ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/907/21 Номер провадження 11-кп/814/85/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001972, за апеляційними скаргами прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 , потерпілого в особі директора ТОВ «Полтавський механічний завод Денасмаш» ОСОБА_11 на вирок Київського районного суду м.Полтави від 13 серпня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Благодатне, Зміївського району, Харківської області, українця, громадянина, освіта вища, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано не винуватим та виправдано:

- за ч. 1 ст. 191 КК України у зв`язку з недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Скасовано обрані щодо ОСОБА_7 процесуальні заборони та припинено дію: ухвали Київського районного суду м. Полтави від 08.12.2020 та скасовано арешт на грошові кошти на картковому рахунку ОСОБА_7 (код НОМЕР_1 ) № НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк» (код ЄДР 14360570), з позбавленням права на відчуження, користування та розпорядження вказаним майном та проведення будь-яких операцій по списанню коштів з рахунку.

Судові витрати віднесено за рахунок держави.

В задоволенні цивільного позову ТОВ «ПОЛТАВСЬКИЙ МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД ДЕНАСМАШ» відмовлено.

Згідно з вироком суду, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у привласненні чужого майна, яке йому було йому ввірене за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 , з 14.02.2018 до 30.11.2020, працював в ТОВ «ПОЛТАВСЬКИЙ МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД ДЕНАСМАШ» (ідентифікаційний код 38610152, місцезнаходження:м. Полтава, вул. Заводська, 3) на посаді менеджера з питань регіонального розвитку відділу маркетингу, відповідаючи за пошук та взаємодію з покупця ми пресувального обладнання.

У жовтні 2020 року до ОСОБА_7 як працівника ТОВ «ПОЛТАВСЬКИЙ МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД ДЕНАСМАШ» звернувся із замовленням на виробництво та реалізацію пресу брикетувального ударно- механічного ПБ -48 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який раніше вже взаємодіяв з ним із питань придбання деталей до пресувального обладнання.

Досягнуті домовленості було формалізовано шляхом укладення між ТОВ «ПОЛТАВСЬКИЙ МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД ДЕНАСМАШ» в особі директора ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як Продавцем та ОСОБА_12 як Покупцем договору про наміри купівлі - продажу обладнання від 19.10.2020, згідно пунктів 1.1 та 3.1 якого продавець та покупець зобов`язалися укласти у майбутньому, після внесення покупцем авансового платежу в розмірі 300000 грн., договір купівлі - продажу пресу брикетувального ударно-механічного ПБ-48 за ціною 300000 грн.

За п. 3.2 договору про наміри після підписання Сторонами договору купівлі- продажу обладнання Продавець зобов`язаний у строк 2 робочих дні підготовити обладнання і направити покупцю повідомлення про готовність обладнання до передачі. Згідно п. 3.3 цього ж договору доставка Обладнання здійснюється транспортним засобом покупця. За погодженням Сторін доставка обладнання може здійснюватися транспортом Продавця або транспортом третіх осіб (перевізників) за рахунок Покупця. Місце завантаження ТОВ «ПОЛТАВСЬКИЙ МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД ДЕНАСМАШ», м. Полтава, вул. Заводська, 3.

За змістом п. 4.2 договору про наміри внесення авансових платежів за Обладнання може проводитись за вибором Покупця в безготівковому порядку або шляхом передачі грошових коштів Продавцю через його представників, які у разі підписання Сторонами Договору купівлі-продажу Обладнання повинні перерахувати грошові кошти на рахунок Продавця або внести в його касу.

У зв`язку з цим 22.10.2020 ОСОБА_7 за допомогою месенджеру Viber із номеру НОМЕР_4 надіслав ОСОБА_12 на номер НОМЕР_5 реквізити карткового рахунку директора ТОВ «ПОЛТАВСЬКИЙ МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД ДЕНАСМАШ» ОСОБА_11 в AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_6 для передоплати повної вартості замовленого пресу в розмірі 300000 грн.

Протягом жовтня - листопада 2020 року ОСОБА_12 сплачено на картковий рахунок директора ТОВ «ПОЛТАВСЬКИЙ МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД ДЕНАСМАШ» ОСОБА_11 в AT КБ «Приватбанк» № 489789 частину попередньої оплати вартості пресу брикетувального ПБ-48 в загальному розмірі 140000 грн. (22.10.2020 - 20000 грн, 16.11.2020 - 10000 грн, 18.11.2020 - 10000 грн, і насамкінець 20.11.2020 - 43700 та 56300 грн).

19.11.2020 року виготовлений за замовленням ОСОБА_12 прес брикетувальний ударно-механічний ПБ-48 згідно накладної на передачу готової продукції № 313 за підписом майстра виробництва ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відвантажено із виробничого підрозділу на склад готової продукції ТОВ «ПОЛТАВСЬКИЙ МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД ДЕНАСМАШ».

Хоча із 17.11.2020 до 23.11.2020 включно ОСОБА_7 був звільнений від роботи на підставі виданого КП «Полтавський районний клінічний центр первинної медичної допомоги» листка непрацездатності серії АЛД № 279082 із встановленням заключного діагнозу: «гострий ларинготрахеїт», 20.11.2020 він вийшов на роботу, де згідно письмової вимоги № 1276 від 20.11.2020 про відвантаження надав майстру виробництва ОСОБА_13 дозвіл на завантаження пресу брикетувального ПБ-48 на прибувший зранку цього дня від ОСОБА_12 під керуванням ОСОБА_14 автомобіль FordCargo, д.н.з. НОМЕР_7 , який залишався завантаженим в цеху до отримання ОСОБА_7 підтвердження оплати повної вартості товару.

Так, о 08 год. 23 хв. 20.11.2020 в ході листування за вищевказаними номерами в месенджері ОСОБА_15 запропонував ОСОБА_7 оплатити решту вартості обладнання на різні карткові рахунки.

Реалізуючи ситуаційно виниклий за цих обставин прямий умисел на привласнення частини оплати вартості пресу, діючи з корисливим мотивом та метою заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 , у період із 08 год. 34 хв. до 09 год. 51 хв. того ж дня, перебуваючи у невстановленому слідством місці, надіслав у відповідь ОСОБА_12 в месенджері Viber із номеру НОМЕР_4 на номер НОМЕР_5 вказівки перерахувати 43700 грн і 56300 грн на рахунок ОСОБА_11 в AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_6 та 160000 грн (трьома платежами по 50000 грн, 50000 грн, 60000 грн) на свій власний рахунок в AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 .

Відповідно, близько 10 год. 41 хв. 20.11.2020 в Центральному відділенні Криворізького філіалу АТ КБ «Приватбанк» за адресою: м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, вул. Костенка, 21, на прохання ОСОБА_12 його ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перераховано на рахунок ОСОБА_7 в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 грошові кошти в розмірі 160000 грн, які ОСОБА_12 таким чином ввірив працівнику ТОВ «ПОЛТАВСЬКИЙ МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД ДЕНАСМАШ» ОСОБА_7 як оплату решти вартості замовленого обладнання для перерахування їх останнім на рахунок товариства або внесення в його касу.

У відповідь на надіслані йому oll год. 14 хв. тим же каналом зв`язку фотографії платіжних квитанцій, ОСОБА_7 відповів о 12 год. 55 хв. ОСОБА_12 повідомленням в месенджері з підтвердженням отримання ним зарахованих о 12 год. 41 хв. на його рахунок 160000 грн.

Переконавшись в надходженні всіх належних від ОСОБА_12 сум, ОСОБА_7 близько 15 год. 50 хв. того ж дня за адресою: м. Полтава, вул. Заводська, буд. 3, без повідомлення директора товариства ОСОБА_11 та головного бухгалтера ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , про отримання ним залишку оплати вартості пресу та необхідність оформлення в зв`язку з цим видаткової накладної, і без попереднього внесення цих коштів до каси чи перерахування на рахунок підприємства, надав охороннику ОСОБА_18 згідно письмової вимоги № 1276 від 20.11.2020 про відвантаження преса брикетувального ПБ-48 вказівку випустити автомобіль FordCargo, д.н.з. НОМЕР_7 з товаром із території підприємства.

Привласнивши отримані ним для внесення до каси чи на рахунок ТОВ «ПОЛТАВСЬКИЙ МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД ДЕНАСМАШ» грошові кошти, ОСОБА_7 вже о 15 год. 35 хв. 20.11.2020 за допомогою банкомату в магазині «Провінція» за адресою: с. Розсошенці Полтавського району, вул. Перспективна, буд. 2, вивів із свого рахунку в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 в готівкову форму 10000 грн., з яких 7245,32 грн становили кошти із ввіреної йому ОСОБА_12 суми.

Так само 21.11.2020 о 13 год. 34 хв. ОСОБА_7 за допомогою банкомату в магазині «Боженківський» за адресою: м. Полтава, вул. Європейська, буд. 241а, вивів із свого рахунку в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 в готівкову форму ще 10000 грн. із ввіреної йому ОСОБА_12 суми.

Всього протягом 20-21.11.2020 ОСОБА_7 шляхом 9 транзакцій із свого рахунку в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 розпорядився 18466,35 грн із ввіреної йому ОСОБА_12 суми.

23.11.2020, близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_7 з`явився за місцем роботи за адресою: м. Полтава, вул. Заводська, буд. 3, та подав директору ТОВ «ПОЛТАВСЬКИЙ МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД ДЕНАСМАШ» ОСОБА_11 , заяву про звільнення за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України із 23.11.2020.

У відповідь на прохання ОСОБА_11 пояснити свої дії із відпуску продукції без надходження товариству її повної попередньої оплати ОСОБА_7 , в присутності запрошених керівником до свого кабінету заступника директора ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , бухгалтера ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зрештою визнав, що отримав частину оплати за відвантажений прес брикетувальний ПБ-48 у розмірі 160000 грн на свій картковий рахунок у ПАТ КБ «Приватбанк», пославшись на те, що вважає ці кошти своїми, оскільки підприємство нібито заборгувало йому виплату преміальних бонусів за рядом замовлень.

Вимогу негайно повернути товариству протиправно утримувані ним грошові кошти ОСОБА_7 відкинув, зателефонувавши при цьому своїй дружині ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , із проханням викликати поліцію, якщо за декілька хвилин не вийде з нею на зв`язок. О 15 год. 42 хв. ОСОБА_22 із номеру НОМЕР_8 здійснила повідомлення на номер екстреного виклику поліції «102» про те, що її чоловіка незаконно утримують за адресою: АДРЕСА_2 , після чого ОСОБА_7 залишив територію підприємства.

У свою чергу директор ТОВ «ПОЛТАВСЬКИЙ МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД ДЕНАСМАШ» ОСОБА_11 невідкладно звернувся до Полтавського ГРУ АТ КБ «Приватбанк», яким за результатами розгляду його заяви о 16 год. 50 хв. 23.11.2020 року прийнято рішення про призупинення обслуговування рахунку ОСОБА_7 № НОМЕР_2 .

24.11.2020, близько 15 год. 40 хв. ОСОБА_7 з`явився за місцем роботи та подав три письмові заяви з питань надання відпустки та звільнення, після чого одразу залишив територію заводу.

26.11.2020 у зв`язку з невнесенням ОСОБА_7 до каси та на рахунок товариства привласнених, протиправно безоплатно утримуваних ним грошових коштів в розмірі 160000 грн. та його ухиленням від контактів з представниками підприємства, директор ТОВ «ПОЛТАВСЬКИЙ МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД ДЕНАСМАШ» ОСОБА_11 звернувся до поліції з письмовою заявою № 81 від 25.11.2020 про вчинення злочину.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю та обігом товарно-матеріальних цінностей, на строк до 3 років.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд зазначив у вироку дві самостійні взаємовиключні підстави для виправдання особи, що суперечить вимогам ст. 373 КПК України, та свідчить про те, що висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Вказує, що у мотивувальній частині вироку судом вказано, що «твердження прокурора, про те, що ОСОБА_7 привласнив грошові кошти, які йому були ввірені покупцем ОСОБА_12 не містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України», чим констатовано по суті відсутність складу кримінального правопорушення в діянні обвинуваченого.

Попри це, у резолютивній частині вироку рішення про виправдання ОСОБА_7 приймається з іншої підстави - «у зв`язку з недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину».

Зазначає, що диспозиція вказаної статті передбачає відповідальність за привласнення чи розтрату чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні. У даному випадку отримані менеджером ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 160000 грн. у зв`язку з відпуском товару від клієнта підприємства, у будь-якому випадку є для обвинуваченого чужим майном.

Посилається на те, що закон не встановлює, як передумову для кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 191 КК України, виключно письмове оформлення факту ввірення. У свою чергу привласнення ввірених коштів здійснено шляхом розпорядження протягом 20-21.11.2020 ОСОБА_7 , на власний розсуд, частиною отриманої суми та публічної відмови від 23.11.2020, обвинуваченого внести до каси чи на рахунок товариства, спрямовані для останнього контрагентом грошові кошти.

Вказує, що судом безпідставно не враховано чіткі та послідовні показання представника потерпілого ОСОБА_11 та свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 про те, що 23.11.2020 ОСОБА_7 в їх присутності категорично відмовився повернути товариству протиправно утримувану ним частину оплати за поставлений прес брикетувальний, заявивши, що вважає ці кошти заборгованими йому преміальними бонусами.

Крім того зазначає, що судом не прийнято до уваги протокол огляду від 09.12.2020 вмісту пам`яті добровільно наданого ОСОБА_12 мобільного телефону Iphone X ІМЕІ НОМЕР_9 СІМ-картою на абонентський номер НОМЕР_10 , яким зафіксовано його листування в месенджері Vibcr із підписаним як «ОСОБА_30» користувачем номеру НОМЕР_4 за 20.11.2020 та 24.11.2020

Вказує, що не зважаючи на визнавальні показання ОСОБА_7 про користування виданим йому для роботи службовим телефоном з номером НОМЕР_4 та підтвердження дійсності його листування з ОСОБА_12 , суд з незрозумілих причин вказав про відсутність доказів того, що всі, без виключення, повідомлення з цього номеру були направлені саме ОСОБА_7 , хоча ці фактичні обставини обвинуваченим підтверджувалися та не оспорювалися.

На переконання прокурора, місцевий суд не надав жодної оцінки ряду наданих доказів, які могли істотно вплинути на його висновки, зокрема:

- фотокопіям платіжних квитанцій АТ КБ «Приватбанк» від 20.11.2020 про переказ готівки від ОСОБА_23 в розмірі 56300 грн на користь ОСОБА_11 та в розмірі 160000 грн на користь ОСОБА_24 ;

- фотозображенню від 15 год. 35 хв. 20.11.2020 з банкомату АТ КБ «Приватбанк» в магазині «Провінція» за адресою: с. Розсошенці Полтавського району, вул. Перспективна, буд. 2, яка згідно вищевказаної виписки відповідає транзакції із виведення з карткового рахунку № НОМЕР_2 в готівкову форму 10000 грн;

- фотозображенню від 13 год. 34 хв. 21.11.2020 з банкомату АТ КБ «Приватбанк» в магазині «Боженківський» за адресою: м. Полтава, вул. Європейська, буд. 241а із зображенням ОСОБА_7 , яка згідно вищевказаної виписки відповідає транзакціїі з виведення з карткового рахунку № НОМЕР_2 в готівкову форму 10000 грн.

- письмовій інформації АТ КБ «Приватбанк» про помісячний баланс по рахунках ОСОБА_7 із 01.03.2018 до 01.12.2020, згідно змісту якої станом на 01.11.2020 ОСОБА_7 мав на своїх рахунках 207,66 гри (206.89 грн. на рахунку № НОМЕР_2 та 0.77 грн на рахунку № НОМЕР_11 ) та від`ємний баланс за кредитними рахунками із значенням « - 15925,86 грн», а також інформацію про зміну о 16 год. 50 хв. 23.11.2020 статусу обслуговування рахунку ОСОБА_7 № НОМЕР_2 ;

- протоколу огляду від 02.02.2021 вмісту вилучених у АТ КБ «Приватбанк» документів щодо руху коштів по рахунку ОСОБА_7 № НОМЕР_2 , згідно змісту якого протягом 20-21.11.2020 ОСОБА_7 шляхом 9 транзакцій із свого рахунку в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 розпорядився 18466,35 грн. із ввіреної йому ОСОБА_12 суми.

- заяві ОСОБА_7 від 08.12.2020 до НБУ та АТ КБ «Приватбанк» із вимогою терміново поновити обслуговування його картки № НОМЕР_2 ;

- заяві ОСОБА_7 від 29.12.2020 до АТ КБ «Приватбанк» про те, що 20.11.2020 на його рахунок № НОМЕР_2 помилково надійшли кошти від ОСОБА_23 в розмірі 160000 грн і він просить повернути ці кошти платнику.

Вказує, що перелічені документи та матеріали фіксують факти протиправного розпорядження ОСОБА_7 на власний розсуд чужими коштами, спростовують версію захисту та відповідно підтверджують прямий умисел і корисливий мотив заволодіння ввіреними йому коштами.

Ставить питання про повторне дослідження доказів під час апеляційного розгляду.

В апеляційній скарзі потерпілий в особі директора ТОВ «Полтавський механічний завод Денасмаш» ОСОБА_11 просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України та призначити останньому покарання у виді 3 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю та обігом товарно-матеріальних цінностей, на строк до 3 років.

Також просить задовольнити цивільний позов та стягнути з ОСОБА_7 на користь ТОВ «Полтавський механічний завод Денасмаш» майнову шкоду в розмірі 160000 гривень завдану внаслідок злочинних дій цивільного відповідача.

Вказує, що при ухваленні виправдувального вироку суд не дослідив належним чином докази, окремим доказам надав необ`єктивну оцінку, неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що судом не правильно оцінено показання свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 та обвинуваченого ОСОБА_7 щодо обставин проведення розрахунків за прес.

Крім того вказує, що судом не прийнято до уваги протокол огляду від 09.12.2020 вмісту пам`яті добровільно наданого ОСОБА_12 мобільного телефону Iphone X ІМЕІ НОМЕР_9 СІМ-картою на абонентський номер НОМЕР_10 , яким зафіксовано його листування в месенджері Vibеr із підписаним як «ОСОБА_30» користувачем номеру НОМЕР_4 за 20.11.2020 та 24.11.2020.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Представник потерпілого також підтримав апеляційну скаргу директора підприємства та просив її задовольнити. Захисник та обвинувачений заперечили проти доводів скарг прокурора та представника потерпілого та просили вирок суду залишити без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому обґрунтованим є рішення ухвалене компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу, а вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону та ухвалив незаконне та необґрунтоване судове рішення, що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Виправдовуючи обвинуваченого ОСОБА_7 , суд вказав, що показання допитаних у судовому засіданні свідків ніяк не підтверджують обвинувачення прокурора щодо наявності у ОСОБА_7 умислу на привласнення майна підприємства, а саме пресу брикетувального ударно-механічного ПБ-48, чи будь-якого іншого майна підприємства на свою користь.

Суд також вказав, що обвинувальний акт прокурора не містить конкретизованого обвинувачення, яке саме майно підприємства ТОВ «ПОЛТАВСЬКИЙ МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД ДЕНАСМАШ» було ввірене ОСОБА_7 чи перебувало в його законному віданні, щодо якого він здійснював повноваження щодо розпорядження, управління, доставки, використання або зберігання тощо. Натомість прокурор у обвинувальному акті та у своїй промові в судових дебатах неодноразово наголошував, що ОСОБА_7 привласнив грошові кошти, які йому були ввірені покупцем ОСОБА_12 . Вказане твердження сторони обвинувачення суд вважав таким, що не відповідає дійсності, оскільки в справі відсутній фінансовий документ про передачу ОСОБА_12 - ОСОБА_7 будь яких коштів. Суд вважав твердження прокурора, про те, що обвинувачений привласнив грошові кошти, які йому були ввірені покупцем ОСОБА_12 таким, що не містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України.

Суд дав оцінку письмовим доказам, вказавши, що із самої заяви-звернення директора підприємства до правоохоронних органів не вбачається, яке саме майно привласнив ОСОБА_7 і коли воно йому було ввірене. Інформація в заяві вказує лише на те, що ОСОБА_7 належним чином не виконав свої обов`язки, що в свою чергу може свідчити лише про вчинення працівником дисциплінарного проступку і не містить в собі ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України.

Копія особової справи не містить доказів вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а договір про наміри купівлі-продажу від 19.10.2020, накладна №313 від 19.10.2020 та вимога на відвантаження вказують на наявність цивільно-правових відносин між ТОВ «Полтавський механічний завод Денасмаш» та ОСОБА_12 . Пояснювальні записки працівників підприємства про обставини вивезення з території підприємства пресу брикетувального на переконання суду також не містять доказів вини ОСОБА_7 .

Інший пакет документів, що був вилучений 16.12.2020 в порядку тимчасового доступу з володіння ТОВ «ПОЛТАВСЬКИЙ МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД ДЕНАСМАШ» а саме: доповідна записка заступника директора ТОВ «ПОЛТАВСЬКИЙ МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД ДЕНАСМАШ» ОСОБА_19 від 25.11.2020 про те, що ОСОБА_7 не вийшов на роботу 24.11.2020 та на неодноразові телефонні дзвінки на номер не відповів; акт про відсутність менеджера з питань регіонального розвитку ТОВ «ПОЛТАВСЬКИЙ МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД ДЕНАСМАШ» ОСОБА_7 на роботі протягом всього робочого дня 24.11.2020; пояснювальна записка ОСОБА_7 від 30.11.2020 щодо причин його відсутності на роботі 24.11.2020, в якій він, зокрема, вказує, що 23.11.2020 під час його зустрічі з директором товариства ОСОБА_11 в кабінеті останнього на нього чинили психологічний тиск і залякування, перешкоджали вільно покинути кабінет директора та територію підприємства, у зв`язку з чим він був вимушений по телефону просити дружину викликати Національну поліцію; накладна ТОВ «ПОЛТАВСЬКИЙ МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД ДЕНАСМАШ» № 313 від 19.11.2020 на передачу готової продукції (пресу брикетувального ударно-механічного ПБ-48) із виробничого підрозділу на склад готової продукції; укладений між ТОВ «ПОЛТАВСЬКИЙ МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД ДЕНАСМАШ» та ОСОБА_12 договору про наміри купівлі-продажу обладнання від 19.10.2020 (пресу брикетувального ударно-механічного ПБ-48 на умовах внесення авансового платежу в розмірі ціни обладнання - 300000 грн); вимога на відвантаження № 1276 від 20.11.2020 пресу ПБ-48 в комплекті з пультом управління, лінією охолодження і т.д., з підписом від імені ОСОБА_25 в графі: «Отгрузку разрешил»,- суд визнав таким, що свідчить лише про господарську діяльність підприємства і не містять доказів складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України.

На переконання суду, вилученими 14.12.2020 в порядку тимчасового доступу з володіння АТ КБ «Приватбанк» матеріалами: поданими та заповненими ОСОБА_7 документів для відкриття рахунку № НОМЕР_2 , що містять інформацію про зарахування 20.11.2020 поповнення на картку ОСОБА_7 в розмірі 160000 грн. не містять реквізитів хто поповнив його рахунок та не вказано призначення платежу, фінансовий документ з цього приводу в матеріалах кримінального провадження відсутній. І достеменно судити про те, що це кошти перераховані ОСОБА_12 на виконання угоди, а тим більше, що вони вже є власністю Підприємства і таким чином були ввірені ОСОБА_7 не має підстав.

Аудіозапис виклику від 15 год. 42 хв. 20.11.2020 на лінію 102 суд вважає неналежним доказом через незрозумілість його доказового значення.

Також суд вважав неналежним доказом протокол огляду мобільного телефону ОСОБА_12 , де була зафіксована переписка з приводу придбання пресу брикетувального через невстановлення того факту, що СМС-повідомлення направлялися ОСОБА_7 .

Також суд на виправдання обвинуваченого зазначає про відсутність фінансового документу, що підтверджує попередню оплату пресу.

Таким чином суд дійшов наступних суперечливих висновків, вказавши у мотивувальній частині вироку про те, що «твердження прокурора, про те, що ОСОБА_7 привласнив грошові кошти, які йому були ввірені покупцем ОСОБА_12 не містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України», чим констатовано по суті відсутність складу кримінального правопорушення в діянні обвинуваченого.

Попри це, у резолютивній частині вироку рішення про виправдання ОСОБА_7 ухвалив з іншої підстави - «у зв`язку з недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину».

З жодним із цих суджень колегія судді не погоджується на підставі наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат, обставини які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до ч.1 ст. 92 КПК Україн обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених ч.2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Статтею 94 КПК визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд першої інстанції порушив вимоги ст. 94 КПК України при оцінці доказів, оскільки докази оцінював ізольовано, а не в сукупності. Не надав оцінку взаємозв`язку наданим прокурором доказів та їх достатності, через що дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи.

Диспозиція ч. 1 ст. 191 КК України передбачає відповідальність за привласнення чи розтрату чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні. У даному випадку отримані менеджером ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 160000 грн. у зв`язку з відпуском товару від клієнта підприємства, у будь-якому випадку є для обвинуваченого чужим майном. Та слід вважати такими, що були йому ввірені відповідно до п.3.2 Договору Купівлі-продажу обладнання від 19.10.2020, укладеного між директором ТОВ «Полтавський механічний завод Денасмаш» та ОСОБА_12 , яким передбачено можливість оплати товару за вибором покупця шляхом передачі грошових коштів продавцю через його представників, які повинні перерахувати отримані кошти на рахунок продавця, або внести в касу.

Отже, як вбачається із умов даного договору менеджер підприємства, який супроводжував виконання умов договору мав право отримати грошові кошти за товар від покупця та після цього повинен був передати кошти до бухгалтерії, внісши їх у касу підприємства. При цьому договір не містив заборони на можливе перерахування коштів на картковий рахунок менеджера, оскільки останній діяв від імені підприємства та мав право отримувати ці кошти. В судовому засіданні ОСОБА_7 підтвердив відсутність такої заборони. Цього не заперечував і директор підприємства ОСОБА_11 .

Як вбачається із наданих суду документів, ввірення грошових коштів підприємства ОСОБА_7 відбулося в результаті надання ним 20.11.2020 за попередньою домовленістю покупцю ОСОБА_12 реквізитів власного рахунку для переказу на нього оплати частинами вартості обладнання та невідкладне переведення ОСОБА_12 шляхом надання вказівки своїй тещі ОСОБА_23 проведення обумовленої в особистому листуванні із обвинуваченим транзакції, що нею і було зроблено. Кошти в сумі 160000 грн. надійшли на рахунок обвинуваченого, після чого він дав вказівку на випуск автомобіля покупця із пресом брикетувальним з території заводу. Слід зауважити, що закон не встановлює як передумову для кримінальної відповідальності за ч.1 ст.191 КК України виключно письмове оформлення факту ввірення. У свою чергу, привласнення ввірених коштів здійснено шляхом розпорядження ОСОБА_7 протягом 20-21.11.2020 на власний розсуд частиною отриманої суми та публічної відмови 23.11.2020 внести до каси чи на рахунок товариства спрямовані для останнього контрагентом грошові кошти.

Незалучення до участі у кримінальному провадженні ОСОБА_12 , майнова сфера якого не зменшилася у зв`язку з отриманням взамін сплачених за договором коштів пресу брикетувального, також не скасовує наявність у протиправних діях ОСОБА_7 складу інкримінованого злочину. Натомість, заволодінням призначеного продавцю частиною оплати вартості поставленого ним товару, завдано майнову шкоду саме ТОВ «Полтавський механічний завод Денасмаш» в розмірі такого платежу.

Не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження висновок суду про недоведеність участі обвинуваченого у вчиненні злочину, який став результатом невиправданого відхилення судом всіх досліджених доказів.

Зокрема судом безпідставно не враховані чіткі та послідовні показання директора підприємства та його представника ОСОБА_11 та свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 про те, що 23.10.2020 ОСОБА_7 в їх присутності категорично відмовився повернути товариству протиправно утримувану ним частину оплати за поставлений пресбрикетувальний, заявивши, що вважає ці кошти заборгованим йому преміальним бонусом. Натомість суд обмежився посиланням на те, що свідки є підлеглими директора підприємства ОСОБА_11 , залишивши поза увагою, що ці люди допитані як свідки під присягою, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань , їх показання повністю узгоджуються з іншими доказами в їх сукупності. По суті суд не вказав передбачених законом підстав з яких він вважає показання свідків такими, що не підтверджують обставини та причини відмови ОСОБА_7 у поверненні коштів, а їх детальні, взаємоузгоджені та по суті ідентичні показання судом не взяті до уваги.

З надуманих причин не враховано судом як належний доказ протокол огляду від 09.12.2020 вмісту пам`яті добровільно наданого ОСОБА_12 мобільного телефону IphoneХ імеі НОМЕР_9 із sim-картою на абонентський номер НОМЕР_10 , яким зафіксовано його листування в месенджері Viber із абонентом підписаним як «ОСОБА_30» користувачем номеру НОМЕР_4 за 20.11.2020 та 24.11.2020.

Не дивлячись на прямі визнавальні показання ОСОБА_7 про користування виданим йому для роботи службовим телефоном з номером НОМЕР_4 та підтвердження дійсності його листування з ОСОБА_12 , суд необґрунтовано вказав про відсутність доказів того, що всі без виключення повідомлення з цього номеру були направлені саме ОСОБА_7 , що не оспорювалося обвинуваченим.

Натомість зазначений протокол доводить, що самостійно вказавши у повідомленні від 09 год. 51 хв. 20.11.2020 свій рахунок і суму в 160000 грн. для перерахунку на нього, отримавши від ОСОБА_12 фото квитанції про проведення узгодженої таким чином транзакції, та підтвердивши повідомлення о 12 год. 55 хв. надходження очікуваних ним коштів, ОСОБА_7 об`єктивно не мав підстав для жодних сумнівів щодо походження та призначення цих коштів та ретельно перевіряв факт реальності проведеного покупцем розрахунку.

Аналогічним чином і повідомлення «ОСОБА_30» від 24.11.2020 містить відомості про те, що він вже не працює на «Денасмаші», є підтвердженням з іншого джерела правдивості показань представника потерпілого та трьох вище перелічених свідків про те, що отримавши частину оплати від клієнта за поставлену продукцію, ОСОБА_7 23.11.2020 неочікувано подав заяву про звільнення за згодою сторін , відмовившись внести отримані ним кошти до каси чи на рахунок товариства саме тому, що вважав їх такими, що мають належати йому. Не дана належна оцінка судом показанням свідка ОСОБА_12 про те, що восени 2020 року він зробив заявку на ТОВ «Полтавський механічний завод Денасмаш» та замовив прес брикетувальний, контактуючи телефоном із менеджером цього підприємства на ім`я ОСОБА_26 . Прес поставили після проведеної частинами предоплати його повної вартості. Частину вартості свідок оплатив із своєї карти, частину оплати вартості пресу за його проханням здійснила його теща ОСОБА_23 . Жодних особистих фінансових питань з цим менеджером він особисто не мав. Оплату було здійснено на реквізити рахунків надіслані менеджером у месенджері Viber на номер телефону свідка НОМЕР_10 . Теж стосується і показань свідка ОСОБА_23 , яка підтвердила, що 20.11.2020 в Центральному відділенні Криворізького філіалу АТ КБ «ПриватБанк» на прохання свого зятя ОСОБА_12 перерахувала на надіслані ним реквізити грошові кошти в сумі 160000 грн. як частину оплати за придбане зятем обладнання.

Суд взагалі залишив поза увагою ряд доказів та не надав їм оцінку, а саме фотокопії платіжних квитанцій АТ КБ «ПриватБанк» про перерахунок ОСОБА_23 на картковий рахунок ОСОБА_11 грошових коштів в сумі 53300 грн.; фотозображення з камер банкоматів та документів про рух коштів на карткових рахунках ОСОБА_7 та виведення ним з карткового рахунку НОМЕР_2 шляхом здійснення 9 транзакцій 18466 грн. 66 коп., належних ТОВ «Полтавський механічний завод Денасмаш». А також без належної оцінки суду залишилася заява ОСОБА_7 від 29.12.2020 до АТ КБ «ПриватБанк» про повернення помилково направлених коштів від ОСОБА_23 , фактично вже під час активної фази досудового розслідування та часткового виведення коштів.

Перелічені матеріали кримінального провадження вказують на факт протиправного розпорядження ОСОБА_7 на власний розсуд чужими коштами, спростовують версію захисту та відповідно підтверджують прямий умисел і корисливий мотив заволодіння ввіреними йому коштами. Під час судового слідства жодних переконливих пояснень таким суперечливим наданим показанням ОСОБА_7 не надав.

Жодного разу ОСОБА_7 не вказав про те, що Товариство винне йому частину грошових коштів як заробітну плату чи як частину заробітної плати у вигляді бонусів. Згідно повідомлення директора ТОВ «Полтавський механічний завод Денасмаш» підприємство не має заборгованості із заробітної плати перед ОСОБА_7 . Упродовж тривалого часу ОСОБА_7 не звертався до суду із позовом про стягнення з даного підприємства заборгованості з виплат заробітної пали чи інших виплат. Зважаючи на це, висловлені під час судових дебатів захисником припущення про можливість наявності в діях обвинуваченого ознак кримінального правопорушення «Самоправство» - є надуманими.

Судом безпідставно враховані показання обвинуваченого про те, що він не передав кошти підприємству через сумніви у їх походженні. Такі озвучені ним сумніви не завадили йому активно розпоряджатися коштами, отриманими від ОСОБА_23 аж до блокування рахунків.

Суд апеляційної інстанції повністю дослідив докази надані стороною обвинувачення та дійшов переконання про неправильність встановлення судом першої інстанції обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам та безпідставне незастосування положень ч.1 ст.191 КК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції.

Судом апеляційної інстанції встановлено:

ОСОБА_7 , з 14.02.2018 до 30.11.2020, працював в ТОВ «Полтавський механічний завод Денасмаш» (ідентифікаційний код 38610152, місцезнаходження: м. Полтава, вул. Заводська, 3) на посаді менеджера з питань регіонального розвитку відділу маркетингу, відповідаючи за пошук та взаємодію з покупця ми пресувального обладнання.

У жовтні 2020 року до ОСОБА_7 як працівника ТОВ «Полтавський механічний завод Денасмаш» звернувся із замовленням на виробництво та реалізацію пресу брикетувального ударно - механічного ПБ -48 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який раніше вже взаємодіяв з ним із питань придбання деталей до пресувального обладнання.

Досягнуті домовленості було формалізовано шляхом укладення між ТОВ «Полтавський механічний завод Денасмаш» в особі директора ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як Продавцем та ОСОБА_12 як Покупцем договору про наміри купівлі - продажу обладнання від 19.10.2020, згідно пунктів 1.1 та 3.1 якого продавець та покупець зобов`язалися укласти у майбутньому, після внесення покупцем авансового платежу в розмірі 300000 грн., договір купівлі - продажу пресу брикетувального ударно-механічного ПБ-48 за ціною 300000 грн.

За п. 3.2 договору про наміри після підписання Сторонами договору купівлі- продажу обладнання Продавець зобов`язаний у строк 2 робочих дні підготовити обладнання і направити покупцю повідомлення про готовність обладнання до передачі. Згідно п. 3.3 цього ж договору доставка Обладнання здійснюється транспортним засобом покупця. За погодженням Сторін доставка обладнання може здійснюватися транспортом Продавця або транспортом третіх осіб (перевізників) за рахунок Покупця. Місце завантаження ТОВ «Полтавський механічний завод Денасмаш», м. Полтава, вул. Заводська, 3.

За змістом п. 4.2 договору про наміри внесення авансових платежів за Обладнання може проводитись за вибором Покупця в безготівковому порядку або шляхом передачі грошових коштів Продавцю через його представників, які у разі підписання Сторонами Договору купівлі-продажу Обладнання повинні перерахувати грошові кошти на рахунок Продавця або внести в його касу.

У зв`язку з цим 22.10.2020 ОСОБА_7 за допомогою месенджеру Viber із номеру НОМЕР_4 надіслав ОСОБА_12 на номер НОМЕР_5 реквізити карткового рахунку директора ТОВ «Полтавський механічний завод Денасмаш» ОСОБА_11 в AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_6 для передоплати повної вартості замовленого пресу в розмірі 300000 грн.

Протягом жовтня - листопада 2020 року ОСОБА_12 сплачено на картковий рахунок директора ТОВ «Полтавський механічний завод Денасмаш» ОСОБА_11 в AT КБ «Приватбанк» № 489789 частину попередньої оплати вартості пресу брикетувального ПБ-48 в загальному розмірі 140000 грн. (22.10.2020 - 20000 грн, 16.11.2020 - 10000 грн, 18.11.2020 - 10000 грн, і насамкінець 20.11.2020 - 43700 та 56300 грн).

19.11.2020 року виготовлений за замовленням ОСОБА_12 прес брикетувальний ударно-механічний ПБ-48 згідно накладної на передачу готової продукції № 313 за підписом майстра виробництва ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відвантажено із виробничого підрозділу на склад готової продукції ТОВ «Полтавський механічний завод Денасмаш».

Хоча із 17.11.2020 до 23.11.2020 включно ОСОБА_7 був звільнений від роботи на підставі виданого КП «Полтавський районний клінічний центр первинної медичної допомоги» листка непрацездатності серії АЛД № 279082 із встановленням заключного діагнозу: «гострий ларинготрахеїт», 20.11.2020 він вийшов на роботу, де згідно письмової вимоги № 1276 від 20.11.2020 про відвантаження надав майстру виробництва ОСОБА_13 дозвіл на завантаження пресу брикетувального ПБ-48 на прибувший зранку цього дня від ОСОБА_12 під керуванням ОСОБА_14 автомобіль FordCargo, д.н.з. НОМЕР_7 , який залишався завантаженим в цеху до отримання ОСОБА_7 підтвердження оплати повної вартості товару.

Так, о 08 год. 23 хв. 20.11.2020 в ході листування за вищевказаними номерами в месенджері Viber ОСОБА_12 запропонував ОСОБА_7 оплатити решту вартості обладнання на різні карткові рахунки.

Реалізуючи ситуаційно виниклий за цих обставин прямий умисел на привласнення частини оплати вартості пресу, діючи з корисливим мотивом та метою заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 , у період із 08 год. 34 хв. до 09 год. 51 хв. того ж дня, перебуваючи у невстановленому слідством місці, надіслав у відповідь ОСОБА_12 в месенджері Viber із номеру НОМЕР_4 на номер НОМЕР_5 вказівки перерахувати 43700 грн і 56300 грн на рахунок ОСОБА_11 в AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_6 та 160000 грн (трьома платежами по 50000 грн, 50000 грн, 60000 грн) на свій власний рахунок в AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 .

Відповідно, близько 10 год. 41 хв. 20.11.2020 в Центральному відділенні Криворізького філіалу АТ КБ «Приватбанк» за адресою: м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, вул. Костенка, 21, на прохання ОСОБА_12 його ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перераховано на рахунок ОСОБА_7 в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 грошові кошти в розмірі 160000 грн, які ОСОБА_12 таким чином ввірив працівнику ТОВ «Полтавський механічний завод Денасмаш» ОСОБА_7 як оплату решти вартості замовленого обладнання для перерахування їх останнім на рахунок товариства або внесення в його касу.

У відповідь на надіслані йому o ll год. 14 хв. тим же каналом зв`язку фотографії платіжних квитанцій, ОСОБА_7 відповів о 12 год. 55 хв. ОСОБА_12 повідомленням в месенджері з підтвердженням отримання ним зарахованих о 12 год. 41 хв. на його рахунок 160000 грн.

Переконавшись в надходженні всіх належних від ОСОБА_12 сум, ОСОБА_7 близько 15 год. 50 хв. того ж дня за адресою: м. Полтава, вул. Заводська, буд. 3, без повідомлення директора товариства ОСОБА_11 та головного бухгалтера ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , про отримання ним залишку оплати вартості пресу та необхідність оформлення в зв`язку з цим видаткової накладної, і без попереднього внесення цих коштів до каси чи перерахування на рахунок підприємства, надав охороннику ОСОБА_18 згідно письмової вимоги № 1276 від 20.11.2020 про відвантаження преса брикетувального ПБ-48 вказівку випустити автомобіль FordCargo, д.н.з. НОМЕР_7 з товаром із території підприємства.

Привласнивши отримані ним для внесення до каси чи на рахунок ТОВ «Полтавський механічний завод Денасмаш» грошові кошти, ОСОБА_7 вже о 15 год. 35 хв. 20.11.2020 за допомогою банкомату в магазині «Провінція» за адресою: с. Розсошенці Полтавського району, вул. Перспективна, буд. 2, вивів із свого рахунку в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 в готівкову форму 10000 грн., з яких 7245,32 грн становили кошти із ввіреної йому ОСОБА_12 суми.

Так само 21.11.2020 о 13 год. 34 хв. ОСОБА_7 за допомогою банкомату в магазині «Боженківський» за адресою: м. Полтава, вул. Європейська, буд. 241а, вивів із свого рахунку в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 в готівкову форму ще 10000 грн. із ввіреної йому ОСОБА_12 суми.

Всього протягом 20-21.11.2020 ОСОБА_7 шляхом 9 транзакцій із свого рахунку в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 розпорядився 18466,35 грн із ввіреної йому ОСОБА_12 суми.

23.11.2020 року, близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_7 з`явився за місцем роботи за адресою: м. Полтава, вул. Заводська, буд. 3, та подав директору ТОВ «Полтавський механічний завод Денасмаш» ОСОБА_11 , заяву про звільнення за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України із 23.11.2020.

У відповідь на прохання ОСОБА_11 пояснити свої дії із відпуску продукції без надходження товариству її повної попередньої оплати ОСОБА_7 , в присутності запрошених керівником до свого кабінету заступника директора ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , бухгалтера ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зрештою визнав, що отримав частину оплати за відвантажений прес брикетувальний ПБ-48 у розмірі 160000 грн на свій картковий рахунок у ПАТ КБ «Приватбанк», пославшись на те, що вважає ці кошти своїми, оскільки підприємство нібито заборгувало йому виплату преміальних бонусів за рядом замовлень.

Вимогу негайно повернути товариству протиправно утримувані ним грошові кошти ОСОБА_7 відкинув, зателефонувавши при цьому своїй дружині ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , із проханням викликати поліцію, якщо за декілька хвилин не вийде з нею на зв`язок. 0 15 год. 42 хв. ОСОБА_22 із номеру НОМЕР_8 здійснила повідомлення на номер екстреного виклику поліції «102» про те, що її чоловіка незаконно утримують за адресою: АДРЕСА_2 , після чого ОСОБА_7 залишив територію підприємства.

У свою чергу директор ТОВ «Полтавський механічний завод Денасмаш» ОСОБА_11 невідкладно звернувся до Полтавського ГРУ АТ КБ «Приватбанк», яким за результатами розгляду його заяви о 16 год. 50 хв. 23.11.2020 прийнято рішення про призупинення обслуговування рахунку ОСОБА_7 № НОМЕР_2 .

24.11.2020, близько 15 год. 40 хв. ОСОБА_7 з`явився за місцем роботи та подав три письмові заяви з питань надання відпустки та звільнення, після чого одразу залишив територію заводу.

26.11.2020 у зв`язку з невнесенням ОСОБА_7 до каси та на рахунок товариства привласнених, протиправно безоплатно утримуваних ним грошових коштів в розмірі 160000 грн та його ухиленням від контактів з представниками підприємства, директор ТОВ «Полтавський механічний завод Денасмаш» ОСОБА_11 звернувся до поліції з письмовою заявою № 81 від 25.11.2020 про вчинення злочину.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд апеляційної інстанції кваліфікує за ч.1 ст.191 КК України як привласнення чужого майна, яке було ввірене особі.

Вина обвинуваченого підтверджується показаннями представника потерпілого ОСОБА_11 , який показав, що ОСОБА_7 працював на підприємстві на протязі двох-трьох років, в обов`язки якого входило підшукувати клієнтів на купівлю обладнання, підготування документів та обладнання на продаж. В періоді коли ОСОБА_7 хворів, в п`ятницю з`явився на роботу та здійснив відвантаження обладнання за своїм підписом, а в понеділок з`явився на підприємство та написав заяву на звільнення за згодою сторін. На питання чому не внесена оплата за обладнання, спочатку він повідомив, що кошти підвезуть, будуть зняті з картки, а потім вже повідомив, що вважає ці кошти своїми, оскільки за всі роки роботи він недоотримував кошти та повертати їх не буде. Після того, як були запрошені свідки працівники підприємства ОСОБА_20 , ОСОБА_19 та ОСОБА_21 , зателефонували до замовника ОСОБА_12 , який повідомив, що кошти за обладнання він перевів на картку, рахунок якої йому надіслав ОСОБА_7 смс-повідомленням. Після чого, ОСОБА_7 повідомив, що кошти він отримав, але повертати їх не буде. На неодноразові вимоги повернути кошти за відвантажене обладнання ОСОБА_7 ігнорував. Право підпису на видатковій накладній ОСОБА_7 не мав. Всі документи при укладенні угоди з клієнтом, повинні бути передані до бухгалтерії підприємства. На момент відвантаження обладнання ОСОБА_11 , як керівник підприємства, не був обізнаний про проведення даної угоди. Заборгованості у підприємства перед ОСОБА_7 не має. ОСОБА_12 підтвердив факт переведення коштів ОСОБА_7 . Після звернення до поліції за фактом заволодіння ОСОБА_7 коштами підприємства, банківські рахунки якого були заблоковані.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснив, що його було запрошено до кабінету ОСОБА_11 бути присутнім при розмові з ОСОБА_7 , як свідком. З розмови йому стало відомо, що ОСОБА_7 незаконно заволодів коштами підприємства в розмірі 160 тис. грн. Був здійснений дзвінок до покупця обладнання, який повідомив по телефону, що кошти він перерахував працівнику підприємства на рахунок, який був йому наданий. При розмові в кабінеті, ОСОБА_7 не заперечував, що вказані кошти перебувають у нього, але причини по якій він ними заволодів назвати чітко не міг, пояснював лише, що ці кошти йому не доплачені підприємством. Керівник підприємства просив ОСОБА_7 повернути кошти підприємству, нащо від нього отримав відмову. Погроз та фізичного насильства з боку працівників підприємства по відношенню до ОСОБА_7 не було.

Свідок ОСОБА_20 суду повідомила, що 23.11.2020 ОСОБА_7 перебуваючи на лікарняному написав заяву на звільнення за згодою сторін без попередньої домовленості. Керівником підприємства її було запрошено до кабінету та в її присутності відбулася розмова керівника з ОСОБА_7 з приводу звітування про рух коштів за угодою з ОСОБА_12 . На що ОСОБА_7 відповів, що кошти поки що на рахунок не надійшли, але обладнання вже було відвантажено. На вимогу керівника підприємства, ОСОБА_7 зателефонував до ОСОБА_12 , який повідомив, що кошти за обладнання перерахував на картковий рахунок ОСОБА_7 . На вимогу повернути кошти підприємству обвинувачений відмовився, повідомивши, що це його бонуси. 30.11.2020 ОСОБА_7 був звільнений з підприємства по догляду за дитиною. Фінансової заборгованості у підприємства перед ним немає. Потім, коли банківські рахунки ОСОБА_7 були заблоковані, їй стало відомо, що кошти йому за угодою з ОСОБА_12 перерахували чи то його дружина чи то його теща.

Свідок ОСОБА_13 суду повідомив, що о 09.43 год. йому прийшло повідомлення від ОСОБА_7 про те, що приїде автомобіль на завантаження. Після чого ОСОБА_7 зателефонував та повідомив, що автомобіль заїжджає в цех на завантаження обладнання та повідомив номер замовлення, відповідно до якого ОСОБА_13 розпочав завантаження пресу. Потім до нього підійшов ОСОБА_7 з пропуском на виїзд цього пресу, свідок звірив номер замовлення, все відповідало пропуску та він його підписав. Автомобіль довго стояв в цеху. На його запитання чому автомобіль не виїжджає, ОСОБА_7 повідомив, що виникли проблеми з оплатою. О 16 год. коли закінчувалася робоча зміна, автомобіля в цеху не було. Зазвичай цей пропуск виписує менеджер, а свідок лише підтверджує підписом те, що завантажено відповідно до пропуску.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що від ОСОБА_7 отримав розпорядження про запуск автомобіля на територію підприємства для завантаження обладнанням. Після завантаження автомобіля пресом, здійснив фото фіксацію. Після чого ОСОБА_7 повідомив, щоб поки що автомобіль не випускали з території, оскільки відсутня оплата за обладнання. Після 15 год. він отримав вимогу від ОСОБА_7 за його підписом та підписом майстра виробництва на випуск автомобіля. Автомобіль випустили з території підприємства, про що зробив запис в журнал.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що подзвонив по телефону менеджеру підприємства, зробив замовлення пресу, оплатив. Особисто ні з ким не знайомий. Менеджер на ім`я ОСОБА_26 . Оплату він здійснив половину зі своєї картки, а іншу частину з картки тещі, оскільки на його рахунку не вистачило коштів. Реквізити на які повинно перерахувати кошти були надіслані месенджером Вайбер. Спочатку ним була здійснена передплата, після того як прес був завантажений до автомобіля, він здійснив платіж. Ніяких особистих фінансових зобов`язань та відносин з ОСОБА_7 не було та немає. ОСОБА_23 , яка є йому тещею, здійснювала переказ коштів за прес за його дорученням. Прес у відмінному стані, претензій до пресу немає.

Свідок ОСОБА_23 суду пояснила, що 20.11.2020 здійснювала платіж за дорученням ОСОБА_12 за купівлю пресу за реквізитами, які він їй надав. Деталей вона не знає. В той же день зять повернув кошти. При оплаті платника не вказувала.

Окрім показань свідків вина обвинуваченого підтверджується і матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності, зокрема:

Протокол про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 26.11.2020, та сама заява про звернення до правоохоронних органів (т. 2 а.с. 14-16). Із заяви директора вбачається, що «… ОСОБА_7 належним чином не оформив документи на продаж продукції і вивезення преса брикетувального відбулося без документального оформлення. Продукція заводу передається покупцям за умови повної попередньої оплати. Однак, при перевірці 23.11.2020 (понеділок) платежів за відвантажену замовникам продукцію виявлено, що вивезений ОСОБА_7 прес брикетувальний не оплачений і кошти на рахунок підприємства не поступили…».

Відповідно до розпорядження №10/2-к від 13.02.2018 директора ТОВ «Полтавський механічний завод Денасмаш» ОСОБА_7 прийнятий на роботу з 14.02.2018 у відділ маркетингу на посаду менеджера з питань регіонального розвитку (а.с. 22 т.1).

Підставою для прийняття ОСОБА_7 на роботу на вказане підприємство стала його заява від 13.02.2018 (а.с.21 т.1)

Відповідно до копії листа непрацездатності серії АЛД «279082 ОСОБА_7 перебував на лікарняному з 17 по 21.11 2020.

Згідно п.2.17 Посадової інструкції менеджера зі збуту, затвердженої наказом №6/1-П від 14.02.2018 вказано, що менеджер вживає заходів із забезпечення своєчасного надходження коштів за реалізовану продукцію. Відсутність підпису під інструкцією не спростовує факту обізнаності ОСОБА_7 про свої обов`язки, оскільки він фактично їх виконував та не ставив під сумнів.

Договір про наміри купівлі-продажу обладнання від 19.10.2020 (пресу брикетувального ударно-механічного ПБ-48 на умовах внесення авансового платежу в розмірі ціни обладнання - 300000 грн.) укладеного між ТОВ «Полтавський механічний завод Денасмаш» та ОСОБА_12 .

Відповідно до договору купівлі-продажу обладнання від 16.12.2020 укладеного між ТОВ «Полтавський механічний завод Денасмаш» та ОСОБА_12 , Товариство зобов`язується виготовити та поставити покупцю обладнання прес брикету вальний ударно-механічний ПБ-48 за 300000 грн. згідно п.3.2 вказаного договору, кошти за обладнання покупець має право надати представнику продавця, який у безготівковій чи готівковій формі повинен внести кошти до каси підприємства.

Накладна ТОВ «Полтавський механічний завод Денасмаш» №313 від 19.11.2020 на передачу готової продукції (пресу брикетувального ударно-механічного ПБ-48) із виробничого підрозділу на склад готової продукції.

Вимога на відвантаження № 1276 від 20.11.2020 пресу ПБ-48 в комплекті з пультом управління, лінією охолодження і т.д., з підписом від імені ОСОБА_25 в графі: «Отгрузку разрешил».

Лист директора ТОВ «Полтавський механічний завод Денасмаш» ОСОБА_11 від 30.11.2020 з доданими до нього на підтвердження поданої заяви копіями документів:пояснювальна записка майстра виробництва ОСОБА_13 від 27.11.2020 про обставини вивезення 20.11.2020 з території підприємства пресу ПБ-48; пояснювальна записка охоронника ОСОБА_18 від 27.11.2020 про обставини вивезення 20.11.2020 з території підприємства пресу ПБ-48.

Доповідна записка заступника директора ТОВ «Полтавський механічний завод Денасмаш» ОСОБА_19 від 25.11.2020 про те, що ОСОБА_7 не вийшов на роботу 24.11.2020 та на неодноразові телефонні дзвінки на номер НОМЕР_12 не відповів; акт про від відсутність менеджера з питань регіонального розвитку ТОВ «Полтавський механічний завод Денасмаш» ОСОБА_7 на роботі протягом всього робочого дня 24.11.2020; пояснювальна записки ОСОБА_7 від 30.11.2020 щодо причин його відсутності на роботі 24.11.2020, в якій він, зокрема, вказує, що 23.11.2020 під час його зустрічі з директором товариства ОСОБА_11 в кабінеті останнього на нього чинили психологічний тиск і залякування, перешкоджали вільно покинути кабінет директора та територію підприємства, у зв`язку з чим він був вимушений по телефону просити дружину викликати Національну поліцію; накладна ТОВ «Полтавський механічний завод Денасмаш» № 313 від 19.11.2020 на передачу готової продукції (пресу брикетувального ударно-механічного ПБ-48) із виробничого підрозділу на склад готової продукції; укладеного між ТОВ «Полтавський механічний завод Денасмаш» та ОСОБА_12 ; договір про наміри купівлі-продажу обладнання від 19.10.2020 (пресу брикетувального ударно-механічного ПБ-48 на умовах внесення авансового платежу в розмірі ціни обладнання - 300000 грн.); вимога на відвантаження № 1276 від 20.11.2020 пресу ПБ-48 в комплекті з пультом управління, лінією охолодження і т.д„ з підписом від імені ОСОБА_7 в графі: «Отгрузку разрешил».

За протоколом №1 інвентаризаційної комісії від 30.11.2020 за даними інвентаризації встановлено розбіжності між наявною готовою продукцією та даними бухгалтерського обліку, що наводяться у звіряльній відомості.

Згідно інвентаризаційного опису №1 від 30.11.2020 встановено нестачу пресу брикету вального на складі «Готова продукція» Товариства.

Відповідно до звіряльної відомості результатів інвентаризації від 30.11.2020 встановлено нестачу на суму 225000 грн. - вартість пресу брикету вального ударно-механічного.

Також під час тимчасового доступу до банківської таємниці з АТ КБ «Приватбанк» було вилучено інформацію, а саме: поданими та заповненими ОСОБА_7 документів для відкриття рахунку НОМЕР_2 та виписку по вказаному рахунку 04.11.2020 до 01.12.2020 із відомостями про зарахування о 12 год. 41 хв. 20.11.2020 поповнення на картку в розмірі 160000 грн., здійсненого в Центральному відділенні Криворізького філіалу АТ КБ «Приватбанк» (т. 2 а.с. 144-159).

Вилучений в порядку тимчасового доступу 16.01.2021 з володіння ГУНП в Полтавській області оптичним диском з аудіофайлом виклику від 15 год. 42 хв. 20.11.2020 на лінію 102 з абонентського номеру НОМЕР_8 та протоколом огляду від 16.01.2021 вказаного аудіофайлу з розшифровкою змісту повідомлення від імені ОСОБА_22 про те, що її чоловіка ОСОБА_7 незаконно утримують за адресою: АДРЕСА_2 (т.2 а.с. 160-225).

Протокол огляду від 09.12.2020 вмісту пам`яті добровільно наданого ОСОБА_12 мобільного телефону Iphone X ІМЕІ НОМЕР_9 з SIM-картою на абонентський номер НОМЕР_10 , яким зафіксовано його листування в месенджері Viber із підписаним як « ОСОБА_28 » користувачем номеру НОМЕР_4 за 20.11.2020 та 24.11.2020. Листування за 20.11.2020 містить серед іншого повідомлення співрозмовника ОСОБА_12 про необхідність перерахування 43700 грн. і 56300 грн. на рахунок ОСОБА_11 № НОМЕР_6 та 160000 грн. (трьома платежами по 50000 грн., 50000 грн., 60000 грн.) на рахунок ОСОБА_29 № НОМЕР_2 , а також про підтвердженням отримання ним 160000 грн. і про відправлення пресу. Повідомлення користувача « ОСОБА_28 » від 24.11.2020 містить відомості про те, що він вже не працює на Денасмаші , його намагаються «кинути» по заробітній платі, придумують, що він вкрав прес.

Всі перераховані докази є належними та допустимим, а у своїй сукпіності достатніми для висновку про винуватість ОСОБА_7 у привласненні грошових коштів, належних підприємству, які були йому ввірені.

Із показань свідків та наданих матеріалів вбачається цілком реальна картина подій 20 листопада 2020 року.

Не дивлячись на те, що ОСОБА_7 перебував на лікарняному, він вийшов на роботу для завершення супроводу угоди між підприємством та покупцем ОСОБА_12 . В силу наданих йому повноважень згідно посадової інструкції та умов договору від 16.11.2020 ОСОБА_7 на свій розсуд міг, як один із видів розрахунку, отримати кошти від покупця на свій картковий рахунок чи особисто у вигляді готівки з подальшим обов`язком внести їх до каси підприємства. Суворого визначеного порядку надходження коштів безпосередньо до каси підприємства умови договору не містили. Отже дії ОСОБА_7 про отримання коштів від ОСОБА_12 на свій картковий рахунок були дозволеними та в межах його повноважень.

Із показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_23 , з інформації, що містилася в карті пам`яті телефону належного ОСОБА_12 , і інформації про рух коштів по картковому рахунку, належному ОСОБА_7 , вбачається, що 20.11.2020 обвинувачений отримав від ОСОБА_12 через ОСОБА_23 гроші в сумі 160000 грн. за прес брикетувальний, які зобов`язаний був внести до каси підприємства.

Із показань представника потерпілого ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_20 , із показань самого обвинуваченого, який повідомив у суді про відмову передавати кошти та із інформації наданої АТ «КБ «ПриватБанк» про блокування рахунків ОСОБА_7 із залишком коштів, обвинувачений кошти до каси підприємства не вносив та відмовився це зробити у категоричній формі. Видаткова накладна підприємством не виписувалася. Наведений факт також підтверджується результатами інвентаризації, проведеної на підприємстві.

Із показань свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_18 , письмової вимоги на відвантаження готової продукції №1276 від 20.11.2020 вбачається, що ОСОБА_7 надав дозвіл на завантаження на автомобіль, належний ОСОБА_12 , пресу брикетувального, а потім дозволив випустити вказаний автомобіль з території підприємства.

Із отриманих у АТ «КБ «ПриватБанк» письмової інформації та фотозображень, ОСОБА_7 вивів із карткового рахунку частину коштів, які йому перерахувала ОСОБА_23 , вчинивши таким чином привласнення ввірених йому коштів.

В подальшому, вже під час активної стадії досудового розслідування, а саме 29.12.2020 ОСОБА_7 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» із заявою про повернення грошових коштів ОСОБА_23 , які помилково надійшли на його рахунок, що може вказувати лише на усвідомлення обвинуваченим протиправності своїх дій та намаганні уникнути відповідальності та приховати кримінальне правопорушення.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , колегія суддів на підставі ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який вину не визнав, збитки не відшкодував, під час досудового слідства намагався приховати сліди кримінального правопорушення, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітнього сина, не працює.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 вперто не визнає вину, не розкаюється, збитки не відшкодував, намагався приховати кримінальне правопорушення, а тому йому слід призначити покарання не у мінімальному виді, визначеному, інкримінованою статтею, але в межах санкції ч. 1 ст. 191 КК України у виді обмеження волі.

Оскільки згідно примітки до ст. 44 КК України стаття 191 КК України відноситься до корупційних, відсутні законні підстави для застосування положень ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Основною формою компенсації заподіяної (матеріальної) шкоди потерпілій особі є відшкодування збитків. Згідно ч.1 ст.22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст.22 ЦК збитками є 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст.128 КПК України встановлено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

В ході апеляційного перегляду вироку суду встановлено винуватість обвинуваченого у спричиненні шкоди підприємству на суму 160000 грн., які підлягають стягненню з останнього на користь Товариства.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційних скарг прокурора та представника ТОВ «Полтавський механічний завод Денасмаш». У зв`язку з цим, вирок суду щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню в повному обсязі та ухваленні нового вироку.

Судові витрати відсутні.

Підлягає скасуванню арешт з пресу брикетувального ПБ-48 виробництва ТОВ «Полтавський механічний завод Денасмаш» заводський №40238 у сборі, який знаходиться на виробничій базі ТОВ АДС БІО-ГРУП» за адресою Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Лозуватка, вул. Ватутіна, 39 А та поверненню його власника ОСОБА_12 . Арешт із карткових рахунків обвинуваченого, накладених згідно ухвали слідчого судді від 08.12.2020 у АТ КБ «ПриватБанк» скасуванню не підлягає до виконання вироку суду в частині стягнення із ОСОБА_7 на користь Товариства спричинених збитків.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420, 615 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 та потерпілого в особі директора ТОВ «Полтавський механічний завод Денасмаш» ОСОБА_11 задовольнити.

Вирок Київського районного суду м. Полтави від 13 серпня 2021 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України.

Призначити йому покарання за ч.1 ст.191 КК України у виді обмеження волі строком на 3 роки, з позбавлення права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю та обігом товарно-матеріальних цінностей строком на 3 роки.

Строк відбуття основного покарання рахувати з моменту прибуття до установи виконання покарань.

Цивільний позов представника ТОВ «Полтавський механічний завод Денасмаш» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ТОВ «Полтавський механічний завод Денасмаш» матеріальну шкоду в сумі 160 000 (сто шістдесят тисяч) гривень.

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 08.12.2020 з пресу брикетувального ПБ-48 виробництва ТОВ «Полтавський механічний завод Денасмаш» заводський №40238 у сборі, який знаходиться на виробничій базі ТОВ АДС БІО-ГРУП» за адресою Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Лозуватка, вул. Ватутіна, 39 А та повернути власнику ОСОБА_12 .

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4