ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 549/178/22 Номер провадження 11-кп/814/2325/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000166 від 07.06.2022 за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Чорнухинського районного суду Полтавської області від 29.06.2023 відносно

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, на військовому обліку не перебуваючого, раніше судимого:

17 квітня 2007 року Чорнухинським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.289 КК України до 2-х років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням у вигляді іспитового строку тривалістю 1 рік;

01 серпня 2007 року Чорнухинськии районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185 КК України до 3-х років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням у вигляді іспитового строку тривалістю 2 роки;

24 жовтня 2007 року Чорнухинським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.289 КК України до 3-х років 7 місяців позбавлення волі. Постановою Автозаводського районного суду м.Кременчук 24 червня 2009 року звільнений умовно-достроково від відбуття покарання на невідбутий строк 1 рік 4 місяці 8 днів;

22 квітня 2010 року Чорнухинським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.190 КК України до 1-го року 6 місяців позбавлення волі. Звільнений з місць позбавлення волі 21 жовтня 2011 року по відбуттю строку покарання;

22 січня 2013 року Чорнухинським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.187, ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, звільнений з державної установи Конотопського виправного центру №130, 20.02.2019 року;

15 жовтня 2019 року Лохвицьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.190 КК України у вигляді штрафу в сумі 1360 гривень.

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 засуджено:

- за ст. 162 ч. 1 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки;

- за ч.2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна;

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ст.100 КПК України вирішено долю речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_8 06.06.2022 року близько 23 години, точного часу не встановлено, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в господарстві ОСОБА_9 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на незаконне проникнення до будинку, без будь якого дозволу та всупереч волі власника, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом пошкодження вхідних дверей будинку належного ОСОБА_9 , незаконно, протиправно проник до житла (будинку) вказаного господарства, де в подальшому був помічений власником господарства ОСОБА_9 .

Окрім цього, ОСОБА_8 , маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.187, ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, на шлях виправлення не став та повторно, 07.06.2022 року приблизно о 04 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вирішив незаконно заволодіти автомобілем марки ВАЗ моделі 210994-20 реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, 2008 року випуску, належного гр. ОСОБА_9 . З цією метою, ОСОБА_8 , перебуваючи поряд з господарством ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю власника, діючи умисно та протиправно, не маючого на автомобіль, а ні дійсного, а ні передбаченого права, всупереч волі власника, за допомогою ключів, які знаходилися в салоні автомобіля, запустив двигун вказаного автомобіля, вартість якого відповідно до висновку експерта № СЕ-19/117-22/7298-АВ від 28.06.2022 складає 82 079 грн. та поїхав в напрямку с.Хейлівщина Лубенського району Полтавської області, тим самим незаконно заволодів ним.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить пом`якшити призначене судом покарання, у зв`язку з тим, що визнав вину, розкаявся, вибачився перед потерпілим, частково відшкодував завдану шкоду та має тяжкі захворювання.

Потерпілий ОСОБА_9 просить вирок суду відносно ОСОБА_8 , скасувати, ухваливши новий, яким обвинуваченого засудити за ч.1 ст.162 КК на 3 роки обмеження волі, за ч.2 ст.289 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна та визначити остаточне покарання на підставі ч.1 ст.70 КК у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Необхідність призначення більш суворого покарання потерпілий мотивує тим, що обвинувачений ОСОБА_10 характеризується негативно, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вину визнав під тиском доказів, внаслідок неправомірних дій обвинуваченого у потерпілого погіршився стан здоров`я.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.2 ст.289 КК України, відповідають фактичним обставинам провадження, правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно з вимогами ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як встановлено вивченням справи, суд належно виконав зазначені вимоги закону.

Торкаючись виду та розміру призначеного судом покарання ОСОБА_8 за вчинені кримінальні правопорушення, колегія суддів вважає його таким, що відповідає вимогам ст.65 КК України і не суперечить приписам ст. 50 КК України.

Всупереч доводів апелянтів, покарання ОСОБА_8 призначене у відповідності до ст.65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Із мотивувальної частини вироку видно, що суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, конкретні обставини провадження, дані про особу обвинуваченого, правильно вказав на відсутність обставин, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання, вірно вказавши на рецидив злочину та вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, як на обставини, що відповідно до ст.67 КК України, обтяжує покарання.

Матеріали провадження свідчать, що ОСОБА_8 хоча раніше і притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини, проте з моменту останнього засудження останнього пройшов тривалий проміжок часу, що свідчить про невелику соціальну небезпеку обвинуваченого.

Таким чином, на переконання колегії суддів, саме призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 реальне покарання, в межах санкції ч.1 ст.162 та ч.2 ст.289 КК України, є справедливим, достатнім і необхідним у даному випадку для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним нових злочинів, не є надмірно м`яким або суворим, а тому підстав для скасування вироку та призначення обвинуваченому більш суворого покарання, та зміни вироку з пом`якшенням призначеного покарання, про що поставлено питання в апеляційних скаргах, колегія суддів не вбачає.

Будь-яких даних, які б свідчили про наявність порушень при розгляді кримінального провадження істотних вимог норм кримінального процесуального закону, які були підставою для безумовного скасування всього вироку не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Чорнухинського районного суду Полтавської області від 29.06.2023 відносно ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4