Справа №345/3797/23
Провадження № 1-кп/345/306/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2023 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000176 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , освіта вища юридична, не одруженого, не працюючого, ІПН НОМЕР_1 , раніше не судимого, громадянина України, за ст.ст.126-1, 390-1 КК України,-

в с т а н о в и в:

що ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо особи, з якою перебуває у близьких відносинах, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої та вчинив умисне невиконання обмежувальних приписів.

Кримінальні правопорушення вчинено при наступних обставинах:

Так, ОСОБА_4 , перебуваючи на профілактичному обліку у секторі превенції Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області як «кривдник», в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно, протягом тривалого часу, знаходячись по місцю проживання своєї колишньої співмешканки ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_3 , систематично вчиняв по відношенню до неї психологічне та фізичне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні, шарпанині, що погіршило якість її життя, із супроводженням відчуття глибокого душевного страждання, поєднаного з формуванням внутрішнього психологічного конфлікту та заподіяло шкоду її психологічному та фізичному здоров`ю.

В результаті протиправних дій, які мали місце 18.09.2021 ОСОБА_4 , постановою Калуського міськрайонного суду від 25.10.2021, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, за вчинення протиправних дій, які мали місце 23.06.2022 ОСОБА_4 постановою Калуського міськрайонного суду від 11.07.2023, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Також, за вчинення протиправних дій, які мали місце 21.08.2023 постановою Калуського міськрайонного суду від 29.09.2022 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

За вчинення протиправних дій, які мали місце 24.12.2022 ОСОБА_4 , постановою Калуського міськрайонного суду від 17.01.2023, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, за вчинення протиправних дій, які мали місце 01.03.2023 ОСОБА_4 постановою Калуського міськрайонного суду від 22.03.2023, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Та за вчинення протиправних дій, які мали місце 08.06.2023 ОСОБА_4 постановою Калуського міськрайонного суду від 26.06.2023, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_4 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і, продовжуючи свою протиправну поведінку, знову вчинив домашнє насильство щодо своєї колишньої співмешканки ОСОБА_5 , що призвело до її психологічного страждання та погіршення якості життя потерпілої.

Зокрема, 19.07.2023 близько 17:20 год. ОСОБА_4 за місцем проживання своєї колишньої співмешканки ОСОБА_5 , а саме в АДРЕСА_3 , вчинив конфлікт із останньою, в ході якого ображав її нецензурними словами та в ході конфлікту шарпав останню за руки та волосся внаслідок чого була завдана шкода її психологічному та фізичному здоров`ю.

Також, 20.07.2023 близько 17:00 год. ОСОБА_4 за місцем проживання своєї колишньої співмешканки ОСОБА_5 , а саме в АДРЕСА_3 , вчинив конфлікт із останньою, в ході якого ображав її нецензурними словами та погрожував фізичною розправою внаслідок чого була завдана шкода її психологічному здоров`ю.

Отже, вказаними насильницькими діями ОСОБА_4 у період з вересня 2021 року по 20 липня 2023 року систематично заподіював своїй колишній співмешканці ОСОБА_5 психологічні та фізичні страждання, що виражались у словесних образах, погрозах фізичною розправою, приниженні її честі та гідності, що неодноразово викликало у потерпілої побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість та нездатність захистити себе, а також завдали шкоди її психічному та фізичному здоров`ю.

Крім цього, Рішенням Калуського міськрайонного суду від 10.07.2023 видано обмежувальний припис, яким ОСОБА_4 , заборонено: перебувати в місці проживання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 ; наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання, роботи ОСОБА_5 та місця її перебування; заборонити вести із постраждалою ОСОБА_5 спілкування або контактувати з нею особисто і через третіх осіб; особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу ОСОБА_5 якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_4 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; вести листування, телефонні переговори (в тому числі написання смс-повідомлень) з постраждалою ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 4 ст. 350-6 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

13.07.2023 ОСОБА_4 роз`яснено зміст рішення Калуського міськрайонного суду від 10.07.2023 про видачу обмежувального припису та одночасно роз`яснено, що за умисне невиконання обмежувального припису передбачена кримінальна відповідальність за ст. 390-1 КК України.

ОСОБА_4 будучи ознайомлений із рішенням Калуського міськрайонного суду від 10.07.2023, в якому встановлено обмежувальні приписи, не маючи наміру дотримуватися їх, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ст.129, 129-1 Конституції України, згідно з якими судові рішення є обов`язковими для виконання на всій території України, достовірно знаючи, що йому заборонено: перебувати в місці проживання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 ; наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання, роботи ОСОБА_5 та місця її перебування; заборонити вести із постраждалою ОСОБА_5 спілкування або контактувати з нею особисто і через третіх осіб; особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу ОСОБА_5 якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_4 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; вести листування, телефонні переговори (в тому числі написання смс-повідомлень) з постраждалою ОСОБА_5 , строком на 6 (шість) місяців, діючи умисно, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, порушуючи обмежувальний припис, 19.07.2023 близько 17:20 год. прийшов на подвір`я домоволодіння ОСОБА_5 , що в АДРЕСА_3 , наближаючись ближче 100 м. та перебуваючи в місці проживання останньої вчинив із нею словесний конфлікт, в ході якого ображав її нецензурними словами і в ході конфлікту шарпав останню за руки та волосся, чим умисно не виконав встановлений рішенням суду обмежувальний припис, який був до нього застосований.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи умисно, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, 20.07.2023 близько 17:00 год. знову прийшов на подвір`я домоволодіння ОСОБА_5 , що в АДРЕСА_3 , наближаючись ближче 100 м. та перебуваючи в місці проживання останньої вчинив із нею словесний конфлікт, чим умисно не виконав встановлений рішенням суду обмежувальний припис, який був до нього застосований.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю та підтвердив, що кримінальні правопорушення вчинив при обставинах, викладених в обвинувальному акті. У вчиненому розкаявся. Просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання подала заяву, в якій вказала, що із обвинуваченим помирилась та не наполягає на суворому покаранні ОСОБА_4 . Просила не призначати йому покарання пов`язане із позбавленням волі, а призначити більш м`яке покарання. Справу розглядати у її відсутності, оскільки за станом здоров`я, не може прибути до суду (а.с.21).

Суд, визнавши у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження,які ніким не оспорюються, обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , який повністю визнав свою вину у вчиненому і не бажає досліджувати у судовому засіданні докази, які були зібрані в процесі досудового слідства і прокурор не заперечує проти цього. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчинених ним кримінальних правопорушеннях у судовому засіданні доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо особи, з якою перебуває у близьких відносинах, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої та за 390-1 КК України як невиконання обмежувальних приписів.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особу винного і обставини справи.

До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання вини обвинуваченим, щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Щодо особи обвинуваченого, то суд враховує вік обвинуваченого, його стан здоров`я, а також те, що ОСОБА_4 на «Д» обліку у нарколога та психіатра не числиться, за місцем проживання зарекомендував себе як працьовитий, доброзичливий, піклується про свою родину, проте зловживає алкогольними напоями та вчиняє домашнє насильство стосовно своєї співмешканки ОСОБА_5 , раніше не притягався до кримінальної відповідальності.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України, якою встановлено, що «особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень», враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, всі пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставини, позицію прокурора щодо міри покарання, яка просила призначити обвинуваченому покарання за 126-1 КК України - 240 годин громадських робіт, за ст.390-1 із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України - 200 годин громадських робіт, згідно ст.70 КК України - остаточне покарання 240 годин громадських робіт.

При призначенні покарання суд враховує, що вищезазначені пом`якшуючі обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а також враховуючи думку потерпілої, яка не наполягає на суворому покаранні, суд вбачає за можливе, керуючись ч. 1 ст. 69 КК України, перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного у санкції ст. 390-1 КК України. Суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді громадських робіт.

На переконання суду, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідатиме також принципу співмірності конкретних злочинних діянь, вчинених ним, з покаранням призначеним останньому та буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Речових доказів та судових витрат по справі немає.

Арешт на майно не накладався.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст. 100, 174,373, 374, 376 КПК України, ст. ст. 50, 65,70,75,76 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим за ст.ст.126-1, 390-1 КК України та призначити покарання:

-за 126-1 КК України - 240 годин громадських робіт;

-за 390-1 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України - 200 годин громадських робіт.

Згідно ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання 240 годин громадських робіт.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області шляхом подання апеляції протягом 30 діб з часу проголошення.

Головуючий: