КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №362/5382/20Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/47/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001487 по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 15 січня 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва за ч.5 ст.27, ч.4 ст.190, ч.3 ст.358, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121,ч.2 ст.125 КК України, за апеляційною обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 серпня 2023 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 серпня 2023 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121,ч.2 ст.125КК України, та призначено йому покарання: за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на строк шість років; за ч.2 ст.125 КК України у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_8 за сукупністю злочинів визначено, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк шість років.

Зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 24 серпня 2020 року по 11 грудня 2020 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

По справі вирішено питання про цивільний позов, речові докази та судові витрати.

За вироком суду встановлено, що 24 серпня 2020 року близько 14 год. 30 хв. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебували на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . В цей час між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_8 виник прямий умисел, направлений на спричинення ОСОБА_9 тілесного ушкодження. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , зайшовши з-за спини потерпілого ОСОБА_9 , який на той час сидів на стільці поряд з погрібним приміщенням, розташованим на території домоволодіння за вказаною адресою, дерев`яним бруском наніс по обличчю ОСОБА_9 один удар, заподіявши йому синці на обличчі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я. Внаслідок отриманого удару потерпілий ОСОБА_9 впав на землю. В подальшому ОСОБА_8 дістав ніж, який мав при собі, та завдав ним лежачому на землі ОСОБА_9 два удари в ліве підборіддя, спричинивши йому рану підборіддя, тобто тілесні ушкодження, які відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Крім цього, 24 серпня 2020 року приблизно о 14 год. 35 хв. ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , в ході словесного конфлікту, який виник у нього з ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення потерпілій умисного тяжкого тілесного ушкодження, завдав ОСОБА_10 один удавножемв область живота та один удар в область грудей, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 проникаюче поранення черевної порожнини з ушкодженням тонкої кишки, яке за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, вважаючи його надмірно суворим та таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого.

Зазначає, що судом при призначенні покарання не враховано дані про його особу, та наявність обставин, що пом`якшують покарання.

Просить суд апеляційної інстанції врахувати, що він на обліку в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, має тривале порушення соціалізації та комунікативної функції, порушенням сприйняття, уяви, пізнання, мотиваційно-вольових та критичних компонентів психіки. У нього знижена можливість аналізу та прогнозування можливих наслідків своїх дій. Вказує, що страждає довгий час на психічні розлади, проте належного лікування не отримував.

Також, за доводами апелянта, суд у відповідності до вимог ст.66 КК України не врахував обставин, що пом`якшують його покарання, якими вважає вчинення злочину в стані обмеженої осудності; щире каяття та активне сприяння слідству;вчинення кримінального правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного жорстоким поводженням, або таким, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого.

Апелянт стверджує, що судом під час призначення покарання також не враховано його обмежену осудність як обставину, що пом`якшує покарання та не наведено жодних підстав її незастосування, що суперечить вимогам статті 20 та 50 КК України.

Крім цього зазначає, що будучи допитаним в судовому засіданні, він повідомив суду, що щиро кається у вчиненому, проте суд не врахував даних обставин.

За наслідками апеляційного розгляду просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити йому менш суворе покарання.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення обвинуваченого та захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала рішення суду в частині призначеного покарання законним та справедливим, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, допитавши обвинуваченого ОСОБА_8 , за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, а тому правомірно розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та правова кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.121,ч.2 ст.125 КК України учасниками судового провадження не оспорюється та не оскаржується, а тому у відповідності до положень ст. 404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання по ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі та по ч.2 ст.125 КК України у виді обмеження волі, в межах санкції даних норм, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких злочинів та кримінальних проступків, що посягають на життя та здоров`я громадян. Також суд врахував конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень та їх наслідки, дані про особу обвинуваченого,який має середню освіту, офіційно не працює, за попереднім місцем проживання характеризується негативно, на обліку в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд обґрунтовано визнав рецидив злочинів.

Колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що судом при призначенні покарання не враховано наявність обставини, що пом`якшують покарання - його щире каяття.

Зокрема, як в суді першої, так і апеляційної інстанції, обвинувачений визнав свою вину у вчиненому та щиро кається.

За таких обставин колегія суддів відповідно до положень ст.66 КК України визнає обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_8 , - його щире каяття.

Проте, навіть з урахуванням встановленої обставини, що пом`якшує покарання, суд апеляційної інстанції погоджується з призначеним ОСОБА_8 як за кожне кримінальне правопорушення окремо, так і за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на визначений судом строк, оскільки таке покарання за своїм видом та розміром відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі винного, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Що стосується доводів апелянта про те, що він вчинив кримінальні правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного жорстоким поводженням, або таким, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого, то вони не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та не підтверджуються матеріалами кримінального провадження, як і те, що обвинувачений є обмежено осудною особою та потребує примусових заходів медичного характеру.

Предметом судової перевірки також було питання про можливість застосування при призначенні ОСОБА_8 покарання положень ст.69 та 69-1 КК України.

Зокрема, призначаючи обвинуваченому покарання в межах санкцій ч.1 ст.121 та ч.2 ст.125 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що з урахуванням конкретних обставин провадження, наявності обставини, що обтяжує покарання та відсутності обставин, що пом`якшують покарання, у цьому конкретному випадку призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, та звільнення від відбування покарання з випробуванням, не відповідатимуть загальним засадам призначення покарання.

З такими висновками суду також погоджується колегія суддів, оскільки призначене ОСОБА_8 покарання як за кожен злочин окремо, та і за сукупністю злочинів, відповідає вимогам закону, є необхідним та достатнім для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Що стосується доводів сторони захисту під час апеляційного розгляду про наявність підстав для звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності по ч.2 ст.125 КК України на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, то вони є такими, що не підтверджуються матеріалами справи, оскільки ОСОБА_8 перебував у розшуку та відповідно провадження було зупинене.

Оскільки вирок суду, ухвалений щодо ОСОБА_8 , є законним, обґрунтованим та вмотивованим, колегія суддів залишає його без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

ВирокВасильківського міськрайонного суду Київської області від 23 серпня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_8 , залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4