Справа № 146/1263/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2023 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засіданння ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Томашпіль кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028 від 01 лютого 2020 року на підставі обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, особою з інвалідністю, учасником АТО, депутатом та потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС не є, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 судимість погашена,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2020 року біля 01 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи на території кафе «Райдуга» по вул. І. Гаврилюка в смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області, вступив у словесну суперечку із ОСОБА_5 .

У подальшому ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, схопив за верхній одяг ОСОБА_5 та утримуючи своєю лівою рукою потерпілого наніс йому два удари кулаком своєї правої руки в область обличчя, після чого ОСОБА_5 з прискоренням впав та вдарився об землю.

Згідно висновку експерта № 6 від 03 лютого 2020 року ОСОБА_5 нанесені тілесні ушкодження у вигляді крововилива на потилиці, синців нижньої повіки зліва, верхньої губи і шиї з обох сторін, садна шиї справа, які за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_4 органами досудового слідства кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, визнав та пояснив, що 01 лютого 2020 року близько 01 год. 00 хв. перебував в кафе «Райдуга» по вул. І. Гаврилюка в смт. Томашпіль. До нього підійшов ОСОБА_5 і почав вихвалятися, що він досяг успіхів у житті. Він не стерпів, що потерпілий вихваляється і вдарив його в обличчя, а потім вийшли на вулицю і ще два рази його вдарив, внаслідок чого потерпілий впав на землю. Цивільний позов потерпілого не визнає. Золотого ланцюжка взагалі не бачив.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що 01 лютого 2020 року перебував у кафе «Райдуга» по вул. І. Гаврилюка в смт. Томашпіль, там також відпочивав обвинувачений з своїм братом. З обвинуваченим перебуває в неприязних стосунках. ОСОБА_4 покликав його до себе та вони почали розмовляти про конфлікт який був між ними рік назад. Брат обвинуваченого просив пробачення у нього. ОСОБА_4 вдарив в обличчя потерпілого. На вулиці ОСОБА_4 ще його два рази вдарив і він впав на землю. Люди розбороняли їх. Потерпілий викликав поліцію. Заявлений цивільний позов підтримує повністю. В подальшому потерпілий надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, цивільний позов підтримує повністю.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що не пам`ятає точної дати коли це було, але бачив, як билися обвинувачений з потерпілим. Бачив, що була порвана куртка, кофта в крові була, золотого ланцюжка в потерпілого не бачив.

Крім того вина обвинуваченого підтверджується висновком експерта № 6, згідно якого гр. ОСОБА_5 нанесені тілесні ушкодження у вигляді крововилива потилиці, синців нижньої повіки зліва, верхньої губи і шиї з обох сторін, садна шиї справа. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті дії тупого (х) твердого (х) предмету (в), до яких відносяться руки і ноги людини, до 3-діб від часу обстеження (03.02.20 р.), можливо 01.02.2020 р. і згідно Правил судового - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень п.2.3.1. а) відносяться до легкого ступеня тяжкості.

Дії ОСОБА_4 державним обвинуваченням вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає, щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановленні.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального проступку, обставини що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, на диспансерному, психіатричному та наркологічному обліку не перебуває, позицію державного обвинувача щодо міри покарання обвинуваченому,досудову доповідь органу пробації, з якої вбачається, що на думку органу пробації виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (в т.ч. окремих осіб), суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді штрафу, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілої сторони.

Вирішуючи цивільний позов заявлений потерпілим на суму 30070,00 грн. матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

При цьому ч.1 ст. 1166 ЦК України визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, яка її завдала, а ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цією статті.

Що стосується майнової шкоди на суму 30070 грн., спричиненої втратою золотого ланцюжка, суд вважає, що в цій частині позов недоведений, оскільки суду не надано доказів того, що саме в результаті неправомірних дій обвинуваченого відбулася така втрата.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з положень ст.ст. 23, 1168 ч 1 ЦК України, які вказують, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно роз`ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оцінюючи у сукупності пояснення потерпілого, свідка, висновки судово-медичної експертизи, суд дійшов висновку, що в результаті спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 зазнав фізичного болю, приниження його честі та гідності, що призвело до позбавлення звичайного циклу його життя, пристосування до негативних умов існування. З огляду на характер та глибину моральних страждань, керуючись принципом розумності та справедливості, компенсація моральної шкоди в розмірі 3000 гривень є, на думку суду, достатньою для відшкодування.

Процесуальних витрат у справі не має.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 368, 370-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування завданої злочином матеріальної і моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Речовий доказ у справі, а саме: сірий светер з плямами бурого кольору, що міститься в поліетиленовому пакеті білого кольору, який визнано в якості речового доказу по кримінальному провадженні № 0000028 від 01 лютого 2020 року та передано в камеру речових доказів - повернути за належністю власнику ОСОБА_5 .

До вступу вироку у законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 - не обирати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Томашпільський районний суд Вінницької області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1