Житомирський апеляційний суд
Справа №293/703/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.185,ч.1 ст. 357 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000052 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Черняхівського районного суду Житомирської області від 28 грудня 2022 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Черняхів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого

- визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України і призначено йому покарання:

за ч.2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень призначено ОСОБА_6 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, якщо він протягом цього строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього відповідно до пунктів 1,2 ч.1, п.2 ч. 3 ст.76 КК України обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу не обирався.

Речові докази по справі:

технічний паспорт на автомобіль ВАЗ -21011 р. н. зн. НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 ;

лист поліс обов`язкового страхування від 13.05.2019 року;

паспорт гр. України ID картка на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_10 ;

картка виплат № НОМЕР_2 «Приватбанку», ключ з пластиковим тримачем чорного кольору, грошові кошти на суму 5 грн. 50 коп. монети номіналом 2 по 1 грн., 1 номіналом 2 грн. та 3 монети по 50 коп., повернуто на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_10 залишено ОСОБА_10 як власнику;

гаманець коричневого кольору, залишений на зберіганні в Черняхівському ВП Коростишівського ВП ГУНП повернуто ОСОБА_10 як власнику.

ВСТАНОВИЛА:

Як зазначено у вироку, 16.02.2020 року близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_6 прийшов до будинку ОСОБА_11 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . В цей же день та час за вищевказаною адресою у будинку знаходився ОСОБА_10 .

Під час спілкування, ОСОБА_10 перебуваючи в кімнаті будинку, дістав з кишені куртки свій гаманець та розкривши його в присутності ОСОБА_6 , пропонував власниці будинку ОСОБА_11 гроші на продукти харчування, після чого свій гаманець з грошовими коштами та документами, які були в ньому, залишив на ліжку в кімнаті вищевказаного будинку.

Помітивши у гаманці ОСОБА_10 грошові кошти та документи, у ОСОБА_6 , виник злочинний умисел направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, а саме гаманця з грошовими коштами, а також документів, які знаходились у ньому та які належать ОСОБА_10 .

В подальшому 17.02.2020 року близько 01 год. 00 хв. реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_6 , переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв правою рукою з ліжка гаманець, в якому знаходились грошові кошти в сумі 2305 гривень 50 копійок та документи, а саме: технічний паспорт на автомобіль ВАЗ-21011 реєстраційний номер НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 , користувачем якого є ОСОБА_10 ; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_10 , який є офіційним документом; картку для виплат «Приватбанку» номер карткового рахунку № НОМЕР_2 , виданої на ім`я ОСОБА_10 , яка є магнітним носієм інформації, тобто є офіційним документом майнового характеру, що надає право особі на одержання, зберігання та використання інформації про кошти на рахунку ОСОБА_10 , після чого, гаманець із грішми та вищезазначеними офіційними документами ОСОБА_6 поклав у внутрішню кишеню своєї куртки та вийшов з будинку.

В такий спосіб ОСОБА_6 таємно, повторно вчинив крадіжку чужого майна, а саме грошових коштів в сумі 2305 гривень 50 копійок та гаманця, який для потерпілого ОСОБА_10 матеріальної цінності не становить, а також вищезазначених офіційних документів, після чого викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_10 заподіяно матеріального збитку на суму 2305 гривень 50 копійок.

Такі дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування та прокурором кваліфіковані за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, установлених судом, кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України - 6 (шість) місяців арешту,

- за ч. 1 ст. 357 КК України - 3 (три) місяців арешту із застосувати ст. 69 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст.70 КК України визначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - 6 (шість) місяців арешту.

Також, зауважує, що суд не взяв до уваги, що ОСОБА_6 неодноразово судимий за корисливі злочини проти власності, маючи не зняті та непогашені судимості у встановленому законом порядку, висновків для себе не зробив, відбувши реальне покарання, звільнившись з місць позбавлення волі продовжив свою злочинну діяльність.

Прокурор стверджує, що неможливе виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нових злочинів без його ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованими і законними та апелянтом не оспорюються.

Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України.

Що стосується призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, то воно на думку колегії суддів є явно несправедливим через його м`якість.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, обставини, що пом`якшують його покарання щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, характеризуючі дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, вину у вчиненні злочинів визнав повністю, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, та думку потерпілого, який покладається на розсуд суду.

Однак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції не в повній мірі врахував дані про особу ОСОБА_6 , який раніше неодноразово засуджувався судом та відбував реальну міру покарання за вчинення умисних злочинів в тому числі пов`язаних з таємним викраденням чужого майна, тричі звільнявся від відбування покарання з випробуванням.

Зазначені обставини свідчать, що ОСОБА_6 будь-яких позитивних висновків не зробив, на шлях виправлення не став, а характер і обставини вчинення цього злочину вказують про суспільну небезпечність його особи та схильність до вчинення кримінальних правопорушень, а відповідно про м`якість призначеного покарання та неправильне застосування судом першої інстанції положень ст. 75 КК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції, в частині призначеного покарання підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості, неправильного застосування судом положень ст. 75 КК України.

Разом з тим, постановляючи новий вирок, колегія суддів враховує пом`якшуючі покарання обставини, а саме щире каяття в скоєному та добровільне відшкодування заподіяної шкоди, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, заяву потерпілого, який при призначенні покарання покладається на розсуд суду, молодий вік та вважає за можливе застосувати за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді арешту ближче до мінімальної межі санкції статті, а за ч.1 ст.357 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту.

Також, колегія суддів враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, з дня вчинення проступку минуло більше трьох років, доказів, що після вчинення цього кримінального правопорушення обвинувачений вчиняв інші злочини чи ухилявся від слідства та суду стороною обвинувачення не надано, а тому на час апеляційного розгляду закінчились строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим ОСОБА_6 слід звільнити від призначеного покарання за цією статтею, що виключає необхідність застосування положень ст.70 КК України, про що просить прокурор.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 , колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Черняхівського районного суду Житомирської області від 28 грудня 2022 року щодо ОСОБА_6 , в частині призначеного покарання - скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.185 КК України - 4 (чотири) місяці арешту, за ч.1 ст. 357 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України - 3 (три) місяці арешту.

На підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного за ч.1 ст.357 КК України покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Початок строку відбування покарання 4 (чотирьох) місяців арешту рахувати з моменту приведення ухвали апеляційного суду до виконання.

В решті вирок залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: