Справа № 317/374/24
Провадження № 1-в/317/13/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 , (відеоконференцзв`язок)

представника адміністрації установи ОСОБА_5 (відеоконференцзв`язок)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за клопотанням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тирасполь, Молдова, громадянина України, одруженого, не працюючого, який має середньо-технічну освіту, зареєстрованого та проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

засудженого 21.11.2019 Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком цього ж суду від 23.06.2017, призначено остаточне покарання у вигляді 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна,

про застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання ОСОБА_4 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України.

У судовому засіданні засуджений клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, оскільки засуджений не довів свого виправлення.

Представник адміністрації ДУ «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» у судовому засіданні також заперечував проти задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого, вважає його передчасним, оскільки засуджений в повній мірі не довів свого виправлення.

Суд, вислухавши доводи засудженого, прокурора та представника адміністрації, дослідивши зміст клопотання, особову справу засудженого, встановив наступне.

У відповідності до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду клопотання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Дослідивши особову справу, характеристику та висновок щодо ступеня виправлення засудженого встановлено, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 17.07.2019. Під час тримання в Вільнянському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень установленого порядку тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

3 24.01.2020 року відбуває покарання у державній установі «Біленьківська виправна колонія (№99)», характеризується наступним чином, допустив три порушення вимог режиму відбування покарання, одне стягнення зняте, а два інших погашені у встановленому законом порядку. За виконання покладених обов`язків має три заохочення правами начальника установи.

На виробництві установи не працевлаштований. Виконує обов`язки днювального у відділені СПС. До праці ставиться посередньо, потребує періодичного спонукання до праці.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Іноді проявляє нетактовну поведінку до представників адміністрації установи, не завжди виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.

Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд.

Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо. В життєдіяльності відділення участь приймає, але без власної ініціативи. Виконує роботи із самообслуговування, має посередній рівень необхідних навичок.

Участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, в реалізації програм диференційованого виховного впливу у роботі самодіяльних організацій до засуджених участі не приймає.

Засуджений під час відбування покарання на профілактичному обліку не перебуває. В цілому має нестабільну поведінку.

У скоєному злочині провину визнавав.

13.08.2020 комісією ДУ «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» ОСОБА_4 відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 101 КВК України, у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації, 25.03.2021 відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 82 КК України, у вигляді заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, 26.05.2022 відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 81 КК України, у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 26.09.2022 відмовлено в застосуванні заохочувальної норми передбаченої ст. 81 КК України.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 14.11.2022 відмовлено в застосуванні заохочувальної норми передбаченої ст. 82 КК України.

Відповідно до Висновку щодо ступеня виправлення засудженого, із урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи (за підсумком (загальним балом) розділів IІ - VI): засуджений ОСОБА_4 не став на шлях виправлення (не довів своє виправлення) та не може бути представлений до заміни покарання у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки набрав менше 64 балів, а саме - 54 бали.

Вказане передбачено Методикою визначення ступеня виправлення засудженого, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України 19 січня 2023 року № 294/5 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 19 січня 2023 року за № 117/39173.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення, засуджений ОСОБА_4 всього за час відбування покарання у ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99) має 3 заохочення правами начальника установи та 3 стягнень, які наразі зняті чи погашені. За останній рік поведінка засудженого фактично не змінилась, оскільки ОСОБА_4 хоча і отримав 1 заохочення за виконання покладених обов`язків, однак отримав також 1 стягнення у вигляді ДІЗО-10 діб

Вказане враховується судом як характеристика нестабільної поведінки засудженого протягом всього строку відбування покарання.

Згідно із довідкою, виданою головним бухгалтером БВК №99 засуджений ОСОБА_4 на виробництві колонії на даний час не працює. Між тим, сумлінна поведінка та ставлення до праці є необхідним протягом усього періоду відбуття покарання, а не лише у певний період часу.

Участь засудженого у роботах з благоустрою само по собі не є достатньою підставою для прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.

Крім того, з матеріалів особової справи вбачається та у судовому засіданні підтверджено, що ОСОБА_4 не приймає участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі та у роботі самодіяльних організацій засуджених, а також не приймає участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу, бажання приймати участь у вказаних заходах за весь час відбування покарання не висловлював.

Отже, засуджений ОСОБА_4 не у повній мірі виконує обов`язки, визначені ч. 3 ст. 107, ст. 118 КВК України та розділі ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, а його поведінка протягом часу відбування покарання не була стабільно позитивною та активною.

Наявність заохочень у виправній колонії та залучення до праці засудженого на добровільній основі вказує, що засуджений стає або навіть став на шлях виправлення, але враховуючи інші характеристики поведінки, на даний час відсутні достатні дані, що засуджений вже довів своє виправлення і його звільнення не призведе до появи небезпеки суспільству чи окремим громадянам.

Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Оскільки умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним.

Керуючись ст. 6, 133, 123, 153, 154 КВК України, ст. 12, 24, 81 КК України, ст. 336, 369-372, 376, 392-393, 395, 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 09.02.2024 о 10 год 30 хв.

Суддя ОСОБА_1