ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 675/752/23

Провадження № 11-кп/4820/589/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Із`яславського районного суду від 07 липня 2023 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Ізяславського районного суду від 07 липня 2023 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що період перебування засудженого ОСОБА_7 в слідчому ізоляторі до направлення його до місця позбавлення волі, після набрання вироком законної сили, відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» не є попереднім ув`язненням, а є періодом відбуття покарання.

В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Ізяславського районного суду від 07 липня 2023 року та постановити ухвалу, якою клопотання про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання задовольнити.

Вказує, що у період з 13 червня 2013 року по 26 липня 2013 року (час етапування до місця відбування покарання ДУ «Замкова виправна колонія») ОСОБА_7 перебував у слідчих ізоляторах, а тому цей період є попереднім ув`язненням і має бути зарахованим у строк покарання відповідно до ч.5 ст.72 КК України.

Крім того, засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі посилається на правову позицію викладену в рішенні Європейського суду з прав людини щодо законності тримання під вартою, яке не відповідало вимозі «швидкості». І ця позиція вказує на необхідність збереження процедури законності при фактичному триманні засудженого та доставки його до в`язниці.

Засуджений ОСОБА_7 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність ухвали суду першої інстанції, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

З матеріалів провадження видно, що ОСОБА_7 відбував покарання за вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05.10.2012, яким його засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислюється з дня його затримання 03 серпня 2011 року.

Згідно розпорядження Миргородського міськрайонного суду Полтавської області про виконання вироку, вищевказаний вирок набрав законної сили 12 червня 2013 року.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 31 березня 2016 року зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_7 час його затримання та тримання вартою як запобіжний захід з 03 серпня 2011 року по 12 червня 2013 року включно з розрахує один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до матеріалів особової справи засуджений ОСОБА_7 після набрання вироком законної сили - 12.06.2013, 27 липня 2013 року прибув до ДУ «Замкова виправна колонія (№58), де відбував покарання.

24 вересня 2023 року засуджений ОСОБА_7 звільнений з ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» по відбуттю строку покарання.

ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про зарахування йому строку попереднього ув`язнення - періоду перебування ним у слідчому ізоляторі до направлення його до місць позбавлення волі з 13.06.2013 по 26.07.2013 у строк відбуття покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 р. № 838-VIII зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30.06.1993 р., № 3352-XII попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Таким чином, попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Зважаючи на те, що попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком суду законної сили, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що період перебування засудженого ОСОБА_7 в слідчому ізоляторі після набрання вироком законної сили до направлення його до місця позбавлення волі відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» не є попереднім ув`язненням, а тому обґрунтовано відмовив ОСОБА_7 у задоволенні клопотання про зарахування періоду перебування в слідчому ізоляторі з 13.06.2013 по 26.07.2013 у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015 «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

З урахуванням викладеного безпідставними є доводи апеляційної скарги засудженого про те, що період з 13 червня 2013 року по 26 липня 2013 року (час етапування до місця відбування покарання ДУ «Замкова виправна колонія») є попереднім ув`язненням, який має бути зарахованим у строк покарання відповідно до ч.5 ст.72 КК України.

Враховуючи, що період з 13 червня 2013 року по 26 липня 2013 року не є попереднім ув`язненням не заслуговують на увагу посилання засудженого на правову позицію викладену в рішенні Європейського суду з прав людини щодо законності тримання під вартою, яке не відповідало вимозі «швидкості».

Ухвала суду першої інстанції є законною і підстав для її скасування не має.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Ізяславського районного суду від 07 липня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: