. Після початку повномасштабного вторгнення країни-терориста - російської федерації, ОСОБА_3 прийняв активну участь у неспровокованій збройній агресії, яка супроводжувалася вбивствами цивільного населення. При цьому погрожував застосуванням фізичного насильства до близьких родичів, у випадку вступу їх до лав Збройних Сил України.

Поняття терористичної організації визначено в Законі України «Про боротьбу з тероризмом» від 20 березня 2003 року, і відповідно до цього Закону, це є стійке об`єднання трьох і більше осіб, яке створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів. Визначальним для визнання організації терористичною є те, що хоч один з її структурних підрозділів здійснює терористичну діяльність з відома хоча б одного з керівників (керівних органів) усієї організації.

Аналіз кримінального законодавства, рішення Варшавської конференції від 28 вересня 2001 року №1373 по боротьбі з тероризмом, а також відповідних положень Закону України «Про боротьбу з тероризмом» показує, що терористична організація виділена як вид злочинної організації з спеціальною метою - здійснення терористичної діяльності. Так, відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом» терористична діяльність - діяльність, яка охоплює: планування, організацію, підготовку та реалізацію терористичних актів; підбурювання до вчинення терористичних актів, насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях; організацію незаконних збройних формувань, злочинних угруповань (злочинних організацій), організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів, так само як пропаганду і поширення ідеології тероризму; фінансування та інше сприяння тероризму.

Діяльність «ЛНР» та «ДНР» як терористичної організації підтверджується зверненням Верховної Ради України до Організації Об`єднаних націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затверджене постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 року № 129-VІІІ, заявою Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян», схваленої постановою Верховної Ради України від 04.02.2015 року №145-VІІІ, заявою Верховної Ради України «Про відсіч збройної агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», схваленою постановою Верховної Ради України від 21.04.2015 року №337-VIII, в яких «ДНР» та «ЛНР» визначено терористичними організаціями.

А згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами кримінальних справ про злочини, вчинені стійкими злочинними об`єднаннями» від 23.12.2005 року № 13 утворення (створення) організованої групи чи злочинної організації слід розуміти як сукупність дій з організації (формування, заснування) стійкого злочинного об`єднання для заняття злочинною діяльністю. В частині ж участі у злочинній чи терористичній організації, то відповідно до п.13 вказаної постанови Пленуму вступ особи до організованої групи чи злочинної організації (участь у ній) означає надання цією особою згоди на участь у такому об`єднанні за умови, що вона усвідомлювала факт його існування і підтвердила певними діями реальність своїх намірів.

Суд також враховує правові позиції, викладені в рішенні ЄСПЛ у справі «Броуґан та інші проти Сполученого Королівства», відповідно до яких розслідування терористичних правопорушень, безсумнівно, ставить перед органами влади особливі проблеми. Забезпечення справедливої рівноваги між інтересами суспільства, яке страждає від тероризму, та інтересами конкретної людини є надзвичайно складним завданням. Беручи до уваги факт посилення тероризму в сучасному світі, визнана необхідність, яка випливає із самої суті системи Конвенції, забезпечення належної рівноваги між захистом інститутів демократії в інтересах суспільства і захистом прав окремої людини. У контексті статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, саме суд має визначити значимість таких обставин, а також з`ясувати, чи було забезпечено в цій справі рівновагу між застосовними положеннями цієї статті у світлі її конкретного формулювання та її загальним предметом і метою.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, колегія суддів виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Суд також враховує, що дане кримінальне провадження розглядалось в порядку спеціального судового провадження, згідно вимог ст.323 КПК України, за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.374 КПК України, суд переконався, що стороною обвинувачення, під час здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження (in absentia) були використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинувачених. Також, суд пересвідчився, що існували процесуальні підстави для здійснення спеціального досудового та судового провадження про що є відповідні рішення судів, в яких наведені належні мотиви і достатні обґрунтування. Також, судом забезпечено публікацію повісток про виклик обвинувачених в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а копії процесуальних документів, що підлягають врученню обвинуваченим були вручені їх захисникам. З урахуванням чого суд та сторона обвинувачення дотрималась усіх гарантій, встановлених Кримінальним процесуальним кодексом України для забезпечення правосуддя у межах розгляду даного кримінального провадження.

Відповідно до вимог закону, обвинувачений ОСОБА_3 про час та дату всіх судових засідань повідомлявся у передбачений законом спосіб, через опублікування повідомлень у газеті «Урядовий кур`єр». Інтереси ОСОБА_3 захищав адвокат, як на досудовому слідстві так і в суді, що свідчить про те, що права обвинуваченого в ході досудового слідства, а також під час судового розгляду не були порушені.

Під час кримінального провадження використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

Будь яких істотних порушень КПК України, під час досудового слідства, які б вплинули на кваліфікацію дій обвинуваченого та поставили б під сумнів зібрані по справі докази, судом не встановлено.

Зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», судом враховується позиція Європейського суду з прав людини, відображені у п.175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Отже, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, вислухавши пояснення свідків, оцінивши вищезазначені дослідженні у судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що подія злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 в інкримінованому кримінальному правопорушенні, знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 в межах висунутого обвинувачення за ч.1 ст.258-3 КК України: створення терористичної групи чи терористичної організації за кваліфікуючою ознакою: участь в терористичній організації.

Згідно з ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Згідно з ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У пункті 3 зазначеної постанови Пленуму ВСУ вказано, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо.

При призначенні ОСОБА_3 певного виду та конкретної міри покарання в межах, встановленій у санкції та ч.1 ст.258-3 Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України віднесено до особливо тяжких злочинів, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого,.

ОСОБА_3 є уродженцем м.Одеси, одружений, характеризувався посередньо, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. У 2013 році обвинувачений переїхав на постійне місце проживання разом із батьком до м. Донецьк, після чого приймав активну участь у діяльності терористичної організації ДНР. Під час повномасштабного вторгнення рф, ОСОБА_3 став співучасником злочинів проти людства, організованих країною-терористом - рф.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, суд визнає - вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, з використанням умов воєнного або надзвичайного стану, інших надзвичайних подій.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує вимоги ч.2 ст.50 КК України, згідно із якою, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим так і іншими особами.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 виїхав та постійно проживає на окупованій території України у м.Донецьку, від кримінальної відповідальності ухилився та продовжує участь у злочинній діяльності терористичної організації «ДНР», яка є маріонеткою країни терориста рф.

Внаслідок протиправних дій представників маріонеткового утворення, так званої ДНР, державі Україна завдано непоправної шкоди, яка полягає як у майнових збитках так і шкоді життю та здоров`ю мільйонам громадян.

Враховуючи наведене, зважаючи на те, що ОСОБА_3 переховується від суду, з урахуванням тяжкості і обставин вчиненого кримінального правопорушення, відсутності обставин, що пом`якшують покарання, приймаючи до уваги обтяжуючі покарання обставини, з рахуванням особи обвинуваченого, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання в межах максимальної межі санкції ч.1 ст. 258-3 ККУ, у вигляді позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна, оскільки більш м`якше покарання не буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів ним і іншими особами. В силу викладених обставин застосувати до нього дії ст.ст.69,75 КК України неможливо, оскільки на переконання суду виправлення обвинуваченого неможливе без реального відбуття покарання.

На думку суду, передбачене у ч.1 ст. 258-3 ККУ максимальне покарання, є досить м`яким, навіть у порівнянні із кримінальним законодавством країни-терориста (рф).

З приводу призначення додаткового покарання за ч.1 ст.258-3 КК України у вигляді конфіскації майна суд зазначає, що відповідно до ст.59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено, процесуальні витрати відсутні, речові докази до кримінального провадження не долучались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 65-67 КК України, ст.ст. 323, 366-368, 370, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років із конфіскацією усього особистого майна.

Початок строку відбування покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_3 рахувати з дня його затримання та приведення вироку до виконання.

Накласти арешт на усе майно, що належить ОСОБА_3 , у чому би воно не виражалося, з метою забезпечення вироку в частині конфіскації майна.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м.Одеси 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Якщо апеляційну скаргу подано обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, суд поновлює строк за умови надання обвинуваченим підтвердження наявності поважних причин, передбачених ст.138 КПК України, та надсилає апеляційну скаргу разом із матеріалами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції, з дотриманням правил, передбачених ст.399 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя ОСОБА_1

29.09.23