ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, матеріали з кримінального провадження №0000974 за апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2023 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, -

підозрюваного за ч.1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді від 18 вересня 2023 року застосовано стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14 листопада 2023 року, та визначено заставу в сумі 53 680 грн.

Своє рішення слідчий суддя мотивував обґрунтованою підозрою стосовно ОСОБА_7 та встановив наявність ризиків, що останній може переховуватися від суду та слідства; вчинити інше кримінальне правопорушення, а також слідчий суддя врахував обставини зазначені в ст. 178 КПК України, тому дійшов висновку про необхідність застосування виключного запобіжного заходу. Визначаючи розмір застави слідчий суддя врахував особу підозрюваного і його майновий стан, фактичні обставини вчинення злочину.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 домашній арешт, вказуючи про необґрунтовану підозру, оскільки єдиним доказом є протокол обшуку, який був проведений на підставі рішення слідчого судді в іншому кримінальному провадженні. При цьому не взято до уваги, що за адресою де проведено обшук проживає, ще чотири особи. Будь-яких протоколів допиту свідків або висновків дактилоскопічних експертиз до клопотання слідчий не надав. Разом з цим, висновок експерта вказує, що вилучений предмет найбільш ймовірно відноситься до категорії вибухових речовин, що є неприпустимим з точки зору допустимості доказів.

В апеляційному суді захисник та ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційної скарги.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Висновки слідчого судді про застосування до ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційний суд вважає правильними.

Згідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, наданими до клопотання слідчого матеріалами підтверджується, що ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР під № 0000974 від 16 вересня 2023 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України(а.с.6)

16 вересня 2023 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України. (а.с.26-29, 31-33)

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для обрання запобіжного заходу, колегія суддів зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини, де у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", зазначено термін "обґрунтована підозра", який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" від 28 жовтня 1994 року, "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року).

Слідчий суддя розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановив обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, яка підтверджується: протоколами огляду місця події від 16 вересня 2023 року в якому зазначено, що за місцем мешкання ОСОБА_7 були виявлено і вилучено предмети схожі на гранати; висновком експерта в якому зазначено, що вилучені предмети є найбільш ймовірно: конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом осколкової наступальної ручної гранати РГД -5; модернізованим уніфікованим запалом ручних гранат типу УЗРГМ 2, промислового виготовлення. Тому апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування можливо дійти до висновку, що ОСОБА_7 є особою про, яку йдеться у підозрі, у зв`язку з чим, підозра стосовно останнього на даній стадії обґрунтована.

Доводи апеляційної скарги про неналежність доказів, апеляційний суд вважає безпідставними на даній стадії кримінального провадження, враховуючи, що обшук за адресою проживання ОСОБА_7 був проведений на підставі рішення слідчого судді у кримінальному провадженні № 0000085 за ч.1, ч.2 ст. 255, ч.3 ст. 307 КК України, під час якого було виявлено і вилучено предмети, які відносяться до категорії вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу, тому відповідно до вимог ч.1 ст. 214 КПК України, були внесені відомості до ЄРДР під № 0000974, після самостійного виявлення обставин, які свідчили про вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст. 263 КК України. Питання належності та допустимості доказів є предметом здійснення розгляду кримінального провадження під час судового провадження.

Апеляційний суд також вважає обґрунтованими висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_7 може: переховуватися від досудового розслідування або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину. При цьому, ОСОБА_7 є раніше судимою особою, відсутні дані про офіційне місце працевлаштування, наявність у останнього сім`ї, тобто міцних соціальних зв`язків. А як пояснив в апеляційному суді прокурор, що ОСОБА_7 на даний час підозрюється у вчинення кримінального правопорушення за ст. 115 КК України.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд зважає на практику ЄСПЛ, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а в справі «Москаленко проти України», зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Істотних порушень, які б давали апеляційному суді скасувати ухвалу слідчого судді під час апеляційного перегляду не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2023 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_7 підозрюваного за ч.1 ст. 263 КК Українизалишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4