У Х В А Л А

Іменем України

14 грудня 2023 року Слідчий суддя Деснянського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 розглянувши клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №000301 від 10.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_3 , яка є власником майна звернулася до суду з клопотанням про скасування накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №000301 від 10.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, посилаючись на те, що ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24.10.2023, накладено арешт на майно, зокрема на автомобіль марки «HYUNDAI ELANTRA»,vin-код: НОМЕР_1 .

Вказаний автомобіль належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Просить скасувати арешт майна накладений на автомобіль, оскільки вона не може користуватися автомобілем у особистих цілях та зазначала, що вона була присутньою при проведенні якоїсь процесуальної дії - експертизи, а тому вважає, що необхідність заборони користування автомобілем відпала.

Прокурор не заперечувала проти задоволення клопотання та повернення майна власнику в користування. Інформація про проведення експертизи у даному кримінальному провадженні у неї відсутня.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надане клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24.10.2023 накладено арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном, а зокрема на: автомобіль марки «HYUNDAI ELANTRA»,vin-код: НОМЕР_1 що належить, згідно даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на праві власності ОСОБА_3 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 фактичним користувачем автомобіля є ОСОБА_3 . Вказаний автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

За змістом частини першої статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбаченихстаттями 160-166,170-174цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст. 100 КПК України речові докази та документи, надані суду, зберігаються в суді, за винятком випадків, передбаченихчастиною шостоюцієї статті, а також речових доказів у вигляді громіздких або інших предметів, що вимагають спеціальних умов зберігання, які можуть знаходитися в іншому місці зберігання.

Частиною першою статті 316 ЦК України установлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. А за змістом частини четвертої згаданої статті, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Прокуром у судовому засіданні не надано інформації щодо проведення еспертиз.При вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, а також з вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина, якої у даному випадку немає.

За таких обставин арешт із врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, накладений з правових підстав, передбачених ч.2, 3ст. 170 КПК України, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси ОСОБА_3 , як власника автомобіля марки «HYUNDAI ELANTRA», vin-код: НОМЕР_1 та в частині накладення арешту на ключі від автомобіля «HYUNDAI ELANTRA», vin-код: НОМЕР_1 а тому слідчий суддя дійшла висновку про відсутністьперешкод для передання арештованого майна у користування ОСОБА_3 ..

Однак, підстави для скасування арешту відсутні, оскільки розслідування кримінального провадження не завершено і зняття арешту шляхом зняття заборони на відчуження автомобіля неприпустимо.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

Таке рішення виходить з позиції розумності та співмірності обмеження права власності, права користування та наслідків такого арешту.

На цій стадії слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Керуючись вимогами ст. ст. 174,309, 369-372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 24.10.2023 у кримінальному провадженні №000301 від 10.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України в частині заборони користування автомобілем «HYUNDAI ELANTRA», державний номерний знак НОМЕР_3 , vin-код: НОМЕР_1 та в частині накладення арешту на ключі від автомобіля «HYUNDAI ELANTRA», державний номерний знак НОМЕР_3 .

Зобов`язати ОСОБА_3 надавати безперешкодний доступ до автомобіля марки «HYUNDAI ELANTRA», державний номерний знак НОМЕР_3 , у разі необхідності проведення з використанням вказаного транспортного засобу будь-яких слідчих дій під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

В іншій частині в задоволенні вимог клопотання відмовити.

Слідчий суддя ОСОБА_1