Провадження № 1-кс/686/9224/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року м. Хмельницький

Слідча суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003483,

встановила:

30.10.2023 прокурор Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду із клопотанням, після усунення недоліків, про накладення арешту на речі, вилучені на підставі заяви про добровільну видачу ОСОБА_4 , а саме банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування.

Прокурор у судове засідання не з`явилася, у поданому клопотанні просила проводити розгляд без участі ініціатора, вимоги клопотання підтримує у повному обсязі.

Володілець майна ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, шляхом повідомлення по телефону.

Положеннями ч. 1 ст. 172 КПК України передбачено, що неприбуття слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Зважаючи на ці положення закону, слідча суддя дійшла висновку про можливість розгляду клопотання у відсутності володільця майна та прокурора, належним чином повідомлених про дату та час судового розгляду.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчою суддею установлено, що СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003483 від 02 жовтня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 27.09.2023 близько 10:00 год. невстановлена особа, перебуваючи у кв. АДРЕСА_1 , таємно, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, викрала мобільний телефон марки «Redmi 9», із встановленими сім-картами НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , а також банківські картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_4 та № НОМЕР_1 , після чого викрала з банківської картки № НОМЕР_4 грошові кошти у сумі 13 983 грн. 00 коп., чим завдали майнової шкоди ОСОБА_5

02.10.2023 на прилеглій території будинку АДРЕСА_2 проведено огляд місця події за участю гр. ОСОБА_4 , який добровільно видав банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 та повідомив, що 27.09.2023 він її викрав у квартирі АДРЕСА_1 .

Вказана банківська картка належить потерпілому ОСОБА_5 , про що останній вказує у заяві про вчинення кримінального правопорушення та у протоколі допиту в якості потерпілого. Разом із тим, дана картка викрадена із кв. АДРЕСА_1 . Належність даної картки саме ОСОБА_5 ніхто із учасників кримінального провадження не оспорює.

Дану банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , в ході проведення огляду місця події вилучено та поміщено у сейф-пакет № РБР2187257, який запечатано способом, що виключає несанкціонований доступ до нього.

02.10.2023 винесено постанову про визнання речовим доказом банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , у зв`язку із тим, що зазначена банківська картка була предметом вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, а тому буде використовуватись в якості речового доказу у кримінальному провадженні. Окрім цього у межах кримінального провадження будуть проведені слідчі (процесуальні) дії із використанням даної банківської картки, зокрема пред`явлення речей для впізнання, використання в ході проведення слідчого експерименту із учасниками кримінального провадження».

Слідчою суддею установлено, що постановою слідчого ВРЗ СГСД СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_6 від 02.10.2023 банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 визнано речовим доказом.

03.10.2023 прокурор Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду із клопотанням, про накладення арешту у кримінальному провадженні №053350.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 04.10.2023 клопотання було повернуто прокурору для усунення недоліків.

12.10.2023 прокурор Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_3 потворно звернулася до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду із клопотанням, після усунення недоліків, про накладення арешту у кримінальному провадженні №053350.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 13.10.2023 клопотання було повернуто прокурору для усунення недоліків.

30.10.2023 прокурор Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_3 втретє звернулася до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду із клопотанням, після усунення недоліків, про накладення арешту у кримінальному провадженні №053350.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У зв`язку з цим, відповідно до частини 2 статті 173 КПК України, при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженню; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно вимогам частини 3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин 1 статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу; тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Дослідивши матеріали клопотання, слідча суддя приходить до висновку, що вилучена у ході огляду банківська картка АТ КБ «Приватбанк» із № НОМЕР_1 відповідає критеріям речових доказів відповідно до положень ст.98 КПК України, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр уважати, що банківська картка є предметом вчинення кримінального правопорушення та може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Водночас, попри обґрунтоване визнання банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» із № НОМЕР_1 речовим доказом, клопотання у частині накладення на неї арешту не підлягає задоволенню у зв`язку із наступним.

Банківська платіжна картка АТ КБ «ПриватБанк» докладно описана слідчим у протоколі огляду від 02.10.2023 із зазначенням її ідентифікуючих ознак, зокрема номеру, та належить потерпілому у кримінальному провадженні, про що зазначає прокурор у клопотанні.

Саме за заявою потерпілого ОСОБА_5 від 02.10.2023 у зв`язку із крадіжкою його речей, у тому числі банківської картки, було розпочате означене кримінальне провадження.

Вилучення банківської платіжної картки позбавляє держателя картки (потерпілого від дій ймовірного правопорушника) його права отримувати та використовувати належні йому грошові кошти.

Жодних відомостей та обставин, які би вказували на ймовірність подальшого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження банківської платіжної картки потерпілим ОСОБА_5 у випадку незастосування запобіжного заходу, прокурором не наведено.

Згідно із усталеною практикою ЄСПЛ у вказаному питанні, необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе індивідуальний і надмірний тягар (рішення у справі «Брумареску, Трегубенко проти України»). Судам належить з`ясувати, чи дотримано справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу і вимогами захисту основних прав громадян (рішення у справах «Спорронг і Льонрот проти Швеції», «Іатрідіс проти Греції»).

Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини.

Ціллю статей 170, 171 КПК є забезпечення прав власника чи законного володільця майна від втручання сторонніх осіб у здійснення ними повноважень власника чи володільця такого майна. Тобто вони покликані захистити інтереси власника чи законного володільця.

Застосовувати ці положення КПК всупереч інтересам законного власника чи володільця майна, які не вважають свої права порушеними, вочевидь не можна.

Указаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25 січня 2022 року за результатом розгляду справи №127/14139/16-к (провадження № 51-4343км21).

За положеннями ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Ст. 16 КПК України передбаченого, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

Враховуючи викладене у сукупності, зважуючи на пропорційність втручання у право потерпілої сторони, оцінюючи потреби досудового розслідування, приходжу до висновку, що подальше накладення арешту на банківську картку є передчасним, оскільки покладене надмірний тягар на її власника та призведе до необґрунтованого обмеження його права на користування карткою.

Керуючись ст.ст.170-173 КПК України, слідча суддя

постановила:

У задоволенні клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003483, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідча суддя