Провадження № 1-кп/932/431/21
Справа № 200/2302/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська

у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

з участю

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0003915, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого вищу освіту, працюючого, одруженого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

02 грудня 2017 року приблизно о 14 годині 00 хвилин водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Subaru Forester », державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався в м. Дніпро по вул. Михайла Грушевського з боку вул. С. Петлюри в напрямку вул. М. Драгоманова.

Під час руху ОСОБА_7 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, перед виконанням маневру повороту наліво з вул. М. Грушевського на вул. Українську в напрямку вул. Січових Стрільців не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив рух вліво та виїхав на смугу руху автомобіля «Volkswagen Bora», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався зліва в попутному з ним напрямку, чим змусив водія ОСОБА_9 прийняти міри для забезпечення особистої безпеки, а саме різко змінювати рух вліво, чим створив йому аварійну дорожньо-транспортну обстановку, внаслідок чого водій ОСОБА_9 знаходячись в умовах аварійної дорожньо-транспортної обстановки, уникаючи зіткнення змінив напрямок руху вліво, автомобіль в стані заносу продовжив рух та скоїв наїзд на перешкоду у вигляді електроопори.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля «Volkswagen Bora», державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді - закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2-го ступеню, з переломами групи внутрішніх перегородок осередків (ячеек) сосцевидного відростку правої скроневої кістки, з розвитком гемомастоідиту (кров в порожнині осередків), гемосинусу та з явищами пневмоцефалії, розриву шкіри зовнішнього слухового проходу праворуч, синця - в завушній області праворуч з переходом у волосисту частину голови та частково на праву бічну поверхню шиї у верхню третину, садна - в завушній області праворуч волосистої частини голови (частково на тлі синця), садна в лобній області праворуч; закритого ушкодження ключично-акроміальної зв`язки з ушкодженням акроміального кінця правої ключиці; - синця та садна на його тлі - в проекції гребня правої клубової кістки, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя. (

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося у тому, що ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом - автомобілем «Subaru Forester », державний номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, який свідчить: :

10.1. « Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», невиконання якого перебуває у причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Вищезазначені дії ОСОБА_7 , що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження, кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України.

Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду.

Показами потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні вказав, що до подій ОСОБА_7 не знав, будь яких стосунків не підтримував, а відтак у нього відсутні підстави казати неправду відносно нього.

02 грудня 2017 року близько 14.00 години він разом із ОСОБА_10 їхали на автомобілі «Volkswagen Bora» по вул. М.Грушевського у м.Дніпро, вверх, в лівій крайній смузі, приблизно зі швидкістю 100 км/год. За кермом вказаного автомобілю був ОСОБА_11 . В той день було хмарно. В процесі руху, через мобільний додаток, він займався вибором деталей, а тому не звертав увагу на дорожню обстановку навколо. Він звернув увагу на дорогу, у зв`язку із різким маневром водія ОСОБА_12 і в цей час побачив автомобіль «Subaru Forester», який змінив напрямок руху і виконував поворот ліворуч, заїхавши на трамвайні колії, при цьому показник повороту у нього ввімкнений не був. Далі, що відбувалося та, як зупинився їх автомобіль вже не пам`ятає.

Цивільний позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Просив врахувати, що у зв`язку із даним ДТП він перебував два тижні на лікуванні, оскільки у нього був струс головного мозку другого ступеню, був позбавлений можливості працювати, що доставляло йому незручності, оскільки він самостійно утримує маму та дідуся. Окрім цього, до подій він працював фітнес-тренером, готував людей до змагань. Однак, після отриманої травми, він не мав такої можливості, оскільки відчував постійну біль у м`язах.

Показами свідка ОСОБА_9 , який у суді пояснив, що обвинуваченого ОСОБА_7 він не знав, з потерпілим ОСОБА_6 знайомий 3-5 років, стосунки дружні. Немає підстав обмовляти обвинуваченого та потерпілого.

На початку грудня 2017 року, точної дати не пам`ятає, в другій половині дня, він керував справним автомобілем марки Volkswagen Bora, на передньому пасажирському сидінні даного авто перебував ОСОБА_6 . Видимість та оглядовість не була обмежена. Рухався знизу- вверх по вул.Михайла Грушевського по трамвайним коліям попутного напрямку зі швидкістю до 100 км/год. Справа від нього, десь в метрі, дещо з меншою швидкістю рухався автомобіль марки «Toyota». В цій же смузі, вище автомобіля «Toyota», рухався автомобіль «Subaru Forester», з такою же швидкістю, як і автомобіль «Toyota». Дорожнє покриття було вологе.

Рухаючись наверх по вул.М.Грушевського на перехресті з вул.Українською, водій автомобіля «Subaru Forester» став раптово перед ним, здійснювати маневр повороту вліво, виїхав при цьому на смугу його руху, не зазначаючи при цьому сигналу повороту.

Для уникнення зіткнення з автомобілем «Subaru Forester», він здійснив маневр вліво, але його авто в некерованому стані, продовжив рух і зіштовхнувся з електроопорою.

Внаслідок ДТП його пасажир ( ОСОБА_6 ) отримав тілесні ушкодження, якого направили до лікарні.

Під час досудового розслідування з ним проводився слідчий експеримент, де були присутні двоє понятих, з якими він не був знайомий. Складений за результатами слідчого експерименту протокол він читав, зауважень до нього не мав, а тому підписав. Покази, які надавав в ході слідчого експерименту, підтвердив.

Зазначив, що в даному ДТП винний саме водій автомобіля «Subaru Forester» ОСОБА_7 , оскільки його автомобіль змінював напрямок руху і він( ОСОБА_7 ) повинен був переконатись в безпеці цього маневру, але цього не зробив.

Показами свідка ОСОБА_13 , який в суді пояснив, що обвинуваченого та потерпілого він не знає, будь яких стосунків з ними не підтримував, а тому відсутні підстави казати неправду відносно останніх.

02.12.2017 він разом із ОСОБА_14 їхали в автомобілі «Toyota RAV4» по вул. К.Лібнехта ( нині вул. М.Грушевського) в напрямку вул. Г.Сталінграду ( нині пр. Б.Хмельницького). Рухалися в другому ряду, по середині, приблизно зі швидкістю 70 км/год. Перед ними на відстані 7-10 метрів їхав автомобіль «Subaru Forester», приблизно зі швидкістю 60 км/год. В той день було хмарно та був вологий асфальт, втім видимість обмежена не була, було світло. Під час руху він почув позаду їх автомобіля звук мотору та обернувшись побачив, що автомобіль Volkswagen Bora їх почав обганяти по трамвайним коліям, а в цей час автомобіль «Subaru Forester», який рухався попереду них різко, без ввімкнення показника повороту, став змінювати напрямок руху та виконувати маневр повороту вліво на вул. Українську. Автомобіль Volkswagen Bora став намагатися уникнути зіткнення із автомобілем «Subaru Forester», почав вивертати вліво. Від цього маневру автомобіль Volkswagen Bora «занесло» та він врізався в стовп.

Потім вони під`їхали та стали водію та пасажиру автомобіля Volkswagen Bora надавати першу допомогу та викликали швидку допомогу, поліцію, а автомобіль, який спровокував ДТП, поїхав у двір.

Додавав, що автомобіль Volkswagen Bora, коли йшов на обгін їх, їхав більше ніж 100 км/год .

Показами свідка ОСОБА_15 , який в суді пояснив, що обвинуваченого, потерпілого він особисто не знає, будь яких стосунків з ними не підтримував, а тому відсутні підстави казати неправду відносно останніх.

02.12.2017 він разом із ОСОБА_16 їхали по вул. К.Лібнехта ( нині вул. М.Грушевського) на автомобілі «Toyota RAV4», приблизно зі швидкістю близько 70 км/год. Вони рухалися по дорожньому покриттю поруч із трамвайними коліями приблизно на відстані 1 метра від колії. Попереду них, в полосі їх руху, на відстані 50-60 метрів їхав автомобіль «Subaru Forester», при цьому його швидкість руху була близько 20 км/год. На автомобілі, що рухалися поручь, він не звертав увагу. В той день було хмарно, втім видимість не була обмеженою. В процесі свого руху він почув звук автомобіля, що наближався до них, оскільки у нього сильно шумів двигун. Цей автомобіль їх обігнав. В цей момент водій автомобіля «Subaru Forester» став змінювати напрямок руху і повертати на полосу руху автомобіля Volkswagen Bora. В результаті такого маневру, автомобіль Volkswagen Bora намагався уникнути зіткнення, зманеврував вліво, але він врізався у стовп.

Показами свідка ОСОБА_17 , який в суді вказав, що обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_6 особисто не знає, стосунків з ними не підтримує. ОСОБА_9 - це його друг, з яким підтримує дружні стосунки.

Вказав, очевидцем даної ДТП він не був. Автомобіль «Volkswagen Bora» - це його автомобіль, право керування яким, він 02.12.2017 року передав ОСОБА_9 , який в подальшому потрапив в ДТП.

Слідчому він розписку писав, що він отримав автомобіль, втім автомобіль зберігається на штрафному майданчику. Також він оформив довіреність на ОСОБА_9 , відповідно до якої він став власником автомобіля Volkswagen Bora.

Показами свідка ОСОБА_18 , яка в суді пояснила, що з обвинуваченим та потерпілим не була знайома, стосунків не підтримувала. ОСОБА_9 також не знає.

Вказала, що була присутня в якості понятої в ході слідчого експерименту по вул.М.Грушевського в районі перехрестя з вул. Українською, в ході якого слідчий робив заміри та записував усе до протоколу, який вона потім прочитала та підписала. Також, на слідчому експерименті була присутня інші понята.

Під час слідчого експерименту було два автомобілі. Все вимірялось та заносилось до протоколу. Авто розташували на повороті до стоматології, біля трамвайний колій. Також була складена схема. Схема розташування автомобілів, що наявна в матеріалах справи, відповідала дійсності, тому як вони фактично розташовувалися та як вона бачила на слідчому експерименті.

Показами свідка ОСОБА_19 , яка в суді пояснила, що обвинуваченого та потерпілого не знає, жодних стосунків з ними не підтримувала. ОСОБА_9 також не знає.

Вказала, що була присутньою під час проведення слідчого експерименту по вул. Михайла Грушевського. Перед проведенням слідчої дії слідчий пояснив права та обов`язки. Також, на місці була ще одна дівчина понята, водій, і один чоловік. Їм показали де була аварія, як вона сталася, поліцейський робив заміри рулеткою, а потім все одразу заносив до протоколу, який вона читала та підписала. Також, кожен із учасників розписався в протоколі, зауважень до протоколу не мала. В процесі слідчого експерименту слідчий все одразу заносив до протоколу, все що було зазначено слідчим в протоколі, відповідало дійсності, зауважень від учасників процесу не надходило. Схема також складалась, але чи підписувала вона її, вже не пам`ятає.

Зазначила, що на місці слідчого експерименту водій пояснював слідчому як сталася аварія. Вказала, що всіх подій не пам`ятає, так як подія слідчого експерименту була давно, і тоді на вулиці було темно.

Показами свідка ОСОБА_20 , яка в суді пояснила, що обвинуваченого, потерпілого та ОСОБА_9 не знає, жодних стосунків не підтримувала.

Дату та часу не пам`ятає, зимою, вона керувала трамваєм №12, рухалась по вул.Михайла Грушевського в бік вул.Героїв Сталінграду (нині пр. Б.Хмельницького). Вона зупинилась, так як на колії стояв легковий автомобіль, який в`їхав в стовп, рухаючись вгору.

Вказала, що була понятою під час огляду місця дорожньо транспортної пригоди. Також був ще один понятий- водій іншого трамваю ОСОБА_21 . В її присутності поліцейськими робились заміри, міряючи рулеткою, виміряні відстані зазначали у протокол. Вона весь час була поруч із поліцейськими під час здійснення цих замірів.

Зазначила, що на місці ДТП був один автомобіль, що мав механічні пошкодження.

Схема ДТП на місці також складалась. Зауважень чи заперечень від учасників огляду не було.

Показами експерта ОСОБА_22 , котрий в суді підтримав висновки проведеної експертизи.

Вказав, що в даній дорожній ситуації саме водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Subaru Forester », перед зміною напрямку руху і виконанням маневру повороту наліво з вул. М. Грушевського на вул. Українську, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив рух вліво та виїхав на смугу руху автомобіля «Volkswagen Bora» під керуванням водія ОСОБА_9 , чим створив йому( водію ОСОБА_9 ) аварійну дорожньо-транспортну обстановку, внаслідок чого водій ОСОБА_9 , знаходячись в умовах аварійної дорожньо-транспортної обстановки, уникаючи зіткнення змінив напрямок руху вліво, але автомобіль в стані заносу продовжив рух та скоїв наїзд на електроопору.

Дана ситуація змусила водія ОСОБА_9 прийняти міри для забезпечення особистої безпеки, який різко змінювати рух вліво.

Вказав, що саме водій ОСОБА_7 порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України, невиконання якого перебуває у причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Крім того, зазначив, що в умовах аварійної дорожньо-транспортної обстановки, дії водіїв не можуть бути оцінені з точки зору Правил безпеки руху, оскільки ці Правила розраховані на звичайні прийоми керування транспортним засобом, а тому, при заданому механізмі пригоди, оцінка дій водія ОСОБА_9 не підлягала експертному аналізу, оскільки водій ОСОБА_9 знаходився в аварійній ситуації.

Окрім цього, під час експертного дослідження, ним перевірялися усі надані йому дані та їх технічну спроможність, у випадку, якщо б якісь дані були не спроможними, він би про це вказав у своєму висновку.

Показами експерта ОСОБА_23 , яка підтримала свій висновок судово- медичного дослідження № 4267е.

Вказала, що експертизу потерпілого ОСОБА_6 вона провела на підставі постанови слідчого та наданої медичної документації, а саме історії хвороби та диску АКТ. Саме на підставі цих документів нею було встановлені тілесні ушкодження потерпілого та їх тяжкість.

Також нею було проведено огляд потерпілого, який перебував на лікуванні у відділені лікарні ім.Мечникова.

Вказала, що потерпілий самостійно може надавати медичні документи та не заперечував проти його огляду.

Також, нею було залучено лікаря рентгенолога для роз`яснення медичної документації. Після проведеної експертизи всі документи було повернуто слідчому.

А також дослідженими письмовими доказами по справі:

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02.12.2017 з фототаблицею та схемою до нього, яким зафіксовано вид події наїзд транспортного засобу на перешкоду, місце ДТП м.Дніпро, вул.М.Грушевського, біля буд. 69. Вказані погодні умови - ясно, без опадів, елементи вулиці та дороги, вид та стан покриття асфальтобетонне, зволожене чисте, не встановлено нерівностей та пошкоджень дорожнього покриття, дорожня розмітка відсутня, дорожні знаки не встановлені, до проїзної частини з права та ліва примикають бордюри, не виявлено об`єктів, що обмежують оглядовість з робочого місця водія у напрямку руху, праворуч та ліворуч, наявні сліди бокового юзу автомобіля «Volkswagen Bora».

Також, оглянуто транспортний засіб автомобіль «Volkswagen Bora», на якому виявлені пошкодження переднього бамперу, капоту, правого переднього крила, правої передньої двері, викривлені колеса.

Також оглянуто автомобіль «Subaru Forester », на якому пошкоджень не виявлено. Наявність характерних для даного ДТП слідів та речових доказів на транспортних засобах не виявлено.

Також зазначено про завантаженість транспортних засобів, гальмівну систему та рульове керування обох транспортних засобів, характеристики колес та шин обох автомобілів, напрямок руху обох транспортних засобів та наявність на місці ДТП слідів контактної взаємодії транспортних засобів з навколишніми об`єктами, а саме наїзд на електроопору ( том 1 а.с.7-12, 13,14-17, 125-128).

Протоколом слідчого експерименту від 02.12.2023 зі схемою та фототаблицею, проведеного за участю ОСОБА_7 , в присутності двох понятих, який на місці ДТП розповів про обставини та продемонстрував механізм дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 02.12.2017 ( том 1 а.с.29-31,32, 33-34).

Висновком судово-медичної експертизи №4267е від 21.12.2017, відповідно до якого, за даними медичної документації та при огляді у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2-го ступеню, з переломами групи внутрішніх перегородок осередків (ячеек) сосцевидного відростку правої скроневої кістки, з розвитком гемомастоідиту (кров в порожнині осередків), гемосинусу та з явищами пневмоцефалії, розриву шкіри зовнішнього слухового проходу праворуч, синця - в завушній області праворуч з переходом у волосисту частину голови та частково на праву бічну поверхню шиї у верхню третину, садна - в завушній області праворуч волосистої частини голови (частково на тлі синця), садна в лобній області праворуч; закритого ушкодження ключично-акроміальної зв`язки з ушкодженням акроміального кінця правої ключиці; - синця та садна на його тлі - в проекції гребня правої клубової кістки.

Враховуючи характер, локалізацію та ступінь ознак загоєння виявлених у нього тілесних ушкоджень, дані медичної документації, можливо вказати, що ушкодження утворилися незадовго до надходження на стаціонарне лікування в ОКЛ ім.Мечникова, тобто можливо і в термін на який вказує обстежений та слідчий у постанові.

За своїм характером виявлені у ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя (том 1 а.с.45-49).

Протоколом слідчого експерименту від 05.12.2017 зі схемою, проведеного за участю свідка ОСОБА_9 , який на місці ДТП розповів про обставини та продемонстрував механізм дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 02.12.2017 ( том 1 а.с.62-64,65)

Висновком експерта № 6/10.1/1228 від 11.12.2017, відповідно до якої, встановлено, що у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Subaru Forester » ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

Технічна можливість уникнути даної ДТП для водія автомобіля «Subaru Forester » ОСОБА_7 визначалась виконанням вимог п. 10.1 ПДР України, і у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які б не дозволили йому виконати їх.

При заданому механізмові події дії водія автомобіля «Subaru Forester » ОСОБА_7 , не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

У даній дорожній обстановці водій автомобіля «Volkswagen Bora» ОСОБА_9 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 10.1, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху.

Водій ОСОБА_9 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Subaru Forester » екстреним гальмуванням із зупинкою автомобіля до місця зупинки автомобіля «Subaru Forester », при заданих даних .

Згідно методичних рекомендацій - "Экспертна оцінка дорожньо- транспортних ситуацій, ді водії вчинили маневр", у даній дорожній обстановці, водій автомобіля «Volkswagen Bora» ОСОБА_9 в момент виникнення небезпеки для руху знаходився в аварійній дорожньо-транспортній обстановці, оскільки не мав технічної можливості зупинити керований автомобіль до місця зупинки автомобіля «Subaru Forester». В умовах аварійної дорожньо-транспортної обстановки, дії водіїв не можуть бути оцінені з точки зору Правил безпеки руху, оскільки ці Правила розраховані на звичайні прийоми керування транспортним засобом.

Виходячи із вищевказаного, при заданому механізмі пригоди, оцінка дій водія ОСОБА_9 не підлягають експертному аналізу, оскільки він знаходився в аварійній ситуації. Тому вирішити питання про те, чи мав водій ОСОБА_9 технічну можливість уникнути наїзду на електроопору, та чи відповідали (не звідали) дії водія ОСОБА_9 вимогам п,п. 10.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України, та чи знаходились (не знаходились) його дії у причинному зв`язку з настанням розглядаємої дорожньо-транспортної пригоди - у даному випадку можуть тільки органи розслідування (суду) і з врахуванням знаходження водія в умовах аварійної обстановки, оскільки це пов`язано з оцінкою суб`єктивних якостей водія (його психофізіологічного стану, досвіду керування транспортним засобом та т. і.), що виходить за межі компетенції судового експерта-автотехніка.

При заданому механізмові події, дії водія «Volkswagen Bora» ОСОБА_9 , у частині вибору швидкості руху, не відповідали вимогам п. 12.4 ПДР України, однак дані невідповідності з технічної точки зору не знаходяться в зшному зв`язку з даною ДТП. (том 1 а.с. 82-86)

Висновоком експерта № 6190-22 від 20.01.2023, яким встановлено, що на момент, що, передував дорожньо транспортній пригоді 02.12.2017 , рульове керування автомобіля «Volkswagen Bora» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) перебувало в працездатному стані.

На момент огляду, та на момент кінцевої стадії дорожньо транспортної пригоди 02.12.2017, рульове керування автомобіля «Volkswagen Bora» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) перебувало і перебуває в працездатному стані (тяга рульова права - деформована).

На момент, що передував дорожньо транспортній пригоді 02.12.2017 року, гальмова система автомобіля «Volkswagen Bora» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) перебувала в працездатному стані.

На момент огляду, та на момент кінцевої стадії дорожньо транспортної пригоди 02.12.2017, або вже після неї, гальмова система автомобіля «Volkswagen Bora» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) перебуває в непрацездатному стані (гальмовий шланг до гальмового механізму переднього лівого колеса - зруйнований). (том 3 а.с. )

Оглянутим під час виїздного судового засідання автомобіля «Volkswagen Bora» та «Subaru Forester » за адресою м.Дніпро, вул.Дніпросталівська, 22к за участю спеціаліста ОСОБА_24 та власника ОСОБА_17 .

Суд вважає повністю доведеним дане обвинувачення ОСОБА_7 , оскільки досліджені вищезазначені докази отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Так, будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 провину у скоєному кримінальному правопорушенні не визнав та вказав, що потерпілого ОСОБА_6 він раніше не знав, стосунків не підтримував, а відтак підстав казати неправду відносно нього немає.

02.12.2017 близько 14.00 години він разом із дружиною їхали по вул. М.Грушевського у лівому ряді. Рухаючись вверх по вулиці М.Грушевського, йому необхідно було повернути на вул.Українську, оскільки він не знав, де йому повертати, а тому рухався повільно. Десь за один квартал ввімкнув показник повороту вліво.

Перед початком повороту, він став зміщуватися з центру дорожньої полоси до лівого її краю та в цей час подивився у дзеркало заднього виду і побачив, що на відстані 100 метрів дуже швидко рухаєтьсяя автомобіль «Volkswagen Bora». Він зупинився, щоб той проїхав. При цьому, на полосу руху автомобіля «Volkswagen Bora» він не виїжджав, дорогу йому не перекривав, різких маневрів не робив. Втім, коли автомобіль «Volkswagen Bora» проїхав, його стало «заносити» та в результаті цей автомобіль врізався в електроопору.

Додав, що зліва від нього, були трамвайні колії, по яким і рухався автомобіль «Volkswagen Bora». Враховуючи хмарну погоду і вологе дорожнє покриття, тому вважає, що саме із за цього автомобіль «Volkswagen Bora» «занесло». Він же рухався по асфальтному покриттю та на трамвайні колії не заїжджав, навіть коли почав виконувати маневр до трамвайних колій була відстань ще 1 метр. Він завершив розпочатий маневр повороту на ліво та підійшов до хлопців, де попрохав незнайому йому жінку викликати швидку, а сам поїхав у власних справах.

Десь о 14.40 годині, він їхав із дружиною додому та їх зупинили працівники патрульної поліції, які стали запитувати з приводу пригоди, свідком якої він був. Він повідомив про відомі обставини, після чого йому працівники поліції виписали направлення на освідування та відпустили. Він відвіз дружину додому та поїхав до лікарні.

Ввечері того ж дня, близько 18.00 години йому зателефонував слідчий та попросив приїхати до слідчого відділу. Приїхавши до слідчого, його допитали як свідка, оглянули його автомобіль та він разом зі слідчим поїхали на місце події, де було проведено слідчий експеримент. Там він поставив своє авто, як він зупинився перед поворотом, слідчий знайшов та запросив понятих, після став оформлювати протокол.

Втім, слідчий заповнив протокол не повністю. Однак, попросив усіх підписати недооформлений протокол, який, як пояснив, заповнить після. На схемі слідчий його авто зафіксував зовсім не так, як він його поставив.

Також, в протоколі огляду місця події є вказівка про наявність його автомобілю, хоча його насправді там не було.

Цивільний позов не визнав в повному обсязі.

Покази обвинуваченого судом не приймаються та розцінюються як спосіб захисту, з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки не знайшли свого об`єктивного підтвердження під час судового розгляду і спростовуються, з наступних підстав.

Так, під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Subaru Forester», порушив п.10.1 Правил дорожнього руху, т. я. перед зміною напрямку руху і виконанням маневру повороту наліво з вул. М. Грушевського на вул. Українську не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив рух вліво та виїхав на смугу руху автомобіля «Volkswagen Bora» під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався зліва в попутному з ним напрямку, чим створив йому ( водію ОСОБА_9 ) аварійну дорожньо-транспортну обстановку і змусив водія ОСОБА_9 прийняти міри для забезпечення особистої безпеки, а саме різко змінювати рух вліво, внаслідок чого водій ОСОБА_9 , знаходячись в умовах аварійної дорожньо-транспортної обстановки, уникаючи зіткнення, змінив напрямок руху вліво, і автомобіль в стані заносу, продовжив рух та скоїв наїзд на електроопору, внаслідок чого пасажир автомобіля ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Дані обставини щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди підтверджуються показами допитаного свідка ОСОБА_9 , який вказав, що саме автомобіль «Subaru Forester » раптово для нього, без увімкненого показника повороту, почав виконувати маневр повороту вліво, виїхав на полосу його руху, чим перешкодив його подальшому руху та в результаті чого він вимушений був виконати маневр вліво, щоб уникнути зіткнення з автомобілем «Subaru Forester», в результаті чого здійснив наїзд на електроопору.

Вказані покази ОСОБА_9 об`єктивно підтверджуються показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який підтвердив, що саме водій автомобіля «Subaru Forester» змінив напрямок руху і виконував поворот ліворуч, заїхавши на трамвайні колії.

Окрім цього, саме про такий механізм дорожньо транспортної пригоди вказували допитані в суді свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , котрі як на досудовому розслідуванні, так і в суді повідомляли, що водій «Subaru Forester», без увімкненого показчика повороту вліво, став змінювати напрямок руху та різко здійснювати маневр повороту вліво на вул.Українську, виїхавши приблизно на 1,5 метри на трамвайні колії, де зупинився, і в цей час автомобіль «Volkswagen Bora», уникаючи зіткнення з вказаним авто, став вивертати вліво, після чого в стані заносу, здійснив наїзд на електроопору.

Покази цих свідків не викликають сумнівів, оскільки ОСОБА_13 та ОСОБА_15 були безпосередніми очевидцями даних подій і спостерігали момент ДТП попереду себе.

Окрім цього, їх покази є послідовними, детальними та взаємозв`язаними між собою, при цьому будь-яких підстави для оговору обвинуваченого у вказаних осіб в ході судового розгляду не встановлено, оскільки останні не були знайомі з учасниками даної події до 02.12.2017.

Крім того, про різку зміну напрямку руху водієм ОСОБА_7 свідчить наявність зафіксованого бокового юзу автомобіля «Volkswagen Bora», який складає 62,3 м, що тим самим підтверджує покази потерпілого, свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 .

Також дані обставини підтверджується висновком автотехнічної експертизи № 6/10.1/1228 від 11.12.2017, якою встановлено, що саме дії водія ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.10.1 ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП, а технічна можливість уникнути даної ДТП для водія автомобіля «Subaru Forester» ОСОБА_7 визначалась виконанням вимог п. 10.1 ПДР України, і у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які б не дозволили йому виконати їх.

При цьому, в експертизі зазначено, що водій ОСОБА_9 , як при швидкості в умовах місця події, так і при допустимій швидкості в населеному пункті 60 км/год, не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Subaru Forester» екстреним гальмуванням із зупинкою автомобіля до місця зупинки автомобіля «Subaru Forester ».

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_22 підтвердив зроблений ним висновок і беззаперечно зазначив про порушення саме водієм ОСОБА_7 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, а дії водія «Volkswagen Bora» в даній дорожньо транспортній пригоді були вимушеними.

Так, експерт ОСОБА_22 вказав, що в даній дорожній ситуації саме водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Subaru Forester », перед зміною напрямку руху і виконанням маневру повороту наліво з вул. М. Грушевського на вул. Українську, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, але змінив рух вліво та виїхав на смугу руху автомобіля «Volkswagen Bora» під керуванням водія ОСОБА_9 , чим створив аварійну дорожньо-транспортну обстановку, внаслідок чого водій ОСОБА_9 , знаходячись в умовах аварійної дорожньо-транспортної обстановки, уникаючи зіткнення змінив напрямок руху вліво, про те автомобіль в стані заносу продовжив рух та скоїв наїзд на електроопору.

При цьому, відповідно до висновку № 6190-22 від 20.01.2023 на момент, що, передував дорожньо транспортній пригоді 02.12.2017, рульове керування та гальмова систем автомобіля «Volkswagen Bora» перебувало в працездатному стані.

У суда немає сумнівів у достовірності зазначених висновків, які проведено з дотриманням встановленого процесуального порядку в експертній установі, особою, що володіє спеціальними знаннями для вирішення поставлених перед ним питань і має тривалий стаж експертної роботи, задля їх виконання експерту був наданий необхідний і достатній матеріал.

Враховуючи наведене, з урахуванням фактичних обставин справи, наслідків, характеру порушень ПДР України, причиною даного ДТП є саме дії водія ОСОБА_7 , який змінив напрямок руху ліворуч і перед цим маневром, йому необхідно було переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, тобто він повинен був діяти відповідно до вимог п.10.1 ПДР України, однак вказані вимоги Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_7 дотримані не були, внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода.

У суді обвинувачений ОСОБА_7 вказував, що на смугу руху водія ОСОБА_9 він не виїжджав, побачивши останнього у дзеркалі заднього виду, одразу зупинився в межах своєї смуги. При цьому, на трамвайні колії, де рухався ОСОБА_9 також не виїжджав, тобто не здійснював жодних маневрів, які в даній дорожній обстановці змусили водія ОСОБА_9 різко змінити напрямок свого руху.

Дані покази обвинуваченого стосовно механізму його руху, підтвердила допитана свідок ОСОБА_25 .

Однак, вказані доводи обвинуваченого та покази свідка ОСОБА_25 судом не приймаються, оскільки спростовуються вищезазначеними показами безпосередніх очевидців ДТП потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , а також висновком експерта, яким на підставі проведених досліджень, з урахуванням слідчих експериментів, встановлено те, що зміна напрямку руху водієм ОСОБА_7 була небезпечною, тому що ліворуч у попутному напрямку здійснював рух автомобіль «Volkswagen Bora» і обвинувачений не переконався в безпечності свого маневру, і саме в результаті даної зміни напрямку руху і створення аварійної ситуації, водій ОСОБА_9 був вимушений маневрувати задля забезпечення особистої безпеки, і уникаючи зіткнення, змінив напрямок руху вліво, але автомобіль «Volkswagen Bora», в стані заносу, продовжив рух та здійснив наїзд на електроопору.

Також звертає свою увагу і те, що про вказаний обвинуваченим та свідком ОСОБА_25 механізм ДТП, останні повідомили лише під час судового розгляду.

Втім, під час слідчого експерименту обвинувачений повідомляв інший механізм руху, вказував, що рухаючись ближче до трамвайних колій попутного напрямку, в момент початку виконання маневру повороту вліво на вул.Українську, помітив автомобіль, що рухався по трамвайним коліям попутного напрямку, після чого зупинився ( том 1 а.с.29-34). Ці його покази зафіксовані в схемі.(том 1 а.с.32).

Оцінюючи покази свідка ОСОБА_25 , суд вважає, що вони надані нею із хибного співчуття через те, що остання є дружиною обвинуваченого.

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, є очевидним, що небезпека для водія ОСОБА_9 виникла саме з боку водія ОСОБА_7 , який порушивши п. 10.1 Правил дорожнього руху України, створив аварійну ситуацію та внаслідок цих дій змусив водія ОСОБА_9 прийняти міри для забезпечення особистої безпеки, а саме різко змінювати рух вліво , і саме тому дії ОСОБА_7 перебувають у причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Також, судом не приймаються доводи свідка ОСОБА_25 про те, що на місці ДТП до неї та чоловіка ніхто не підходив, їх не опитував, оскільки дані твердження спростовується протоколом огляду місця дорожньо транспортної пригоди від 02.12.2017, відповідно до якого в присутності ОСОБА_7 та ОСОБА_9 та двох понятих слідчим було проведено огляд місця ДТП.

Окрім цього, як вказувала і сама свідок, вона одразу ж після зупинки автомобіля направилася до стоматології, а чоловік на місце ДТП.

Також, не приймаються свідчення свідка ОСОБА_25 і про те, що під час досудового розслідування вона не читала надані слідчому покази, а лише їх підписала, оскільки відповідно до ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Доводи обвинуваченого про те, що автомобіль під керуванням ОСОБА_9 рухався зі значним перевищенням швидкості, що і є, на його думку, причиною даного ДТП, судом також не приймаються, оскільки спростовуються висновком автотехнічної експертизи №6/10/1/1228 від 11.12.2017( том 1 а.с.82-86), де вказано, що дії водія ОСОБА_9 в частині вибору швидкості руху не відповідали Правилам дорожнього руху України, проте не знаходяться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою і водій ОСОБА_9 не мав технічної можливості уникнути зіткненню з автомобілем «Subaru Forester».

Дані висновки під час судового розгляду підтвердив допитаний експерт ОСОБА_22 .

Доводи сторони захисту про визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця дорожньо транспортної події від 02.12.2017, оскільки був складений у відсутність обвинуваченого, судом не приймаються. (том 1 а.с. 7-17)

Так, дана слідча дія проводилась в присутності ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та понятих, з фотографуванням.

Під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди в протоколі відображено місце дорожньо-транспортної пригоди, елементи дороги, стан та вид дорожнього покриття, умови освітлення та погодні умови, оглянуто транспортні засоби.

До протоколу долучена фототаблиця та схема ДТП, складена слідчим та підписаний всіма учасниками, всупереч доводам захисника, в тому числі і обвинуваченим, який приймав безпосередньо участь в огляді місця події. Жодних зауважень чи доповнень до складеного протоколу огляду місця ДТП та схеми до нього учасниками, зокрема і обвинуваченим, не заявлено.

Також обвинуваченим під час досудового розслідування не вказувалось про те, що огляд місця ДТП здійснювалось у його відсутність, а дана версія подій виникла лише в суді і будь якими об`єктивними матеріалами справи не підтверджена, а тому судом не приймається.

Будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 , який зазначений в протоколі огляду місця події понятим, вказав, що він працює водієм 12 трамваю, точної дати вже не пам`ятає, їхав по вул.Михайла Грушевського (колишня-вул.К.Лібнехта) та на перехресті з вул.Українською, у зв`язку із дорожньо транспортною пригодою зупинився, оскільки далі їхати він не міг. Далі до нього підійшов слідчий та попрохав підписати схему, він підписав, на інші підписи він уваги не звертав, також не звертав увагу і на зроблені заміри, так як з вагону трамваю не виходив. Які саме авто стояли на коліях, не пам`ятає.

Про те, допитана в суді ОСОБА_20 , вказала, що вона безпосередньо приймала участь під час огляду місця ДТП 02.12.2017 від початку до кінця цієї процесуальної дії. Вона весь час була поруч із поліцейськими під час здійснення замірів, а тому на інших учасників вона не звертала увагу. Всі заміри слідчий заносив безпосередньо до протоколу, який вона та інший понятий підписали на місці огляду, жодних заперечень та зауважень від учасників не надходило.

Однак, суд вважає, що такі покази свідка ОСОБА_26 не є підставою для визнання протоколу огляду місця ДТП недопустимим доказом, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод.

Статтею 237 КПК України регламентовано порядок проведення такої слідчої дії, як огляд місцевості, приміщення, речей та документів з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Також статтею 223 КПК України визначені вимоги для проведення слідчої дії

зокрема і огляду місця події.

При цьому, положеннями вказаних статтей не передбачено обов`язкової участі понятих при проведені огляду, якщо він проводиться не в житловому приміщені, а відтак не можуть бути підставою для визнання протоколу огляду місця події недопустимим доказом.

Також у випадку оцінки даного протоколу, суд має визначити допустимість не самого протоколу, а відомостей, які в ньому містяться .

За змістом даного протоколу, він містить відомості щодо місця ДТП, виду події, розташування елементів вулиці, виду та стану дорожнього покриття, погодних умов, напрямки руху, розмітку, умови освітленості, спосіб регулювання дорожнього руху та наявність дорожніх знаків, наявність слідів перміщення об`єктів, огляд транспортних засобів, їх пошкоджень, наявнсть характерних для даного ДТП слідів та інших речових доказів, завантаження автомобілів, також складена схема та фототаблиця ( том 1 а.с.7-17). Дані обставини по факту ДТП, його зміст, відомості, ніким не оспорюються.

Тобто, будь-яких істотних порушень прав та свобод людини під час проведення цієї дії, судом не встановлено, а відтак суд вважає, що у такому випадку не може слугувати самостійною підставою для визнання протоколу огляду місця ДТП та його результатів, недопустимими доказами у розумінні ч. 1 ст. 87 КПК України.

Також судом був допитаний свідок ОСОБА_27 , який вказав, що 02.12.2017 він перебував на чергуванні у складі патрульної поліції 4 батальйону 3 роти у м.Дніпро. Під час чергування надійшов виклик за фактом ДТП по вул.К.Лібнехта (нині вул.М.Грушевського). Він направився у складі екіпажу на місце події, де перебував автомобіль «Volkswagen Bora» з механічними пошкодженнями, які він отримав внаслідок наїзду на бетонну електроопору. Також, на місці події була присутня стороння особа, яка повідомила, про те, що до даного ДТП може бути причетним водій автомобіля «Subaru», темного кольору. Після чого, вони направилися за орієнтуванням. Проїжджаючи по вул. Артема в напрямку пр.К.Маркса (нині пр. Д.Яворницького) був помічений автомобіль марки «Subaru», який і був ними зупинений. В ході бесіди водій автомобілю «Subaru» повідомив про обставини ДТП. Далі, він на вимогу слідчого, виписав йому (водію) направлення на проходження медичного огляду на стан сп`яніння, а в подальшому на прохання водія автомобіля «Subaru» вони провели водія на лівий берег м.Дніпра та поїхали до УПП де передали до чергової частини зібрану інформацію.

Додав, що в направленні на медичний огляд щодо стану сп`яніння, зазначено фактичний час його складання.

Однак, дані покази свідка не можуть бути прийняти судом, як підстава недопустимості протоколу огляду місця події, оскільки про перебування вказаного свідка ОСОБА_27 на місці події та під час складання протоколу огляду, жоден із письмових доказів, наявних в матеріалах кримінального провадження не свідчить, та про його присутність не повідомляли допитані у суді поняті, що були присутні при проведенні даної слідчої дії.

Також, покази свідка ОСОБА_27 про те, що ним було виписано направлення на огляд на стан сп`яніння не на місці ДТП, а час зазначений у ньому відповідає часу його складанню, судом не приймаються, оскільки матеріали кримінального провадження взагалі не містять такого направлення, а висновок щодо результатів медичного огляду, в якому зазначений час направлення на огляд, складений та підписаний лікарем (фельдшером), який безпосередньо проводив огляд обвинуваченого саме о 16.45 02 грудня 2017 року ( том 1 а.с. 96), а тому в цій частині покази свідка будь якими об`єктивними даними не підтверджено.

Крім того, відповідно до протоколу огляду місця події, дана дія проводилась 02.12.2017 року в період часу з 14.40 до 15.20 ( том 1 а.с.7-17), а за наявним в матеріалах справи висновком щодо результатів медичного огляду, ОСОБА_7 був оглянутий 02.12.2017 о 16.45 ( том 1 а.с.96), що тим самим спростовує доводи обвинуваченого про його відсутність під час складання та оформлення протоколу огляду місця події, й тим самим не приймається як підстава визнання даного доказу ( протоколу огляду місця ДТПї) недопустимим та недоведеності обвинувачення.

Такими чином, суд вважає, що дана слідча дія огляд місця дорожньо-транспортної пригоди проведена з дотриманням норм кримінального процесуального законодавства, будь -яких суттєвих порушень, судом не вбачається, а тому доводи сторони захисту щодо недопустимості цього доказу, судом не приймаються .

Також, сторона захисту вказувала про недопустимість протоколу слідчого експерименту, проведеного з ОСОБА_7 .

Однак, вказані доводи сторони захисту судом не приймаються.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.12.2017 року за участю ОСОБА_7 , в присутності понятих ОСОБА_18 та ОСОБА_28 проведено слідчий експеримент на місці події.

ОСОБА_7 під підпис роз`яснено його права та обов`язки як свідка, жодних зауважень чи заперечень з приводу порушень прав чи недотримання вимог проведення слідчої дії, у протоколі слідчого експерименту не зазначено.

Згідно змісту зазначеного протоколу, ОСОБА_7 повідомлено про напрямок та швидкість його руху, а також механізм здійснення маневру повороту ліворуч, появу в полі зору в цей момент автомобіля «Volkswagen», зупинки власного транспортного засобу, та подальший рух автомобіля «Volkswagen» та його наїзду на електроопору.

Окрім цього, згідно даного протоколу, саме ОСОБА_7 було встановлено власний автомобіль відносно меж проїзної частини з початку руху до зміни напрямку руху, після чого були проведені відповідні заміри. Також, вказане стосувалось встановлення місця розташування автомобіль «Volkswagen», коли його помітив ОСОБА_7 в лівому дзеркалі заднього виду, після чого також були зроблені заміри.

Також, з показів ОСОБА_7 , слідчим експериментом були встановлені відстані в поперечному зміщенні, яку подолав його автомобіль під час виконання маневру повороту, відстань, яку подолав в повздовжньому напрямку з моменту зміни напрямку руху до моменту зупинки, з урахуванням автомобіля статиста зазначено відстань, на якій знаходився автомобіль «Volkswagen» від місця зупинки автомобіля «Subaru» в момент початку зміни напрямку його руху, відстань його авто відносно меж проїзної частини в момент його зупинки, а також уточнена швидкість автомобіля «Volkswagen».

Тобто, відповідно до вказаного протоколу, ОСОБА_7 були повідомлені деталі механізму ДТП, які були відомі лише водію даного транспортного засобу, який був учасником ДТП, а отже доводи сторони захисту та свідка ОСОБА_25 , стосовно підписання обвинуваченим пустого або ж недозаповненого бланку протоколу, невірного розташування транспортних засобів, є безпідставними.

Вказане підтверджується показами допитаної у суді ОСОБА_18 , яка підтвердила про здійснення слідчим замірів в ході проведення слідчого експерименту, занесення всіх даних слідчим до протоколу, який вона читала та підписала.

Окрім цього, свідок ОСОБА_18 підтвердила наявність на місці слідчої дії двох транспортних засобів, те, що складена схема в частині розташування транспортних засобів відповідала тому, як вони фактично розташовувались на експерименті, а також підтвердила присутність на вказаному слідчому експерименті ще одної понятої.

Вказані покази узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_19 , яка підтвердила здійснення слідчим замірів. Свідок зазначила, що протокол слідчого експерименту та схема складались в її присутності, а інформація в них відповідала дійсності.

Суд приймає ці покази свідка ОСОБА_18 , надані під час її додаткового допиту у суді, оскільки вони узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_19 , яка також була допитана в суді щодо обставин проведення слідчого експерименту з ОСОБА_7 , а також повністю відповідають складеному протоколу слідчого експерименту та схемі до нього, на якому, окрім підпису ОСОБА_7 , наявні підписи понятих та відсутні будь-які зауваження.

При цьому, як повідомляла свідок ОСОБА_18 , при основному допиті в суді вона надала інші покази, оскільки вперше перебувала в суді при допиті, а тому сильно розгубилася, гадала, що в неї будуть питати точні числа та дані. Вподальшому, коли її викликали на додатковий допит в суд, вона про це повідомили і вказала, що дійсно була присутня під час проведення слідчої дії, все читала, і підписала повністю заповнений документ, зауважень не мала. Пустих бланків протоколу не підписувала.

Таким чином, зазначені показання свідків спростовують доводи сторони захисту та свідка ОСОБА_25 в частині відсутності понятих під час проведення слідчої дії, не проведення слідчим замірів під час слідчого експерименту, відсутності іншого транспортного засобу як статиста, підпису пустих бланків протоколу.

При цьому, слід зазначити, що про наявність на слідчому експерименті свідка ОСОБА_25 , жоден із свідків понятих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , не повідомляли, про її присутність не зазначено і в складеному протоколі слідчого експерименту, а тому покази свідка ОСОБА_25 стосовно подій проведення слідчого експерименту, судом не приймаються.

Отже, всупереч доводам сторони захисту, немає підстав вважати протокол слідчого експерименту з ОСОБА_7 недопустимим доказом.

Також, доводи сторони захисту щодо визнання недопустимим доказом протоколу проведення слідчого експерименту з участю ОСОБА_9 , оскільки поняті є знайомими останнього, судом не приймається, враховуючи наступне.

Так, відповідно до ст. 240 КПК України слідчий експеримент проводиться з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Під час судового розгляду судом встановлено, що протокол слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_9 , складений слідчим у відповідності статті 240 КПК України, а надані стороною захисту докази на підтвердження факту знайомства свідка ОСОБА_9 із понятими, не є підставою для визнання доказу недопустимим доказом.

Згідно змісту протоколу слідчого експерименту, даний документ містить інформацію з показів ОСОБА_9 , шляхом детального та всебічного відтворення події ДТП, яка мала місце 02.12.2017, зокрема дорожньої обстановки, механізму ДТП та інших суттєвих обставин події, а також з проведенням необхідних дослідів та вимірювань.

При цьому, під час слідчого експерименту слідчий, прокурор не допитує особу, а лише перевіряє або уточнює певні відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тому зафіксовані в документі (протоколі) результати слідчого експерименту не є тотожними наданим слідчому, прокурору показанням, про які йдеться у частинах 1 та 4 ст. 95 КПК.

Тобто, понятими під час слідчого експерименту засвідчується лише факт складання та правильність складання цих документів, їх оформлення, а відтак доводи про дружні стосунки не є підставою для визнання протоколу слідчого експерименту від 05.12.2017 за участю ОСОБА_9 недопустимим доказом.

Окрім того, сам по собі факт перебування ОСОБА_29 та ОСОБА_30 "у друзях" в соціальних мережах також не є підставою для визнання протоколу слідчого експерименту від 05.12.2017 за участю ОСОБА_9 недопустимим доказом.

Також суд не приймає доводи сторони захисту щодо визнання недопустимим доказом висновку судової автотехнічної експертизи № 6/10.1/1228 від 11.12.2017, внаслідок наявних суперечностей.

Так, судом встановлено, що ґрунтування судово-автотехнічної експертизи в дослідженні №6/10.1/1228 від 11.12.2017 рокузроблено на відомостях, які сприймались експертом безпосередньо на підставі наданих даних, методик, в тому числі за результатами слідчих експериментів зі схемами, протоколу огляду місця ДТП зі схемою, показів. При цьому, ця експертиза проведена з дотриманням встановленого процесуального порядку в експертній установі на підставі належних та допустимих доказів, особою, що володіє спеціальними знаннями для вирішення поставлених перед ним питань і має тривалий стаж експертної роботи, також для їх виконання експерту був наданий необхідний і достатній матеріал.

За результатом, зроблений експертом висновок містить викладений докладний опис проведеного дослідження, обґрунтованість відповідей на кожне поставлене питання, є зрозумілими, повними, що дає підстави суду визнати всі фактичні дані отримані експертом у передбаченому процесуальному законом порядку достовірним, належним та допустимим доказом, який суд у сукупності з іншим доказами кладе в основу свого рішення по суті висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, відхиляючи, як надумані, доводи сторони захисту в цій частині та необхідності по цій справі проводити повторне автотехнічне дослідження.

Також під час судового розгляду був допитаний експерт ОСОБА_22 для роз`яснення проведеного ним дослідження і експертом були надані обґрунтовані, зрозумілі та чіткі відповіді на всі питання учасників судового провадження, й це тим самим спростовує твердження сторони захисту щодо неповноти, незрозумілості проведеного дослідження, а тому дані доводи також судом не приймаються.

Разом з цим, суд не вважає доказом невинуватості обвинуваченого висновок експерта за результатами комплексного дослідження з обставин механізму ДТП та транспортної трасології від 16.08.2018 року №10.1-10.4/046 (том 2 а.с. ), оскільки він наданий стороною захисту та проведений самостійно під час судового розгляду в порушення ст.332 КПК України, без ухвали суду на проведення експертизи, а тому у відповідності до ст. ст. 85,86 КПК України є неналежним та недопустимим.

Окрім цього, як зазначив опитаний у суді експерт ОСОБА_31 , в ході проведення дослідження він використовував програмний комплекс PC-Crash 11.0, Dr.Steffan Dattentechnik. Грац, Австрія, який рекомендовано Міністерством юстиції України.

Однак, вказаний висновок не відповідає встановленим фактичним обставинам щодо механізму ДТП. При цьому, як вказав допитаний у суді експерт ОСОБА_31 , що підтверджується вказаним дослідженням, при проведенні моделювання траєкторії руху транспортних засобів зазначеним програмним комплексом, експерт прийшов до висновку, що надані в ході проведення слідчих експериментів покази ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в частині швидкостей, розташувань транспортних засобів, їх відстаней одне до одного, з технічної точки зору не могли мати місце в умовах місця пригоди, позбавлені технічного сенсу, та не прийняті ним для подальшого дослідження обставин механізму ДТП.

Тобто, механізм дорожньої обстановки експертом ОСОБА_31 , з урахуванням наданих в ході слідчих експериментів даних, взагалі експертом не досліджувався, і як зазначав експерт ОСОБА_31 , на запитання №2, 3-5 в своєму дослідженні, він відповідав з урахуванням Правил дорожнього руху, не беручи до уваги вихідні дані зі слідчих експериментів, і самі моделювання проведені без врахування вихідних даних, які, на думку експерта, є неспроможними, у зв`язку з чим у висновку наведено декілька варіантів моделювання дорожньої ситуації .

Однак, вказане прямо суперечить висновку експерта №6/10.1/1228 від 11.12.2017 року, в якому експертом ОСОБА_22 , проведено дослідження механізму дорожньо-транспортної пригоди на підставі вихідних даних, а також показів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 щодо швидкості, напрямку їх руку, розташування та відстані, на якій знаходились транспортні засоби до та під час маневру, та після проведених розрахунків зупиночного шляху з відстанями, які показали учасники пригоди, надано оцінку діям водіїв з технічної точки зору.

Дані висновки підтвердив допитаний експерт ОСОБА_22 , в т.ч. в присутності експерта ОСОБА_31 , та вказав, що на підставі проведених розрахунків, при порівняні зупиночного шляху з відстанями, які вказали учасники ДТП при проведенні слідчих експериментів, дії водія ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.10.1 ПДР, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП, а водій ОСОБА_9 не міг гальмуванням зупинити свій автомобіль до транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_7 , а тому уникав зіткнення, тобто перебував в аварійній обстановці.

Також, суд приходить до висновку про те, що внаслідок даного ДТП потерпілому ОСОБА_6 спричинено тяжке тілесне ушкодження, що об`єктивно підтверджується проведеними по справі експертними дослідженнями, які узгоджуються з показами свідків щодо механізму, локалізації та обставин отримання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

При цьому, твердження сторони захисту про те, що висновок експерта судово медичної експертизи № 4267е від 21.12.2017 є неналежним та недопустимим доказом, оскільки експертиза була проведена по документам, які не були предметом відкриття у відповідності до вимог ст. 290 КПК України та які були отримані без ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ, суд вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.242 КПК України, призначення експертизи для встановлення ступеня тяжкості та характеру тілесних ушкоджень є обов`язковим.

Однією із засад кримінального провадження, закріпленої у п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК, є змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій, шляхом витребування та одержання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

В залежності від конкретних обставин слідчий вирішує, чи самому витребувати певні документи, чи звертатись до слідчого судді з клопотанням про надання доступу до речей та документів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, для проведення судово-медичної експертизи слідчим СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_32 було витребувано з КЗ «Дніпропетровська обласна лікарня ім. І.І. Мечникова» історія хвороби та рентген знімки потерпілого ОСОБА_6 , яка вподальшому разом із постановою про призначення судово медичної експертизи була скерована експертам Дніпропетровського обласного Бюро судово медичної експертизи.

На підставі постанови слідчого та наданих на дослідження медичних документів, експертом було складено висновок № 4267е від 21.12.2017, який відповідає вимогам ст.101,102 КПК України, є вмотивований, ґрунтується на доказах, які є допустимими, та який був відкритий сторонам кримінального провадження у відповідності до вимог ст.290 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що висновок судово-медичного експерта № 4267е від 21.12.2017 та медична документація для проведення експертизи, були отримані в порядку встановленим КПК України. Жодних даних, які б свідчили, що вищевказані докази були отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод потерпілого, гарантованих Конституцією та законами України, а також були здобуті завдяки інформації, яка була отримана внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, в судовому засіданні встановлено не було.

При цьому від потерпілого не надходило ніяких заяв чи скарг про порушення його прав та свобод при отриманні слідчим вказаної документації та надання її експерту.

Крім того, відсутність у матеріалах кримінального провадження медичних документів, на підставі яких сформовано висновок експерта, не свідчить про сумнівність їх походження та не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки зазначені документи було отримано у визначеному законом порядку.

Дані обставини підтвердила і експерт ОСОБА_23 , яка вказала, що нею було безпосередньо обстежено потерпілого, досліджена історія хвороби та диск АКТ, і на підставі цього було складено висновок. Після проведеного дослідження всі надані їй документи було повернуто слідчому разом із висновком експерта.

Враховуючи наведене, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_7 винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його дії, що виразилися в порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження, вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує, що кримінальне правопорушення скоєне ОСОБА_7 віднесено до тяжкого злочину та є необережним, обставини його скоєння, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні дітей інвалідів та матір інваліда, пенсійного віку.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведені обставини, характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відношення обвиунваченого до скоєного, суд вважає, що ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами, із звільненням від відбування основного покарання з випробуванням, та покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1ст.76 КК України, що буде в даному випадку законним та справедливим, відповідатиме загальним засадам призначення покарання та буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про відшкодування документально підтверджених процесуальних витрат, пов`язаних з залученням експертів при проведені експертизи по кримінальному провадженню, суд, враховуючи ступінь вини та майновий стан обвинуваченого ОСОБА_7 вважає необхідним покласти їх на обвинуваченого в повному обсязі.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Вирішуючи питання по цивільному позову представника потерпілого в інтересах потерпілого ОСОБА_6 щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 8 486 гривень 63 копійок, суд приходить до наступного висновку.

Так, статтею 128 КПК України визначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Судом встановлено, що в результаті дорожньо транспортної пригоди, що сталася з вини ОСОБА_7 , потерпілим ОСОБА_6 понесені витрати на лікування та придбання лікарських препаратів в розмірі 8 486 гривень 63 копійок.

Суд вважає за необхідне задовольнити цивільний позов потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 матеріальної шкоди, оскільки заявлений розмір шкоди підтверджено наданими до суду документами, а одже суд вважає дані вимоги обґрунтованими, та такими, що повністю знайшли своє підтвердження під час судового розгляду та підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_6 .

Доводи щодо відшкодування завданої моральної шкоди потерпілому ОСОБА_6 у сумі 80 000 гривень, суд вважає також обґрунтованими та доведеними, з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, суд повинен виходити з принципів законності, зваженості і справедливості.

Так, під час судового розгляду зазначеного кримінального правопорушення судом встановлено, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого, потерпілому ОСОБА_6 завдано моральну шкоду, оскільки у зв`язку із отриманим ним тілесними ушкодженнями, він тривалий час перебував на лікуванні, постійно відчуває сильний біль та нервове навантаження. Також потерпілий після ДТП відчував страх за своє життя та можливість назавжди залишитися скаліченим, втратити слух та не в повній мірі рухатися та взагалі бути працездатним. У потерпілого ОСОБА_6 змінився звичайний спосіб життя, з`явилась необхідність адаптуватись до нових умов існування та життєдіяльності, окрім цього потерпілий по цей час не може займатися будь якою фізичною роботою, вимушений постійно приймати ліки та шукати способи заробітку для подальшого лікування.

Таким чином, наслідки ДТП, обумовили у потерпілого ОСОБА_6 негативні зміни психоемоційної та соціальної сфер існування особистості, перешкоджали можливостям активної та повноцінної життєдіяльності, викликали появу негативних психологічних переживань, тобто спричинили потерпілому ОСОБА_6 моральні страждання.

Розмір відшкодування моральної шкоди, суд визначає з урахуванням характеру правопорушення, фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого, позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Зокрема, судом враховуються стан та тяжкість вимушених змін в життєвих і виробничих відносинах потерпілого ОСОБА_6 , час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього фізичного стану.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити цивільний позов потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_6 80 000 грн. заподіяної моральної шкоди, що буде відповідати ступеню моральних та фізичних страждань потерпілого.

Керуючись ст.ст. 128, 368 371, 373-376, 615 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Призначити ОСОБА_33 за ч.2 ст. 286 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років випробувального терміну не скоїть нового кримінального правопорушення, зобов`язавши його відповідно до п.п.1,2 ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:

-автомобіль марки «Subaru Forester» НОМЕР_1 (том 1 а.с.24) вважати повернутим ОСОБА_7 ;

-автомобіль марки «Volkswagen Bora» НОМЕР_2 (том 1 а.с. 57) повернути власнику ОСОБА_17 .

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави документально підтверджені витрати НДЕКЦ МВС України в Дніпропетровській області при проведенні експертизи №6/10.1/1228 від 11.12.2017 року в сумі 790 грн. 96 коп. (том 1 а.с.81).

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави документально підтверджені витрати НДЕКЦ МВС України в Дніпропетровській області при проведенні експертизи №6190-22 від 20.01.2023 в сумі 6795 грн. 72 коп. (том 3 а.с. ).

Стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_34 суму завданих матеріальних збитків в розмірі 8 486 гривень 63 копійки, а також 80 000 гривен завданих моральних збитків, а всього 88 486 гривень 63 копійки, задовольнив цивільний позов в повному обсязі.

На вирок суду може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1