Номер провадження 1-кс/756/2207/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вереcня 2023 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисників адвокатів ОСОБА_5

ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Борушківці, Любарського району, Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, поданого в межах кримінального провадження № 0000149 від 27 серпня 2021 року за ознаками вчинення злочинів передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 149 КК України,

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2023 року слідчий СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000149 від 27 серпня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 149 КК України.

Виклад обставин та правова кваліфікація

В провадженні Оболонського УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 серпня 2021 за № 0000149, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч.4 ст. 28 ч. 3 ст. 149 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період з квітня 2019 року по серпень 2023 року, на території міста Києва, Харкова та інших міст діяла злочинна організація, яка організувала функціонування каналу торгівлі людьми, зокрема реалізації малолітніх дітей громадянами інших держав, під прикриттям нібито використання допоміжних репродуктивних технологій. Вказана злочинна організація тривалий час незаконно збагачувалась за рахунок прогарам комерційного сурогатного материнства, члени якої вербували людей (сурогатних матерів), з метою експлуатації, з використанням обману та уразливого стану таких потерпілих.

Напереконання органу досудового розслідування, організували таку діяльність директор ПП «Медико-інформаційний центр сурогатного материнства «Ла Віта Нова» ОСОБА_10 та директор ТОВ «Медичний центр «Натівіта» ОСОБА_7 , які залучили до злочинної організації ще 10 учасників: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 .

Діючи спільно, умисно, з метою незаконного збагачення, відповідно до попередньоузгодженого злочинного плану та відведених їм функцій, завербували ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , які перебували в уразливому стані та експлуатували їх під час участі в програмах комерційного сурогатного материнства з використанням обману та уразливого стану, передавали новонароджених сурогатними матерями дітей за грошову винагорду особам -іноземцям, які перебувають в одностатевих відносинах, у тому числі з країн із забороненим режимом сурогатного материнства, а також тим, які завідомо не відповідають вимогам п. 6.1 та п. 6.2 наказу Міністерства охорони здоров`я від 09 вересня 2013 року № 787.

02 серпня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 149 КК України.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 04 серпня 2023 ОСОБА_7 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 02 жовтня 2023 року.

Постановою керівника Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_30 продовжено строк досудового розслідування в даному кримінальному провадженні в порядку ст. 294-296 КПК України, до 3 місяців тобто до 02 листопада 2023 року.

Обґрунтування клопотання.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч.4 ст. 28 ч. 3 ст. 149 КК України, про що йому було повідомлено про підозру 02 серпня 2023 року на підставі зібраних доказів у кримінальному провадженні № 0000149.

Діяння, в яких підозрюється ОСОБА_7 відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Орган досудового розслідування наголошує, що ризики, передбачені ч. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та встановлені у ході досудового розслідування, що виправдовують обраний запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не зменшилися та продовжують існувати, а відтак виникла необхідність у продовженні запобіжного заходу визначеного ухвалою слідчого судді у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити. Зауважив, що встановлені попередньо ризики не перестали існувати, особливо наголошував що існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності, впливати на свідків та інших підозрюваних. З урахуванням тяжкості вчиненого кримінального порушення, та з огляду на постанову керівника Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_31 про продовження строків досудового розслідування, просив продовжити строк обраного ухвалою від 04 серпня 2023 року запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , до 02 листопада 2023 року. Також наголошував, що ще необхідно отримати результати експертних висноків, провести допит свідків, які пребувають за межами країни, за результатами проведених слідчих дій може бути змінено обсяг пред`явленої підозри.

Підозрюваний ОСОБА_7 заперечував проти клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Повідомив, що не визнає обсяг пред`явленої підозри. Однак позбавлений це довести, оскільки не проводяться слідчі дії, з метою зібрання доказів, які його оправдують, не проводивася його допит. Він не має обов`язку доводити свою невинуватість. Зауважував, що не встановлено жодного факту скоєння ним кримінального злочину. В основу підозри та клопотання про продовження строку тримання під вартою покладено виключно припущення. Він має сталі соціальні зв`язки, його малолітні діти з дружиною повернулися до Києва, але він не має змоги їх побачити та піклуватися. Йому разом із дружиною на праві спільної сумісної власності належить квартира, розташована в м. Києві, будинок у м. Вишгороді належить тещі. Він має вади зі здоров`ям, але не може бути належним чином дообстежений у Київському слідчому ізоляторі. Він працював у СБУ, під час повномасштабного вторгнення й до моменту затримання, у відділі контррозвідки СБУ, перебував на Донецькому напрямку. Будучи обізнаним про досудове провадження з лютого 2023 року, з часу проведення обшуків у приміщенні ТОВ Медичний Центр «Натівіта», вилучення всієї документації, комп`ютерної техніки, жодного наміру будь-куди переховуватися не має, та не мав при наявності такої можливості, нею не скористався. Має на меті довести свою непричетність до злочину. Повідомив, що між ПП «Медико-інформаційний центр сурогатного материнства «Ла Віта Нова», що розташована у м. Харкові та медичним центром, де він був директором, існували договірні відносини з надання медичних послуг по проведенню відповідних допоміжних репродуктивних технологій (ДРТ), за наявності відповідних ліцензій й обладнання, що доводиться договором, якій сторона захисту додала в судовому засіданні. Вся діяльність, яку здійснювала клініка є законою й дозвільною. Сурогатні матері надавали свої письмові згоди на застосування ДРТ, лише виключно цей медичний комплекс проводила клініка.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив суд обрати інший альтернативний запобіжний захід, а саме домашній арешт. Вважає що в даний час відсутні підстави для застосування до ОСОБА_7 найжорсткішого запобіжного заходу. На переконання адвоката, висновки сторони обвинувачення щодо обґрунтованості підозри є недоведеними та передчасними, ґрунтуються виключно на припущенях. Повідомлення про підозру вручено ОСОБА_7 із порушенням процесуальних вимог, без участі адвокатів, про існування яких слідчому та прокурору було достоменно відомо. Жодний доказ в поданому клопотанні не доводить винуватість та причестність ОСОБА_7 , він не вчиняв жодних дій по примушуванню до сурогатного материнства. Усі потерпіли в своїх показах зазначають, що добровільно самі приїзджали до клініки в Київ за направленням з медичної клініки в м. Харкова. За клопотанням захисту приєднано до матеріалів роздруківку з офіційного сайту клініки про перелік послуг, які надає клініка, їх вартість, що є в загальному доступі, усі наявні ліцензії й дозволи для здійснення медичнї дільності.

На думку захисника, ризик можливого переховування підозрюваного не є обґрунтованим, навпаки прокурору відомо, що ОСОБА_7 тривалий час проходив військову службу в підрозділах контрозвідки СБУ, перебував під постійним контролем командування в Донецькій області, виконавув свої обов`язки сумлінно, місце служби в Донецькій області не полишав. Підозрюваний мав в наявності документи та можливості для перетину кордону, проте не скористався ними. Така поведінка ОСОБА_7 свідчить про бажання підозрюваного взяти участь у слідчих діях, таким чином довести відсутність події злочину, оскільки він не визнає обсяг пред`явленї йому підозри. Підозрюваному стало відомо про наявність порушеного кримінального провадження з лютого 2023 року, він не перешкоджав проведенню розслідування, не переховувався, відповідав на телефонні дзвінки слідчого та прокурора, не приховував жодних документів.

З наведених підстав сторона захисту зазначає, що існування заявлених прокурором ризиків є необґрунтованим, а запобігання загрозам, на які вказує прокурор, можливо забезпечити більш м`яким запобіжним заходом, як то домашній арешт.

Крім іншого, захисник ОСОБА_6 повідомив, що перебування підозрюваного в слідчому ізоляторі без належного захисту становить загрозу, що є психологічним тиском на нього, з приводу чого захисники зверталися із клопотаннями, в тому числі до органу досудового розслідування щодо застосування заходів безпеки, а також до суду про зміну запобіжного заходу. Приєднав до клопотання медичну довідку про стан здоров`я ОСОБА_7 , свідоцтво про народження дітей, посвідчення співробітника СБУ. Клопотав про обрання запобіжного заходу домашнього арешту в нічний час.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Мотивація суду

Згідно з положеннями статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу чи його продовження, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статті 177 КПК України.

Під час вирішення питання про доцільність продовження підозрюваному строку дії міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість підозрюваного, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки свідчить про ступінь суспільної небезпечності певної особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При вирішенні питання про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд має врахувати вимоги частини 1 статті 184 КПК України, щодо обґрунтованості підозри та наявність ризиків, передбачених у частині 1 статті 177 КПК України.

Щодо обгрунованості підозри

Доведення обставин, викладених в повідомленні про підозру, здійснюється за наявними матеріалами досудового розслідування, які мають відповідати вимогам статей 84, 94 КПК України, із дотриманням засад диспозитивності та змагальності.

Наведені обставини та досліджені у судовому засіданні матеріали клопотання у своїй сукупності у достатній мірі переконують слідчого суддю про наявність обґрунтованого припущення про можливе вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя звертає увагу, що на зауваження сторони захисту про відсутність доказів в матеріалах поданого клопотання, що підозрюваний ОСОБА_7 будь-яким чином вербував людей з метою їх експлуатації, з використанням обману та уразливого стану потерпілих, в чому йому пред`явлено підозру за ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 149 КК України, прокурор неодноразово в судовому засіданні наголошував, що обсяг пред`явленої підозри може бути продовж досудового розслідування змінено.

У той же час, наявність або ж відсутність протиправних дій ОСОБА_7 підлягає встановленню лише під час судового розгляду обвинувального акта, а на стадії досудового розслідування слідчий суддя наділений лише повноваженнями на перевірку обґрунтованості такої підозри, яка за своїм змістом до процедури висунення обвинувачення в порядку, передбаченому КПК, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення, повідомлення про яке складається на певному етапі досудового розслідування, коли є підстави для формулювання підозри (частина перша статті 276 КПК). Повідомлення про підозру персоніфікує кримінальне провадження, є юридичним фактом, що породжує виникнення кримінальних процесуальних правовідносин, та етапом, з якого починає реалізовуватися кримінальна відповідальність.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані, на думку слідчого судді, існує достатньо підстав вважати про причетність ОСОБА_7 до інкримінованих йому кримінальних порушень.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

До клопотання органом досудового розслідування додано інформацію, яка може свідчити про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 149 КК України.

У відповідності до вимог статті 42 КПК України ОСОБА_7 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування (продовження) запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Відповідно до практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення в справі "Панченко проти Росії").

В контексті п. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у п.60 рішення у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

На переконання сторони обвинувачення, в цьому провадженні існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, можливий вплив на свідків, потерпілих, інших підозрюваних, заявлені ризики заслуговують на увагу, проте слідчий суддя вважає, що вони не доведені в повному обсязі задля продовженя застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обставини, які підтверджують ризик передбачений пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду на думку слідчого судді, органом обвинувачення є недоведеними.

Ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей, є дружина, має постійне місце проживання, йому належить разом із дружиною на праві спільної сумісної власності квартира в м. Києві, як зазначив підозрюваний в судовому засіданні, працював до затримання директором ТОВ «Медичний центр «Натівіта», тривалий час не змінює місця проживання. Будучи обізнаним про кримінальне провадження, достеменно встановлено з лютого 2023 року жодних дій з переховування не вчиняв.

З іншого боку суд в сукупності враховує, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення. Втеча підозрюваного зашкодить суспільному інтересу, що полягає у найскорішому розслідуванню всіх обставин кримінального провадження та подальшому його судовому розгляді, згідно розумних строків.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя зважує на пояснення самого підозрюваного, що зобов`язався особисто за першою вимогою з`явитися до органу досудового розслідування, немає жодного наміру преховуватися, характеризуючи дані, що він тривалий час працював в правоохоронній системі, є адвокатом, свідчать про усвідомлення ним відповідальності.

Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його ув`язнення у невизначеному майбутньому, із засудженням до можливого покарання у вигляді позбавлення волі у найближчій перспективі, з урахуванням встановлених на даному етапі обставин вчинення протиправних дій, слідчий суддя прийшов до переконання, що даний ризик не є достатньо високим, й може бути невільованим обмеженням права підозрюваного на пересування із застосуванням електроних засобів контролю.

Обставинами, що підтверджують наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є те, що ОСОБА_7 перебуваючи на свободі, знаючи місце проживання свідків, потерпілих і інших підозрюваних може незаконно на них впливати, що буде перешкоджати досудовому розслідуванню.

Проте, слідчий суддя переконаний, що даний ризик можливо невілювати шляхом встановлення обмеження та певних правил поведінки підозрюваному не пов`язаним із ізоляцією від суспільства. Окрім того, слідчий суддя звертає увагу, що протоколи допитів потерпілих, свідків, інших підозрюваних в даному кримінальному провадженні містяться в клопотанні, тобто їх вже допитано. В досліджених в судовому засіданні допитів потерпілих, жодна з них не називає прізвище підозрюваного, більшість з них, навіть не знає назву клініки до якої приїздили в Києві. Єдина особа, яка надає викриваючи покази на підозрюваного це співробітник та підлегла ОСОБА_13 , саме прокурор наголошував, що підозрюваний може здійснювати на неї вплив, неодноразово допитана органом досудового розслідування, протоколи допиту та додаткові пояснення були досліджені слідчим суддею в судовому засіданні.

Окрім того, як стверджувала сторона захисту, ОСОБА_13 зацікавлена у наданні таких показів бо замість ОСОБА_7 призначена зараз на посаду директора ТОВ «Медичний центр «Натівіта», в підтвердження чого долучили протокол зборів засновника.

Наявність інших ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, як то перешкоджання кримінальному провадженню, скоєння нового аналогічного злочину, слідчий суддя вважає недоведеними, оскільки враховуючи тривалість проведення досудового розслідування з серпня 2021 року, вилучення з лютого 2023 року усієї документації й обладнання ТОВ «Медичний центр «Натівіта», не здійснював жодних спроб зашкодити досудовому розслідуванню, ці ризики не доведені.

Оскільки слідчий суддя погодився з тим, що існує ризики, передбачені пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тож суд погоджується з існуванням підстав для продовження застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Між тим, вирішуючи питання щодо виду заходу забезпечення кримінального провадження, який є необхідним та достатнім й підлягає застосуванню в подальшому, оцінюючи в сукупності усі надані матеріали досудового розслідування, приходжу до переконання, що підозрюваному може бути обрано більш м`який запобіжний захід, як - то, цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю, яким можуть бути мінімалізовані всі заявлені ризики. За адресою постійного місця проживання підозрюваного, визначеного органом досудового розслідування в клопотанні є: АДРЕСА_1 . Під час розгляду клопотаня, стороною захисту не надано доказів наявності у підозрюваного на праві власності іншого житла в м. Києві, про яке він заявляв слідчому судді під час судового розгляду, тому визначити місце відбуття цілодобового домашнього арешту окрім як в домоволодінні АДРЕСА_1 , немає правових підстав.

ОСОБА_7 має стійкі соціальні зв`язки, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, дружину, тому є достатньо підстав вважати, що він зможе виконувати покладені на нього судом обов`язки.

Отже, вирішуючи питання про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховую тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, його вік, стан здоров`я, страждає гіпертонічною хворобою, сімейний стан, наявність стійких соціальних зв`язків, постійне місце проживання, він не становить небезпеки суспільству, слідчий суддя приходить до висновку, що частина ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були враховані слідчим суддею під час обрання підозрюваному запобіжного заходу, не перестали існувати, не втратили своєї актуальності, однак вони можуть бути мінімізовані шляхом обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у межах строку досудового розслідування, з урахуванням положення ч. 1 ст. 197 КПК України до 02 листопада 2023 року.

Керуючись статтями 115, 177, 178, 182,193, 194, 196, 197, 199, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , поданого в межах кримінального провадження № 0000149 від 27 серпня 2021 року за ознаками вчинення злочинів передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч.4 ст. 28 ч. 3 ст. 149 КК України.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000149 від 27 серпня 2021 року, а саме до 02 листопада 2023 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , обов`язки, передбачені пунктами 1, 2, 3,4 ч. 5 ст.194 КПК України, а саме:

- не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- не відлучатись з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватись від спілкування зі свідками, потерпілими, іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні в усіх випадках, крім спільної участі у судових засіданнях чи слідчих діях;

- здати на зберігання закордонний паспорт або документ для виїзду за кордон.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання Вишгородському УП ГУ НП у Київській області - за місцем проживання підозрюваного.

Вишгородському УП ГУ НП у Київській області негайно поставити ОСОБА_7 на облік.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що в разі не виконання покладених обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено та проголошено 02 жовтня 2023 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1