Справа №333/203/24
Провадження №1-кс/333/251/24
УХВАЛА

Іменем України

08 січня 2024 року м.Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м.Запоріжжя - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, підполковник Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , погоджене прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001144 від 31.12.2023 року та додані до нього матеріали відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ, Донецької області, громадянина України, неодруженого, освіта середньо-спеціальна, який проходить військову службу за контрактом на посаді стрільця санітара механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.402 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001144 від 31.12.2023 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що наказом №337 командира військової частини НОМЕР_1 від 20.11.2023 солдата ОСОБА_6 було призначено на посаду стрільця санітара механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_7 від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ введено воєнний стан на всій території України.

В подальшому, відповідними Указами Президента України ОСОБА_7 , правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу

Солдат ОСОБА_6 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

30 грудня 2023 року, приблизно о 13:15 год., командир інженерно саперної роти військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_8 , знаходячись в місці тимчасової дислокації інженерно саперної роти військової частини НОМЕР_1 на території населеного пункту АДРЕСА_2 , зачитав своє бойове розпорядження №30/12/23/1 від 30.12.2023, згідно якого, силами приданого до інженерно - саперної роти особового складу продовжити виконання фортифікаційних робіт на позиціях 1 та 2 механізованих бригад в районі населеного пункту Роботино Токмацької міської громади Пологівського району Запорізької області.

Після цього, солдат ОСОБА_6 , діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом та з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби, з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених вище статутних вимог, відкрито відмовитися виконувати наказ начальника.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел солдат ОСОБА_6 , в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України ст.ст. 9, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відкрито, у присутності командира інженерно саперної роти військової частини НОМЕР_1 , капітана ОСОБА_8 , який відповідно до вимог ст. ст. 29, 31, 32 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України є для нього начальником за службовим становищем та військовим званням, та інших військовослужбовців, відмовився виконувати бойове розпорядження командира інженерно саперної роти військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_8 №30/12/23/1 від 30.12.2023, згідно якого, силами приданого до інженерно саперної роти особового складу продовжити виконання фортифікаційних робіт на позиціях 1 та 2 механізованих бригад в районі населеного пункту Роботино Токмацької міської громади Пологівського району Запорізької області, хоча об`єктивно міг та зобов`язаний був виконати цей наказ.

Таким чином, ОСОБА_6 , за викладених вище обставин, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України непокорі, тобто у відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_6 може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме за вчинення злочину за правовою кваліфікацією, передбаченою ч.4 ст.402 КК України, який згідно ст. 12 КК України, віднесений до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), суворість та невідворотність послідуючого покарання, підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Про вказані наміри ОСОБА_6 вже свідчить його поведінка, оскільки достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин, а саме непокору - тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, в умовах воєнного стану, яке по своїй суті являється ухиленням від виконання військового обов`язку.

Застосувати більш м`які запобіжні заходи до ОСОБА_6 не можливо, оскільки, відповідно до ч. 7 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого статтею 402 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Крім того сторона обвинувачення просить не визначати розмір застави, оскільки вона не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Слідчий у судовому засіданні підтримав клопотання з підстав викладених в ньому, просив суд задовольнити його та обрати відносно ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні з клопотанням не погодився, зазначив що і надалі готовий служити та захищати державу та приносити користь частині. Просить суд відмовити у задоволенні клопотання.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти клопотання, зазначив, що дане клопотання недостатньо обґрунтоване, ризиків на які послався прокурор фактично немає та нічим недоведені. Підзахисний жодного разу не був судимий, крім того він бажає та готовий повернутись до частини. Впливати на свідків не має сенсу, крім того ОСОБА_6 визнає що здійснив помилку, щиро розкаюється. Ризик щодо вчинення нового злочину взагалі є надуманим. Захисник зазначив, що ОСОБА_6 має стійкі соціальні зв`язки, виконує свій військовий обов`язок, добровільно пішов служити, є контрактником, має задовільну характеристику та не є злісним відмовником. Вчинене ОСОБА_6 є випадковістю, і якщо суд надасть таку можливість, він виправдає довіру. Підозрюваний зобов`язується виконувати всі вимоги КПК. Захисник просив не обирати запобіжний захід та відмовити у задоволені клопотання . У випадку обрання тримання під вартою застосувати мінімальну заставу.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання, необхідно застосувати виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Додатково пояснив, що ОСОБА_6 є військовослужбовцем, який вирішив поєднати своє життя із армією. Він добровільно уклав контракт щоб стати на захист народу та Батьківщини. ОСОБА_6 відмовився виконувати облаштування фортифікаційних споруд, це не штурмові дії, не так званий «нуль», це перша лінія оборони, де ОСОБА_6 мав би викопати декілька бліндажів , поглибити окопи, вирівняти інші фортифікаційні споруди. Проте, він відкрито, в умовах воєнного стану, поруч зі своїми побратимами відкрито відмовився, дивлячись в очі командиру, виконувати бойовий наказ. Те що він раніше не судимий не може бути пом`якшувальною обставиною в обрані запобіжного заходу. ОСОБА_6 змінив своє ставлення та визнав провину лише після того, як він отримав клопотання про обрання запобіжного заходу. Першочергово він пояснював, що погано себе почував, проте лікар, який оглядав ОСОБА_9 , відразу після того як останній відмовився виконувати наказ, зазначив, що він практично здоровий та жодної перешкоди для виконання завдання не було. Щодо характеристики яку захисник вважає задовільною, прокурор зазначив про те, що в ній зазначено, що ОСОБА_6 зарекомендував себе з негативного боку, хоча і є підготовленим задовільно. Ризики на які вони посилаються існують, тому просить суд обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Заслухавши слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши письмові матеріали, приходжу до таких висновків.

Клопотання слідчого, погодженого із прокурором, оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України.

Судом встановлено, 31.12.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за №№0001144, за ч. 4 ст. 402 КК України

08.11.2023 року слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_4 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, яке вручено останньому та його захиснику під підпис.

Обґрунтованість повідомленої підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (злочину), повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: повідомленням про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення від 31.12.2023, яке надійшло з військової частини НОМЕР_1 ; протоколами допиту свідків військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які пояснили обставини вчинення кримінального правопорушення; витягом з бойового розпорядження; іншими матеріалами кримінального провадження.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України непокорі, тобто у відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Зібрані слідством докази по кримінальному провадженню є достатніми вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Про вказані наміри підозрюваного вже свідчить його поведінка, оскільки достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин, а саме непокору - тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, в умовах воєнного стану, яке по своїй суті являється ухиленням від виконання військового обов`язку

У зв`язку із початковим етапом досудового розслідування даного кримінального провадження, встановити всіх свідків не виявилося можливим, однак, досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а відтак ОСОБА_6 , у випадку обрання відносно нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, може здійснювати тиск на них, які враховуючи початковий етап досудового розслідування ще не були допитані у кримінальному провадженні, однак підлягають обов`язковому допиту в якості свідків, що суттєво вплине на можливість уникнення ОСОБА_6 кримінальної відповідальності та сприятиме перешкоджанню здійсненню досудового розслідування даного кримінального провадження.

ОСОБА_6 є військовослужбовцем та з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим може покинути місце служби, чим фактично вчинить кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 407-409 КК України.

З матеріалів кримінального провадження можна зробити висновок вказане кримінальне правопорушення має підвищений суспільно небезпечний характер, оскільки впливає бойову готовність підрозділу, в умовах воєнного стану та обороноздатності України, здійснюється підрив військової дисципліни та надання негативного прикладу протиправної поведінки військовому підрозділу.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.

Суд не приймає доводи захисника оскільки вони не підтвердженні жодними доказами.

Приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, дані про особу підозрюваного та характер висунутої підозри, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, суд вважає, що не має ґрунтовних підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою.

Зважаючи на дані про особистість підозрюваного, який його вік, посаду, репутацію, стан здоров`я, стійких соціальних зв`язків, суд вважає, що для забезпечення належної процесуальної поведінки під час досудового розслідування та судового розгляду більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам.

Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваного пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину

Відповідно до п. 7 ст. 176 КПК України - під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Отже, враховуючи доведеність на цій стадії провадження обґрунтованості підозри, пред`явленої ОСОБА_6 та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК, застосування до останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою є безальтернативним.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи особу підозрюваного та конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає можливим визначити розмір застави - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з урахуванням вимог ст. 182 КПК України та ЗУ «Про державний бюджет на 2024 рік», складає 60560 грн.

У разі внесення вказаної застави на підозрюваного ОСОБА_6 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, суду, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, у час та день, визначений слідчим, судом, уповноваженим здійснювати досудове розслідування або судове провадження у цьому кримінальному провадженні;

- не відлучатися з населеного пункту, де несе службу підозрюваний, без дозволу слідчого, який проводе досудове розслідування, або суду, у провадженні якого перебуває дане кримінальне провадження;

- повідомляти слідчого, який проводить досудове розслідування, або суду, у провадженні якого перебуває дане кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання або служби;

Згідно ч. 8 ст. 182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору

Керуючись 2, 176, 177, 183, 194, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити в повному обсязі.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України - арештному домі строком на 60 (шістдесят) діб взявши під варту в залі суду негайно.

Строк дії ухвали рахувати з моменту фактичного затримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 08.01.2024 року, з 16-20 години.

Ухвала діє до 07.03.2024 року включно.

Виконання ухвали доручити начальнику ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

ОСОБА_6 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі 20-ти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60560 грн.

У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_6 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, суду, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, у час та день, визначений слідчим, судом, уповноваженим здійснювати досудове розслідування або судове провадження у цьому кримінальному провадженні;

- не відлучатися з населеного пункту, де несе службу підозрюваний, без дозволу слідчого, який проводе досудове розслідування, або суду, у провадженні якого перебуває дане кримінальне провадження;

- повідомляти слідчого, який проводить досудове розслідування, або суд, у провадженні якого перебуває дане кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання або служби.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя ОСОБА_1