КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/6981/23
Провадження № 1-кп/552/540/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2024 Київський районний суд м. Полтави у складi:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарi ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження №0000429 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, -

встановив:

На розгляді Київського районного суду м. Полтави перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

У судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тим, що останній може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Метою та підставами продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував. Зазначив, що ризики наведенні у клопотанні про продовження запобіжного заходу нічим не підтвердженні та необґрунтовані. Заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на менш суворий не пов`язаний з триманням під вартою, а саме на домашній арешт, або передачу на поруки, а якщо суд не знайде підстав для зміни запобіжного заходу просив визначити суму застави.

Також до суду надійшло клопотання ОСОБА_5 про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки або іншого не пов`язаного з триманням під вартою.

Заслухавши думку учасників процесу щодо заявлених клопотань, дослідивши матеріали кримінального провадження, в межах заявлених клопотань, суд приходить до наступного.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час досудового розслідування, обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжувався та строк дії якого закінчується 13.01.2024.

Відповідно ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 судом враховується наявність ризику, передбаченого п. 1, 3 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років, також він може впливати на свідків, які на даний час не допитані у судовому засіданні.

Згідно ч. 3 ст.199 цього Кодексу обставиною, яка є підставою для продовження строку тримання під вартою є те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваного, обвинуваченого покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язана із необхідністю запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України.

Підставами застосування запобіжних заходів є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч.1ст.177 КПК України.

Суду не надано достатньо доказів на підтвердження тих обставин, які б свідчили про наявність необґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочину та наявність підстав вважати, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, не буде ухилятись від суду, впливати на учасників кримінального провадження.

Крім того, на переконання суду, наявні підстави для продовження строку тримання обвинуваченому ОСОБА_4 під вартою, що обумовлено необхідністю завершення судового розслідування у кримінальному провадженні та відсутністю на даний час підстав для зміни запобіжного заходу з триманням під вартою на більш м`який запобіжний захід, оскільки такий обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, крім того судом на даний час не закінчено розгляд.

Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховуючи тяжкість злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, даних про особу обвинуваченого, те, що на даний час судовий розгляду даному кримінальному провадженні не завершено, ризики передбачені ст.177 КПК України, у зв`язку з якими відносно останнього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не зменшились, а менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належне виконання ОСОБА_4 покладених на нього згідно кримінально-процесуального законодавства України обов`язків, а тому суд вважає недостатнім застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу та необхідним продовжити йому дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, ч. 8 ст. 176 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується запобіжний захід, виключно у виді тримання під вартою.

Відповідно ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 176, 181, 183, 331 КПК України,

ухвалив:

Продовжити ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 11 березня 2024 року включно.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою відмовити.

Ухвала може бути оскаржена обвинуваченим протягом п`яти днів до Полтавського апеляційного суду з моменту її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1