ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/310/21 Номер провадження 11-кп/814/1023/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000148, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 - захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Диканського районного суду Полтавської області від 24 червня 2022 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина, інваліда 3 групи, в силу ст. 89 КК України не судимого, визнано винуватим та засуджено:

- за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_7 залишено у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , із застосування електронних засобів контролю.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 встановлено рахувати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 27.02.2021 по 05.10.2021 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Скасовано накладений арешт на майно, вирішено порядок стягнення судових витрат та долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 21.02.2021 близько 22 год., перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , під час спільного вживання алкогольних напоїв із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою завдання шкоди здоров`ю потерпілого, умисно наніс один удар кулаком лівої руки в область обличчя ОСОБА_10 після чого останній впав на крісло. В подальшому ОСОБА_7 наніс близько 10 ударів дерев`яною палицею по голові ОСОБА_10 з лівого та правого боків, стягнув потерпілого на підлогу, де наніс ОСОБА_10 декілька десятків ударів ногами у взутті по голові та тулубу останнього.

У результаті нанесених ОСОБА_7 ударів ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді садна шкіри голови; забійні рани голови; крововиливи в м`які покрови голови лобної, тім`яної, скроневої ділянок зліва та потиличної ділянки; крововиливи в лівому скроневому м`язі; переломи лобної, решітчастої, клиноподібної, лівої скроневої, потиличної кісток; верхньої щелепи та кісток носа; крововиливи під тверду мозкову оболонку лівої тім`яної ділянки; в м`які мозкові оболонки правої та лівої лобних, скроневих, лівої тім`яної, правої потиличної долей півкуль головного мозку, правої та лівої півкуль мозку, що утворилися за 1-3 години до настання смерті та кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя.

Внаслідок отриманих ОСОБА_10 тілесних ушкоджень останній помер на місці події.

Смерть ОСОБА_10 настала в результаті відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток мозкового та лицевого черепа, крововиливами під тверду мозкову та м`які мозкові оболонки в проміжок часу з 22 год. 21.02.2021 по 10 год. 22.02.2021.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 - захисник обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та виправдати ОСОБА_7 з підстав недоведеності його вини.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що із матеріалів кримінального провадження вбачається, що на місці події були присутні декілька осіб: ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 ..

Один із них - ОСОБА_10 помер у результаті нанесення йому тілесних ушкоджень. ОСОБА_11 із об`єктивних причин не може братися під підозру, так як він майже не пересувається, має вади зі здоров`ям, веде сидячий та лежачий спосіб життя.

Тому логічно, що під підозру повинні були б потрапити три особи, які безпосередньо перебували на місці події - ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , але орган досудового розслідування проігнорував покладені на нього завдання кримінального провадження та під підозру підпадає тільки ОСОБА_7 і орган досудового розслідування вилучає речі тільки у ОСОБА_7 та ОСОБА_13 .

Вказує, що будь-яка перевірка ОСОБА_12 на причетність до кримінального правопорушення не проводиться, ніби ОСОБА_12 на місці події не було хоча за своїми фізичними та антропометричними даними, ОСОБА_12 міг причинити ті тілесні ушкодження, які виявленні на тілі потерпілого.

Зазначає, що за основу вироку покладено показання ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які перебувають у цивільному шлюбі, зацікавлені у виправданні один одного, а тому оговорюють ОСОБА_7 з метою його засудження та зняття з себе вини.

При цьому звертає увагу, що показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 різняться, не співпадають один з одним, а також їх показання, які суд першої інстанції вказав у вироку не відповідають показам зазначеним у протоколі допиту свідків та показаннях, які зазначені у слідчому експерименті, які також суд першої інстанції зазначає у вироку.

Крім того посилається, що суд першої інстанції зазначає, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 були безпосередніми свідками подій 21.02.2021, але місцевий суд не звертає увагу, що саме у ОСОБА_12 речі не вилучали, і з ним не проводили жодного експертного дослідження.

Також вказує, що відповідно до матеріалів кримінального провадження показання свідка ОСОБА_11 у протоколі допиту, у протоколі проведення слідчого експерименту та при допиті у судовому засіданні є різними та протилежними.

Однак зазначає, що свідок ОСОБА_14 у судовому засідання стверджувала, що ОСОБА_11 27.02.2022 р. їй безпосередньо розповідав, що Уперка бив ОСОБА_15 , а його співмешканка його добивала.

Також вказує, що у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 впевнено повідомив, що ОСОБА_7 не бив ОСОБА_10 , а хто бив ОСОБА_10 він не бачив.

Посилається, що протокол огляду місця події від 26.02.2021, за участю понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , складений з порушенням вимог ст. 223 КПК України, оскільки сам понятий ОСОБА_17 пояснював, що він під час огляду виходив на вулицю подихати свіжим повітрям, бо йому стало зле, а коли повернувся стояв у коридорі квартири. Тобто, понятий ОСОБА_17 не був безпосередньо присутній під час проведення огляду місця події, а огляд проводився фактично за участю одного понятого.

Крім того вказує, що ОСОБА_17 повідомив у суді, що особисто спілкувався із ОСОБА_11 , який розповів йому, що ОСОБА_10 побили ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .

Наголошує, що орган досудового розслідування не провів судово-медичну експертизу щодо наявності у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, так як із наявного обвинувачення вбачається, що обвинувачений прикладав багато зусиль для спричинення тілесних ушкоджень рукою та ногами, а при таких обставинах на його тілі повинні були залишитися сліди доказів його протиправних дій.

Крім того вказує, що в порушення норм КПК України, при проведенні експертних досліджень експертам не надалися матеріали кримінального провадження.

Також зазначає, що експерт ОСОБА_20 пояснювала у судовому засіданні, що встановити належність плям крові, виявлених на чоботах ОСОБА_13 можливо лише за допомогою генетичної експертизи, однак органом досудового розслідування цього зроблено не було.

Вказує, що відповідно до експертних досліджень із ОСОБА_13 і ОСОБА_12 , встановлено, що їх показання, під час проведення з ними слідчого експерименту загалом не суперечать об`єктивним судово-медичним даним отриманим в ході судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , а показання ОСОБА_7 загалом суперечать судово-медичним даним отриманим в ході судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 (1 група тілесних ушкоджень) і загалом не суперечать (2 група тілесних ушкоджень), що на переконання сторони захисту вказує на те, що саме ОСОБА_12 та ОСОБА_13 спричиняли тілесні ушкодження ОСОБА_10 та показали характер, механізм, локалізацію та кількість спричинених потерпілому тілесних ушкоджень, а ОСОБА_7 показав те, що запам`ятав, як ОСОБА_12 та ОСОБА_13 наносили потерпілому тілесні ушкодження, що і підтвердив у суді при його допиті.

Крім того зазначає, що жодне експертне дослідження не підтвердило причетності ОСОБА_7 до кримінального правопорушення в якому його засуджено.

Вказує, що експерт ОСОБА_21 у суді наголосив, що на речах обвинуваченого відсутні сліди крові, а при огляді місця події крові було багато. Крім того, експертами встановлено, що слідів волочіння на місці події не було, а питання чи міг ОСОБА_7 стягнути потерпілого з крісла не вивчалося. Також він пояснив, що сила удару експертом ОСОБА_22 не вимірювалася, оскільки це неможливо зробити і потребує додаткових інших вихідних даних.

Зазначає, що при проведенні слідчого експерименту із ОСОБА_23 , стороною захисту наголошувалося про відтворення ОСОБА_7 стягнення потерпілого з кріслі. Однак, при відтворенні ОСОБА_7 не зміг стягнути потерпілого з крісла за станом здоров`я та своїми фізичними даними. А судово-медичний експерт, який був присутній на відтворенні заперечував про проведення такої дії, так як це йому непотрібно з`ясовувати, але в експертизі ці обставини не зазначені, а експертом зазначено, що питання чи міг ОСОБА_7 стягнути потерпілого з крісла не вивчалося.

Також вказує, що експертами встановлено, що слідів волочіння потерпілого не було, а ОСОБА_12 та ОСОБА_13 стверджують, що ОСОБА_7 стягував потерпілого.

Крім того посилається, що стороні захисту було відмовлено у задоволенні клопотання про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи з використанням методів реконструкції умов та обставин заподіяння ушкоджень на основі використання цифрових технологій.

Наголошує, що місцевий суд залишив поза увагою, що допитані експерти, які проводили експертні дослідження одягу та взуття ОСОБА_7 , твердо та категорично дали висновки, що крові ОСОБА_10 на одязі та взутті ОСОБА_7 не було, як і не виявлено було слідів зачищення крові, а якби кров затиралася, вони б обов`язково її виявили.

Також наголошує, що місцевий суд, в порушення вимог ч. 12 ст. 290 КПК України,безпідставно не визнав недопустимим доказом відеозапис на CD-диску, де зафіксовано огляд місця події від 26.02.2021 та слідчі експерименти за участю свідків та підозрюваного, оскільки слідча відмовила в наданні перегляду відеодисків та наданні їх копії.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити. Прокурор та потерпіла заперечили проти задоволення скарги, вважали вирок законним і обґрунтованим, просили залишити його без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог Кримінально-процесуального законодавства.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого - є правильним, оскільки ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні і перевірених у суді належних і допустимих доказах та детально наведених у вироку, як того вимагає ст. 374 КПК України.

Твердження захисника про недоведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення є безпідставними з огляду на наступне.

Як вбачається із показань свідків - очевидців події ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які суд поклав в основу вироку, - під час спільного вживання спиртних напоїв у помешканні ОСОБА_11 , між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 виникла сварка, в ході якої обвинувачений першим вдарив потерпілого в обличчя кулаком лівої руки, від чого останній упав на крісло. Після цього ОСОБА_7 взяв палку (ціпок) та почав бити ОСОБА_10 по голові.

Під час слідчих експериментів обидва ці свідки також надали слідчому такі ж показання які в подальшому надавали у суді першої інстанції та показали на статистові механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 .

Так, відповідно до змісту протоколу слідчого експерименту від 26.02.2021 за участю свідка ОСОБА_13 та дослідженим у ході судового розгляду відеозаписом вищезазначеного слідчого експерименту вбачається, що свідок на місці події показала на статистові обставини нанесення тілесних ушкоджень потерпілому та розповіла про обставини події, а саме, що 21.02.2021 вона, ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та власник квартири вживали алкогольні напої, згодом між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 виникла словесна сварка, потім ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_10 , який теж піднявся та стояв біля крісла та вдарив його лівою рукою в перенісся, від чого ОСОБА_10 впав у крісло. Потім ОСОБА_7 вихватив палицю у діда та почав наносити удари палицею по голові ОСОБА_10 , ударів було близько 10. Потім ОСОБА_7 схватив ОСОБА_10 за одяг та стягнув його на підлогу, де продовжував наносити удари ногами у взутті по тулубу потерпілого. Також свідок зазначила, що вона два рази стрибнула на грудну клітку ОСОБА_10 двома ногами. Після чого ОСОБА_12 відтягнув її від потерпілого, вони ще трохи посиділи і пішли додому. Коли вони їшли, то ОСОБА_10 подавав ознаки життя (а.с. 1-7 том 2).

Відповідно до змісту протоколу слідчого експерименту від 26.02.2021 за участю свідка ОСОБА_12 та дослідженим у ході судового розгляду відеозаписом вищезазначеного слідчого експерименту вбачається, що свідок на місці події показав на статистові обставини нанесення тілесних ушкоджень потерпілому та розповів про обставини події, а саме те, що 21.02.2021 він з ОСОБА_13 перебували в квартирі АДРЕСА_3 куди їх запросив ОСОБА_7 , коли вони прийшли у квартирі був ОСОБА_10 та власник квартири, випили по 100г та між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 виникла сварка. Потім ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_10 та вдарив його лівою рукою в обличчя, потім ОСОБА_7 взяв палицю діда та наносив удари палицею лівою рукою по голові з різних боків, було близько 10 ударів. Потім ОСОБА_7 стягнув рукою ОСОБА_10 , який впав на підлогу головою до дверей та почав бити його ногами у взутті по голові та іншим ділянкам тіла (тулубу, рукам, ногам). Потім ОСОБА_13 стрибнула ОСОБА_10 на грудну клітку, він її відтягнув від потерпілого, ОСОБА_10 залишився лежати на підлозі, був живий. Вони випили ще по 100г. горілки і пішли додому, ОСОБА_7 залишився в квартирі (а.с.9-15 том 2).

Відповідно до змісту протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 та дослідженим у ході судового розгляду відеозаписом вищезазначеного слідчого експерименту вбачається, що свідок на місці події розповів про обставини події, а саме вказав, що в його квартирі були ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ще якісь люди, яких він не знає. Вони вживали алкогольні напої, він не випивав, а сидів на ліжку, зліва від нього у кріслі сидів ОСОБА_24 , напроти нього на стільці сидів ОСОБА_7 . В подальшому між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 виник спір через жінку, вони сварилися, а потім ОСОБА_7 піднявся, взяв палицю та почав бити ОСОБА_10 палицею лівою рукою, дослівно: «махав як саблею». На пропозицію слідчого продемонструвати ОСОБА_11 як саме були нанесені тілесні ушкодження потерпілому, свідок повідомив, що не може встати з ліжка через травму ніг (а.с.140-145 т.2).

Слід зазначити, що повноту та правдивість показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому було досліджено судово-медичним експертом, який був присутнім при проведенні цих слідчих дій та за їх результатами надавав свої висновки.

Зокрема, згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи № 161-а від 02.04.2021, покази ОСОБА_13 дані під час проведення з нею слідчого експерименту від 26.02.2021 загалом не суперечать об`єктивним судово-медичним даним отриманим в ході судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 № 161 від 26.02.2021 в частині характеру, механізму, локалізації та кількості спричинених потерпілому тілесних ушкоджень 1 та 2 групи (а.с.155-158 т.2).

Згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи № 161-б від 02.04.2021, покази ОСОБА_12 дані під час проведення з ним слідчого експерименту від 26.02.2021 загалом не суперечать об`єктивним судово-медичним даним отриманим в ході судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 № 161 від 26.02.2021 в частині характеру, механізму, локалізації та кількості спричинених потерпілому тілесних ушкоджень 1 групи, але різняться за кількістю спричинених потерпілому тілесних ушкоджень 2 групи (а.с.162-165 т.2).

Як вбачається із висновку судово-медичної експертизи трупа № 161 від 26.02.2021 встановлено, що смерть ОСОБА_10 настала в результаті відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток мозкового та лицевого черепа, крововиливами під тверду мозкову та м`які мозкові оболонки та могла настати в проміжок часу з 22 год. 21.02.2021 по 10 год. 22.02.2021. При даній експертизі на тілі ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження, які розподіляються на три групи:

-Перша група: садна шкіри голови; забійні рани голови; крововиливи в м`які покрови голови лобної, тім`яної, скроневої ділянок зліва та потиличної ділянки; крововиливи в лівому скроневому м`язі; переломи лобної, рішітчастої, клиноподібної, лівої скроневої, потиличної кісток, верхньої щелепи та кісток носа; крововиливи під тверду мозкову оболонку лівої тім`яної ділянки; в м`які мозкові оболонки правої та лівої лобних, скроневих, лівої тім`яної, правої потиличної долей півкуль головного мозку, правої та лівої півкуль мозочку.

Перелічені тілесні ушкодження мають прижиттєвий характер, утворилися за 1-3 години до настання смерті від не менш ніж 14-ти кратної дії тупого твердого предмету видовженої форми, з достатньою силою для їх утворення, стосовно живої особи, носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення та мають прямий причинно-наслідковий зв`язок з настанням смерті;

-Друга група: синець шкіри грудної клітки, переломи 2-6-го правих та 6-10-го лівих ребер, грудини з крововиливами в оточуючі м`які тканини; крововиливи в легенях.

Дані тілесні ушкодження мають прижиттєвий характер, утворилися за 1-3 години до настання смерті від не менш ніж 8-ми кратної дії тупого твердого предмету, з достатньою силою для їх утворення, стосовно до живої особи, носять ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості;

-Третя група: садна шкіри верхніх кінцівок; синці шкіри тулуба та верхніх кінцівок, крововиливи в м`яких тканинах спини.

Дані тілесні ушкодження мають прижиттєвий характер, утворилися за 1-3 години до настання смерті від не менш ніж 6-ти кратної дії тупого твердого предмету, з достатньою силою для їх утворення, стосовно до живої особи та мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновку зазначеної експертизи, ОСОБА_10 після отримання тілесних ушкоджень першої групи, міг до моменту незворотної втрати свідомості виконувати самостійні дії. Всі вище вказані тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_10 не могли утворитися при однократному падінні потерпілого на площину, як з наданням прискорення, так і без такого. При судово-токсикологічному дослідженню крові від трупа, виявлено етиловий спирт в концентрації 2.7 проміле, що відповідає сильному алкогольному сп`янінню (а.с.165-175).

Таким чином, безпосереднім предметом досудового слідства у даному кримінальному провадженні є встановлення того хто саме спричинив тілесні ушкодження першої групи, оскільки тілесні ушкодження другої і третьої групи не є у причинному зв`язку із настанням смерті потерпілого.

Твердження захисника про те, що свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 надають суду неправдиві показання через перебування їх у цивільному шлюбі та бажанні виправдати одне одного, колегія суддів вважає надуманими.

Так, будучи допитаними під час досудового слідства обидва свідки правдиво розповіли та показали на слідчому експерименті як ОСОБА_13 двічі стрибнула на груди потерпілому. Такі показання вони надавали не знаючи які саме тілесні ушкодження стали причиною смерті потерпілого. Будучи допитаними у суді першої інстанції ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтвердили свої показання в тій частині, що ОСОБА_13 можливо причетна до спричинення тілесних ушкоджень другої групи згідно висновку судово-медичної експертизи трупа № 161.

Дана поведінка свідків вказує на їх добросовісне намагання допомогти слідству встановити об`єктивну істину по справі та спростовує твердження захисника про їхню упередженість та зацікавленість.

Твердження захисника, що показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 відрізняються та суперечать одне одному не заслуговує на увагу, оскільки їхні показання в основних та вагомих деталях співпадають повністю, а деякі розбіжності як то: « ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_10 » чи « ОСОБА_7 та ОСОБА_10 вскочили разом» - колегія суддів не вважає істотними суперечностями.

Слід зазначити, що версія обвинуваченого про спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, що потягли його смерть саме свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 була предметом перевірки досудового слідства. Зокрема під час слідчого експерименту ОСОБА_7 показував яким чином за його версією свідки наносили тілесні ушкодження потерпілому. Під час вказаної слідчої дії був присутній і судово-медичний експерт, який у своєму додатковому висновку №161-в від 19.04.2021 зазначив, що показання підозрюваного ОСОБА_7 дані ним під час проведення з останнім слідчого експерименту загалом суперечать об`єктивним судово-медичним даним отриманим в ході судово-медичної експертизи трупа та різняться в частині характеру та локалізації спричинених потерпілому тілесних ушкоджень 1 групи.

Отже, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування всі троє свідків, а це ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 вказували на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому саме ОСОБА_7 та ОСОБА_13 . Їхні показання співпадали у деталях, були послідовні, а тому підстав для підозри у спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_10 саме свідком ОСОБА_12 не було, як і не виникає зараз, оскільки окрім показань обвинуваченого, відсутні будь-які об`єктивні докази, які в вказували на цей факт. Таким чином твердження захисника про неповноту досудового слідства через не вилучення одягу у свідка ОСОБА_12 , не відібрання у нього зразків крові та не дослідження його причетності до спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , колегія суддів вважає надуманим.

Суд правильно критично поставився до показань свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_17 про те, що зі слів ОСОБА_11 їм стало відомо про побиття ОСОБА_10 саме ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Оскільки вони очевидцями події не були, а свідок ОСОБА_11 у суді першої інстанції не повідомляв про те, що потерпілого побили ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Твердження захисника про недопустимість протоколу огляду місця події від 26.02.2021 через відсутність одного із понятих є надуманим, оскільки як стверджував свідок ОСОБА_17 його запросили до участі у проведенні огляду будинку, де сталася подія і, побачивши труп ОСОБА_10 , він на короткий проміжок часу вийшов на вулицю, а потім повернувся і був присутнім під час огляду. Порушень вимог ст. 223 КПК України колегією суддів не встановлено, оскільки короткочасне залишення місця проведення слідчої дії не може рахуватися як повна відсутність понятого під час огляду.

Не проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_7 під час досудового розслідування дійсно є недоліком досудового розслідування, проте на правильність висновків суду це не впливає.

Твердження захисника про ненадання експертам матеріалів кримінального провадження колегія суддів вважає голослівним, оскільки не вказано під час проведення яких саме експертиз експертам не було надано матеріали кримінального провадження і чи передбачає чинне законодавство їх надання саме для даного виду експертиз. Не вказано яка саме норма закону порушена і щодо якого процесуального документу. В усіх висновках експертів у даному кримінальному провадженні експертів надавалися необхідні для проведення саме експертизи в їхній компетенції матеріали кримінального провадження. Більш того, відповідно до чинного КПК України у разі недостатності інформації, експерт може клопотати перед слідчим, судом про надання додаткової інформації. У матеріалах кримінального провадження такі клопотання відсутні. Захисник не вказує з яким саме висновком експертизи він не згідний та як не надання того чи іншого документу із матеріалів кримінального провадження вплинуло на правильність висновку експерта.

Також колегія суддів не вважає не призначення генетичної експертизи плям крові на чоботях ОСОБА_13 неповнотою досудового слідства, оскільки не отримання відповіді на вказане питання не впливає на висновки суду про винуватість ОСОБА_7 , що підтверджено іншими належними і допустимими доказами у своїй сукупності.

Захисник стверджує про неповноту досудового та судового слідства через не дослідження можливості ОСОБА_7 у зв`язку із наявністю у нього фізичної вади, а саме: неробоча права рука, стягнути ОСОБА_10 із крісла.

Колегія суддів вважає таке твердження безпідставним, оскільки судом у повній мірі була перевірена можливість обвинуваченого стягнути потерпілого із крісла лівою рукою. З цією метою була допитана в судовому засіданні спеціаліст ОСОБА_22 , яка вказала, що вона є лікар травматолог-ортопед, проводила огляд ОСОБА_7 у своєму кабінеті 1 міської лікарні 07.12.2021, як лікар-консультант. Їй була поставлено питання з`ясування об`єму рухів, силу і функції обох верхніх кінцівок та функцію захвата лівої кисті ОСОБА_7 . Після огляду нею зроблено висновок, що права рука підекспертного не робоча, а ліва рука є робочою, обмежень рухів у лівій руці вона не побачила. Силу лівої кисті в 4 бала, із п`яти можливих, вона оцінила суб`єктивно через рукостискання, технічних приладів при вимірюванні сили не застосовували через відсутність у неї такого приладу.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_21 вказав, що під час проведення комісійної судово-медичної експертизи щодо ОСОБА_7 (висновок №138, який був досліджений судом та на нього суд послався у своєму вироку) досліджувалися матеріали справи та встановлено, що лівою рукою обвинувачений міг нанести тілесні ушкодження потерпілому, а чи саме він їх наніс це не є компетенцією експерта. Також вказав, що відповідно до експертиз та матеріалів справи вбачається, що речі обвинуваченого вилучені 26.02.2021, а подія сталася 21.02.2021, на речах обвинуваченого відсутні сліди крові, а при огляді місця події крові було багато. Також експертами встановлено, що слідів волочіння на місці події не було, а питання чи міг ОСОБА_7 стягнути потерпілого з крісла не вивчалося. Додатково експерт пояснив, що під час проведення комісійної експертизи встановлено, що обсяг рухів у лівій кінцівці ОСОБА_7 у повному обсязі. Лікарем травматологом у ОСОБА_7 досліджувалася сила стискання лівої кисті ОСОБА_7 , а силу удару не вимірювали, оскільки це неможливо зробити і потребує додаткових інших вихідних даних. Сила удару та сила стискання це різні поняття, зокрема сила удару залежить від швидкості та площі нанесення і визначити її неможливо, тому спеціалістами досліджувалася лише сила стискання лівої кисті обвинуваченого.

Таким чином стороною захисту не спростовано фізичну можливість ОСОБА_7 стягнути ОСОБА_10 із крісла, хоча останній і заперечує таку обставину.

Переконливих доводів на спростування наведених показань лікаря та судово-медичного експерта захисник не наводить.

Судом першої інстанції також дана правильна оцінка факту не встановлення на одязі ОСОБА_7 слідів крові. З цією метою була допитана свідок ОСОБА_25 (дружина обвинуваченого), яка пояснила, що 25.02.2021 вона випрала речі чоловіка, а наступного дня їх вилучили працівники поліції.

Твердження захисника, що експертами не було встановлено слідів зачищення крові на одязі ОСОБА_7 , а отже і відсутні докази вчинення ним кримінального правопорушення, є безпідставними і по своїй суті є підміною понять, оскільки зачищення і затирання слідів крові не є ідентичним поняттю прання.

Окрім іншого, вина обвинуваченого підтверджується і іншими належними і допустимими доказами, наведеними у вироку суду та які були предметом безпосереднього дослідження у суді першої інстанції і які сторона захисту у своїй апеляційній скарзі не оспорює, а саме: показаннями свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_16 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , показання експертів ОСОБА_20 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , протоколами огляду речей від 26.02.2021 та речовими доказами по справі, висновками судових експертиз №302, 304, 303, 305, 306, 307, 307 речей, вилучених у ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , а також дерев`яного ціпка та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Є безпідставною вимога захисника про визнання недопустимими доказами даних, що містяться на CD-дисках, на яких зафіксовано огляд місця події та слідчі експерименти. Захисник стверджує, слідчим на стадії закінчення досудового розслідування було порушено вимоги ст. 290 КПК України через ненадання доступу до них.

Будучи допитаним у суді апеляційної інстанції обвинувачений повідомив, що під час ознайомлення із матеріалами кримінального провадження слідча пропонувала для огляду диски огляду місця події та слідчих експериментів, проте з технічних причин не змогли їх оглянути, а в подальшому, як встановив суд першої інстанції, сторона захисту і не бажала їх оглядати. Отже стверджувати про порушення слідчим вимог ст. 290 КПК України через несумлінну поведінку захисника та обвинуваченого не можна.

Нових обставин, які б переконали колегію суддів у протилежному висновку ніж той, до якого дійшов суд першої інстанції, в ході апеляційного розгляду колегії суддів наведено не було.

З огляду на викладене вище підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни чи скасування ухваленого по справі вироку щодо ОСОБА_7 , як про це ставиться питання в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 - захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Диканського районного суду Полтавської області від 24 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

У зв`язку з набранням вироком Диканського районного суду Полтавської області від 24 червня 2022 року законної сили, взяти ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під варту в залі суду негайно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з 04.10.2023.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 у той самий строк з моменту отримання її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4