ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/7197/23

Провадження № 11-кп/4820/598/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Хмельницького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 червня 2023 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницький, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2023 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 21.02.2023 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 4 ст. 185 КК України до міри покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробовуванням з встановленням іспитового строку 1 рік,

якого визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання із застосуванням статті 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.02.2023р. і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

06.03.2023, близько 16:51 год., ОСОБА_7 будучі у торгівельному залі магазину «Булка Маркет» ТОВ «ФУДЕКСПРЕС», що за адресою: проспект Миру 69, м. Хмельницький, пересвідчившись, що за його протиправними діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, розуміючи, що в державі діє воєнний стан, який введений на території України Указом Президента України за №64/2022 від 24.02.2022, та продовжений Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», умисно, повторно, таємно, шляхом вільного доступу, із полиць з продажу товарів викрав одну пляшку лікеру «Jagermeister» об`ємом 1 літр вартістю 647 грн. 00 коп. за пляшку, одну пляшку рому «Capitan Morgan Gold» об`ємом 0,7 літра вартістю 468 грн. 33 коп. за пляшку та одну коробку цукерок «Raffaello» вагою 150 грам вартістю 130 грн. 73 коп. за коробку, що належать ТОВ «ФУДЕКСПРЕС», після чого, заховавши викрадене у дитячий візок, де знаходилась його малолітня дитина, не розрахувавшись за товари, пройшов повз розрахункові каси та покинув приміщення вказаного магазину, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Вказаними умисними протиправними діями ОСОБА_7 заподіяв ТОВ «ФУДЕКСПРЕС» майнову шкоду на загальну суму 1246 грн. 06 коп.

За таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 підлягає кримінальній відповідальності за. 4 ст. 185 КК України.

Обвинувачений в апеляційній скарзі просить скасувати вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 червня 2023 року і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вказує на те, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме суд першої інстанції застосував ч. 1 ст. 71 КК України, яка не підлягала застосуванню, оскільки вчинивши 06.03.2023 року новий злочин він ще не вважався засудженим за попередній злочин, так як вирок від 21.02.2023 року на час вчинення ним нового злочину не набув законної сили.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що вона задоволенню не підлягає, а вирок суду слід залишити без змін, за таких підстав.

Представник потерпілого належним чином повідомлен про дату, час і місце судового розгляду, до суду не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки.

Фактичні обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення та кваліфікація його дій апелянтом по суті не оскаржуються.

Щодо апеляційних вимог обвинуваченого стосовно застосування ч. 1 ст.71 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу ОСОБА_7 , обставини, що пом`якшують його покарання.

Згідно з частиною другої статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 скоїв умисний злочин, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану. При цьому належить взяти до уваги те, що ОСОБА_7 є судимий, на обліку у психоневрологічному, наркологічному диспансері не перебуває. Обставиною, що обтяжує покарання судом не встановлено, обставинами що пом`якшують покарання суд визнав, щире каяття, відшкодування заданої шкоди, перебування на утриманні обвинуваченого малолітньої дитини. При цьому, при визначені виду та міри покарання обвинуваченому судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який визнав вину у вчинені злочину, обвинувачується у вчинення нового злочину,отже суд вірно дійшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише шляхом ізоляції його від суспільства, оскільки саме така міра покарання є достатньою і дієвою для виправлення обвинуваченого і запобіганню скоєння нових злочинів, тому за вчинене ОСОБА_7 суд призначив покарання у виді позбавлення волі. Проте враховуючи особу винного та наявність обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття, відшкодування завданої шкоди, перебування на утриманні малолітньої дитини, ОСОБА_7 суд першої інстанції вважав за можливє призначити покарання із застосування ст. 69 КК України, нижче санкції, яка передбачена відповідною частиною 4 статті 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, саме таке покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого. Однак, відповідно до вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.02.2023р. ОСОБА_7 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до міри покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України він звільнений від відбування покарання з випробовуванням з встановленням іспитового строку 1 рік. Оскільки засуджений обвинувачений ОСОБА_7 після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд призначив покарання за новим вироком відповідно ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Апеляційні доводи, про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, на думку колегії суддів - є безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Як передбачено ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

За змістом ч. 4 ст. 70 КК, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання призначається за правилами, визначеними частинами 13 цієї статті (сукупність злочинів).

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком (сукупність вироків).

Таким чином, законодавець чітко визначив момент у часі, що розмежовує ці два правила це постановлення обвинувального вироку, а не набрання ним законної сили.

Правила призначення покарання за сукупністю вироків застосовуються в разі, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин. У цьому разі суд відповідно до ч. 1 ст. 71 КК до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Під час складання покарань у порядку зазначеної норми остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, яка зазначена в постанові ОП ККС ВС (справа № 766/39/17 провадження № 51-8867кмо18 від 01 червня 2020 року).

Так, суд вірно зазначив, та вважав за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції статті Особливої частини Кримінального Кодексу України за вчинений злочин.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання у такий спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для скасування вироку за доводами обвинуваченого про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 , є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 червня 2023 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 за ст.185 ч.4 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення цієї ухвали.

Судді