Код суду 233 Справа № 233/5473/23
Вирок

Іменем України

23 січня 2024 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000234 від 12 липня 2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Синяк, Вишгородського району, Київської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за призивом під час мобілізації на особливий період, номера обслуги 2 гранатометного відділення протитанкового взводу військової частини НОМЕР_1 , солдата, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Військовослужбовець, солдат ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст. 9, 11, 13, 14, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 551-ХIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», повинен додержуватися Конституції України та інших законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, не допускати самому і стримувати інших військовослужбовців від негідних вчинків, бути дисциплінованими, зразками високої культури, скромності й витримки.

Проте, солдат ОСОБА_6 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив злочин проти життя та здоров`я особи, а саме умисне противоправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство) при наступних обставинах.

Солдат ОСОБА_6 , військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, проходив службу на посаді номера обслуги 2 гранатометного відділення протитанкового взводу військової частини НОМЕР_1 . 12 липня 2023 року приблизно о 14 год. 30 хв. перебуваючи в місці тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , під час вживання спиртних напоїв в приміщені літньої кухні, між ним та військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_8 виник словесний конфлікт під час якого у солдата ОСОБА_6 виник злочинний умисел направлений на умисне протиправне заподіяння смерті солдату ОСОБА_8 . З метою забезпечення умов для подальшої реалізації вказаного злочинного умислу солдат ОСОБА_6 пішов до кімнати в будинок, де знаходилась ввірена йому для службового користування зброя - АК-74 серійний номер НОМЕР_2 , яку він взяв та відніс до приміщення літньої кухні та поклав його на ліжко до настання слушної нагоди заподіяння смерті солдату ОСОБА_8 . Далі, в цей же день, приблизно о 16 годині 40 хвилин, солдат ОСОБА_6 та солдат ОСОБА_8 при зустрічі на подвір`ї вищевказаного домоволодіння, продовжили раніше виниклий словесний конфлікт, під час якого солдат ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, реалізуючи раніше виниклий злочинний намір заподіяння смерті солдату ОСОБА_8 , повернувся до приміщення літньої кухні, взяв заздалегідь підготовлену для заподіяння смерті ввірену йому для службового користування зброю - АК-74 серійний номер НОМЕР_2 , зняв з запобіжника, перевів автомат в режим одиночного вогню, дослав патрон до патронника, вийшов на подвір`я вказаного домоволодіння, де з метою заподіяння смерті солдату ОСОБА_8 , який знаходився навпроти нього приблизно на відстані до чотирьох метрів, направив зброю у бік останнього та здійснив один одиночний постріл, внаслідок чого, куля влучила в область шиї, спричинивши останньому наскрізне вогнепальне, кульове поранення шиї з ушкодженням трахеї, правої лопатки, правої легені, які ускладнились розвитком гострої крововтрати правобічного гемотораксу, від якого він помер.

Позиція обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчинені інкримінованого йому правопорушення. Пояснив, що обставини викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності. Показав, що 12 липня 2023 р. знаходились в м. Костянтинівка. Їх перевели з 43 бригади, вони повинні були деякий час побути там, а потім рухатись далі. Покійного ОСОБА_9 до них перевели пізніше. Він приїхав без зброї, вирішував це питання по телефону. Особисто він з ним не спілкувався. Тимчасово вони знаходились на території домоволодіння, точну адресу зазначити не може. Було свято ОСОБА_10 і ОСОБА_11 і вони з хлопцями вирішили відпочити. Всього у вказаному домоволодінні їх проживало близько 10 військових. Командир з ними не проживав, але приїздив до них. З ним жив старший відділення. Зброя у кожного була при собі, окремих умов для її зберігання в будинку не було. ОСОБА_12 йому одразу не сподобався як людина, і не подобались його вчинки, тому з ним були словесні конфлікти. Вважає, що ОСОБА_12 вживав наркотичні або психотропні речовини. В той день він побачив його в літній кухні, тримаючого в руках шприц, що було в тому шприці не питав, але вважає, що не ліки. Про побачене керівництву не доповідав. Він вигнав його з кухні, оскільки перед цим навів там порядок і хотів жити там, бо в хаті було мало місця. ОСОБА_12 коли виходив, сказав, що «пріпомніт» це йому. Через це він відчув тривогу, думав, що з боку ОСОБА_9 будуть неправомірні дії. Хлопці смажили м`ясо за хатою, хтось поїхав ремонтувати машину, а він з хлопцями в літній кухні потрошку вживали горілку. Це було до обіду, точний час назвати не може. Взагалі він в той день випив від 150 до 250 грамів горілки. З ким саме він вживав алкоголь сказати не може, оскільки з хлопцями ще близько не познайомився. Через деякий час ОСОБА_12 знову прийшов в приміщення літньої кухні, між ними знову стався словесний конфлікт, він повиганяв усіх військових з кухні. Присів, трошки посидів. Потім пішов в хату, взяв там свою зброю, приніс в літню кухню та поклав на ліжко і накрив подушками. Приніс зброю, оскільки не знав, що у ОСОБА_9 в голові. Потім пішов поїв м`яса. Знову між ним та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт під час якого вони висловлювались нецензурною лайкою, ОСОБА_12 в його бік погроз не висловлював. Він пішов в літню кухню, присів біля ліжка та через деякий час почув крики із-за хати, щось кричав ОСОБА_12 , був якийсь конфлікт. Він взяв зброю, вийшов з кухні, біля гаража перезарядив її, і із-за кута гаража навів зброю на ОСОБА_9 та натиснув на курок. Зробив це свідомо та вбив ОСОБА_9 . В момент пострілу ОСОБА_12 стояв обличчям до нього, ближче правим плечем на відстані 3,5- 4 метри. У ОСОБА_9 в той момент зброї не було. Попереджувальних пострілів в повітря або в землю він не здійснював. Все вийшло якось автоматично. Окрім ОСОБА_9 поряд було ще троє військових, хто як розташовувався пригадати не може, але впевнений, що коли цілився в ОСОБА_9 поцілити в когось іншого не міг. Після здійснення пострілу він пішов в приміщення літньої кухні, розрядив та поклав зброю. Сів на стілець та закурив. ОСОБА_12 після пострілу впав, хлопці намагались надати йому допомогу. Йому відомо, що він влучив йому в шию. Зброю забрали поліцейські які приїхали на виклик. Огляд на стан сп`яніння йому проводили працівники поліції, результат був 1,03 або 1,06 проміле. Точно не пам`ятає. Після вбивства ОСОБА_9 спиртне більше не вживав. Вважає, що огляд на стан сп`яніння проводили саме працівники поліції, оскільки від ВСП відрізнив їх по формі. З результатом огляду був згоден. Чи робили контрольні забори повітря та звідки брали трубочку для приладу при проведенні огляду на стан сп`яніння не звертав увагу. Огляд проводили один раз. Потім приїхало їх керівництво. Швидка допомога приїхала до поліції чи після вказати не може. До цього дисциплінарних порушень не мав. Вказаний злочин вчинив не з метою уникнення служби у ЗСУ. Про те, що ОСОБА_12 був протестантом та не святкував церковні свята йому було не відомо, проте це не було причиною конфлікту між ними. Особисто з ОСОБА_9 він в той день алкоголь не вживав. Охарактеризувати ОСОБА_9 може як конфліктну особу, бо ОСОБА_12 спілкувався переважно грубо та нецензурною лайкою. Чи конфліктував він ще з кимось йому не відомо. Він особисто на службі у ЗСУ з 22.03.2022 року, до РТЦК прийшов самостійно. Весь час ніс службу у зоні бойових дій. Чи відобразилось це на його психічному стані пояснити не може. У скоєному розкаявся. Примиритись з потерпілою він не намагався, витрати на поховання він не відшкодовував. До судового розгляду бажання звернутись до потерпілої та подивитись в її очі як матері не було, а на час допиту почало з`являтись. Перед видаленням суду до нарадчої кімнати в останньому слові звернувся до матері, просив вибачити за вбивство сина.

Позиція потерпілої.

Потерпіла в судовому засіданні відмовилась від надання показань на підставі ст. 63 Конституції України.

Цивільний позов до обвинуваченого підтримала, пояснила, що після загибелі сина втратила сон, їй постійно сняться кошмари. До загибелі син 15 місяців служив у ЗСУ. За цей час бачились всього 5 днів, але він постійно слав їй повідомлення, розповідав де знаходиться. До служби в ЗСУ син був зареєстрованим як ФОП, займався вкладанням бруківки, мав у підпорядкуванні дві бригади. В літній час знаходився на роботі. Останній рік був підрядчиком, в ОСОБА_13 займався облаштуванням прибудинкових територій в новобудовах. Після повномасштабного вторгнення повернувся додому, пробув менше місяця, поїхав до ОСОБА_13 і там вступив до ТРО, а потім його мобілізували. Він був єдиним чоловіком не тільки в її сім`ї, і в родині. На його відповідальності було три пенсіонера, вона, її мама 86 років та брат, особа з інвалідністю. Після смерті сина вони залишились без захисту та вона відчула проблеми з серцем, стала розгубленою, їй важко висловлювати свої думки. Її син був хазяйновитим, дбайливим, купив їй дорогий телефон, поміняв вікна в квартирі, встановив вікна на балконі. Міг допомогти у вирішення господарських питань навіть знаходячись далеко. Після вбивства її сина, обвинувачений не намагався з нею зв`язатись, витрати на поховання не компенсував. З приводу заперечень обвинуваченого на її цивільний позов зазначила, що не розуміє про який тривалий конфлікт між обвинуваченим та її сином може йти мова, якщо вони були знайомі з 04 липня 2023 року, а 12 липня 2023 року сина вже не стало. На її думку, висловлювання нецензурною лайкою є звичним в армії, тому здивована тим, що це стало підставою для вбивства людини. Заперечила твердження обвинуваченого, про те, що він є годувальником в своїй родині, оскільки його батьки молодші за неї.

Допитані в судовому засіданні свідки зазначили

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що 12 серпня 2023 року, але точно дату не пам`ятає, близько п`ятої години вирішили повечеряти на вулиці. Одні приходили, брали поїсти, уходили, столик маленький місця для всіх мало. У нього з ОСОБА_9 була неприємна розмова по поводу його поведінки. В цей час ОСОБА_15 знаходився в кухні. Джус здебільшого гучно на великих тонах, емоційно розмовляв по телефону, навіть вночі, коли всі хлопці спали. Хлопці між собою це обговорювали, казали, що неприємно за цим спостерігати, але зауваження робив йому він. Вони в той день посварились, наказали один одному неприємних речей. Джус був в той момент неадекватним, з ним неможливо було розмовляти, він переходив на крик. Він закінчив їсти і пішов помити тарілку, йшов від столу до крану. На зустріч йому йшов ОСОБА_16 зі зброєю. Зустрілись з ним обличчя до обличчя на куті гаража. Він спитав у нього куди він, той відповів, що в хату. Вони розминулись, він зробив буквально два кроки, обходив машину і боковим зором побачив як ОСОБА_16 зробив постріл в ОСОБА_9 . Стріляв він з автомата Калашникова з глушителем, то була його зброя. Постріл з глушителем схожий на звук удару порожньою пластиковою пляшкою. В цей момент ОСОБА_15 нічого не говорив. Під час здійснення пострілу ОСОБА_15 і ОСОБА_12 були повернуті обличчями один до одного, тільки ОСОБА_12 був трошки повернутий лівим плечем вперед. Добровольський від ОСОБА_9 знаходився на відстані 2-3 метра на одному рівні один з одним, але був трошки уклон вниз в бік ОСОБА_9 . Побачив, що ОСОБА_15 поцілив ОСОБА_9 в шию, покликав хлопців з будинку, щоб вони принесли аптечку, а сам взяв телефон, щоб викликати швидку. До потерпілого він не повертався, бо щоб повідомити адресу, прийшлось вибігти на вулицю і шукати номер будинку, потім викликав поліцію. Коли приїхала швидка ОСОБА_12 вже помер. З таким пораненням смерть настала за 2 хвилини. Хто ще був на вулиці в момент пострілу не пам`ятає, що робив ОСОБА_15 після пострілу не бачив. Під час надання ОСОБА_9 першої допомоги присутнім не був. Приїхала поліція і його одразу забрали як основного свідка на допит. Чи вживав в той день ОСОБА_15 спиртне не знає. Конфлікту між ОСОБА_15 і ОСОБА_9 не бачив. Особисто він в той день спиртне не вживав. На території домоволодіння перебували ще військові, точну кількість назвати не може, загалом чоловік 7. Вони були з різних частин, приїхали по переводу. Здебільшого всі знаходились в хаті. Як проводили огляд на стан сп`яніння ОСОБА_6 , сказати не може. Добровольського він знав з червня 2023 року та може охарактеризувати як спокійну, тиху людину. Добровольський прибрав у кухні, облаштував собі кімнату і там відпочивав. Також там ховались хлопці від сонця. З ОСОБА_9 був знайомий менше двох тижнів, за цей час ОСОБА_12 проявив себе як не стримана людина, постійно на емоціях. Джус підсів до них в автобус коли вони виїхали з ОСОБА_17 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснив суду, що дату події не пам`ятає, було літо. Подія відбулась в м. Костянтинівка. Він перебував в хаті та почув звук схожий на удар порожньою пластиковою пляшкою, побіг до виходу з будинку та на порозі зустрівся з ОСОБА_19 , його прізвища він не знає, той сказав взяти аптечку. Він повернувся до хати, схопив свою аптечку, погукав з хати ОСОБА_20 . Вибігли разом на вулицю, щоб надати першу допомогу ОСОБА_21 , але вже було пізно. Побачили, що лежить ОСОБА_21 , він вже хрипів, під ним була калюжа крові. Потім дізнався, що у ОСОБА_21 була пробита легеня. ОСОБА_19 викликав швидку. Хто ще там був сказати не може, оскільки перебував в шоковому стані. Чи надавав допомогу ОСОБА_22 він не бачив. Бачив як ОСОБА_15 сидів на стільці біля кухні. Поблизу ОСОБА_21 зброї не було. Потерпілого та обвинуваченого майже не знав. З ними не спілкувався, тому охарактеризувати їх не може. Чи були між ними сварки йому не відомо. В той день він алкоголь не вживав. Огляд на стан сп`яніння йому проводили співробітники ВСП. Як проводили огляд ОСОБА_6 він не бачив. В той день він з хлопцями не вечеряв, шашлик не їв, перебував в хаті та відпочивав поки була така нагода, дивився в телефоні. Сварок з вулиці в хаті чутно не було, хата була величенька, метрів 15 і подвір`я не маленьке. Місце де стояв стіл було нижче від подвір`я вкритого асфальтом приблизно на штик лопати.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 пояснив суду, що очевидцем події не був. Було це в 2023 році, місяць не пам`ятає, але літом. Вони пообідали і пішли в будинок. Знаходився в хаті, почув звук натискання на порожню пляшку, але не придав тому значення. Потім забіг ОСОБА_24 і сказав взяти аптечку та бігти на вулицю. Вибігли на двір, там був ОСОБА_19 та ОСОБА_24 . Обвинувачений стояв, нічого не казав, допомогу не надавав. Зайшли за хату побачили, що там лежав ОСОБА_12 і вже хрипів. Поки відкривали аптечку він вже помер, пульсу не було, помер за 2 хвилини. У нього було вогнепальне поранення в шию, куля пройшла наскрізь, вийшла через лопатку. Після того, що сталося з ОСОБА_15 не спілкувався. За столом нікого не було. Потерпілий лежав біля столу. В дворі було п`ятеро осіб: він, ОСОБА_19 , ОСОБА_24 , обвинувачений та потерпілий. ОСОБА_25 взагалі на подвір`ї проживало близько 10 осіб. Конфліктів між обвинуваченим та потерпілим не бачив, навпаки бачив, що у них були дружні стосунки. Перед звуком схожим на удар пластиковою пляшкою, чув як ОСОБА_12 кричав (вигукував щось). Покійний ОСОБА_12 був нестриманим, постійно голосно сварився по телефону, висловлювався нецензурною лайкою. У нього особисто з ОСОБА_9 конфліктів не було. Обвинуваченого постійно бачив спокійним. Щоб хтось в дворі вживав алкоголь або наркотичні засоби не бачив. Він особисто в той день алкоголь не вживав. Їх оглядали на стан алкогольного сп`яніння, у нього, ОСОБА_19 та ОСОБА_24 були нулі. Щодо ОСОБА_6 нічого сказати не може. В якому емоційному стані в той день знаходились обвинувачений і потерпілий сказати не може, бо не бачив. Територія домоволодіння була рівною, тільки в дворі був асфальт, а за будинком не було. Асфальт був вищим землі на 5-7 см.

За приписами ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Не дивлячись на повне визнання вини обвинуваченим, його винуватість у пред`явленому обвинуваченні повністю підтверджується зібраними та безпосередньо, відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України, дослідженими в судовому засіданні доказами, на підставі всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме:

- змістом протоколу огляду місця події від 12 липня 2023 року з доданими фототаблицями, складеного у присутності понятих ОСОБА_26 , ОСОБА_27 за участю спеціаліста СМЄ ОСОБА_28 згідно даним якого оглянуто ділянку подвір`я, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , де на землі в положенні лежачи на спині виявлено труп ОСОБА_8 в положенні на спині, руки витягнуті вздовж тіла, ноги витягнуті (т. 1 а.с. 83-90);

-змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 13 липня 2023 року, що також зафіксовано на технічному носії, проведеного з метою перевірки і уточнення відомостей обставин події, яка мала місце 13 липня 2023 року, за участю підозрюваного ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_29 , у присутності понятих ОСОБА_26 , ОСОБА_30 , згідно даним якого ОСОБА_6 пояснив, як 12 липня 2023 р. разом з товаришами за вказаною адресою вживав алкогольні напої в приміщенні літньої кухні. Через деякий час прийшов ОСОБА_31 та між ними виник словесний конфлікт. Добровольський попросив всіх вийти з кухні, а сам пішов в будинок, взяв автомат та магазин до нього. Повернувся до літньої кухні з автоматом та приєднаним до нього магазином, поклав його на ліжко, накрив автомат подушками. Вийшов у двір, де інші побратими вживали їжу за столом. Приблизно о 16.00 цього дня у нього з ОСОБА_32 знов виник конфлікт та він вирішив піти до літньої кухні. Перебуваючи в літній кухні він почув як ОСОБА_21 почав знову з кимось конфліктувати, тоді він вирішив його вбити. Взяв автомат, дослав патрон в патронник, вийшов у двір, ОСОБА_21 стояв біля столу. Добровольський зупинився на відстані 3 м. від ОСОБА_9 та здійснив один постріл в його бік, зазначив, що намагався поцілити в голову, але влучив в область шиї. До та під час пострілу будь-яких висловлювань не казав. Після того як здійснив постріл, розрядив автомат та поклав на столі в літній кухні, вийшов на подвір`я курити. Ані поліцейський, ані швидку не викликав, медичну допомогу не надавав.(т. 1 а.с. 100 -103);

-змістом протоколу огляду трупа від 13 липня 2023 року, складеного у присутності понятих ОСОБА_33 та ОСОБА_34 , спеціаліста ОСОБА_28 згідно даним якого оглянуто труп ОСОБА_8 , 1980 р.н. та виявлено тілесне ушкодження на поверхні шиї та задній поверхні грудної клітини в області лівої лопатки, відібрано зразок крові на марлевому тампоні (т.1 а.с. 104-109);

-змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 13 липня 2023 року, що також зафіксовано на технічному носії, проведеного з метою перевірки і уточнення відомостей обставин події, яка мала місце 12 липня 2023 року, за участю свідка ОСОБА_14 , у присутності понятих ОСОБА_26 , ОСОБА_30 , статиста ОСОБА_35 згідно з даними якого ОСОБА_14 пояснив, що проживав за адресою АДРЕСА_2 разом з хлопцями. 12 липня 2023 року після вечері ОСОБА_32 запропонував йому випити, бо з ним посварилась дівчина, на що останній відмовився, тому між ними відбувся словесний конфлікт. ОСОБА_32 коли розмовляв по телефону завжди був емоційним, висловлювався нецензурною лайкою, за що йому всі робили зауваження. Близько 16 год. 50 хв. ОСОБА_14 збирався йти мити посуд, на зустріч йому йшов ОСОБА_15 , який тримав автомат в руках, сказав, що йде до будинку. Дикач зробив декілька кроків в бік крану та побачив, що ОСОБА_15 спрямував зброю та зробив постріл у ОСОБА_36 , після чого останній похилився на правий бік, а ОСОБА_37 побіг до будинку повідомити хлопців про те, що сталось та викликав швидку (т. 1 а.с. 111 - 114);

- висновок експерта ОСОБА_28 №104 від 11 серпня 2023 року судово-медичної експертизи, відповідно до даних якого при судово-медичній експертизі трупа гр. ОСОБА_8 встановлено, що причиною смерті стало наскрізне вогнепальне кульове поранення шиї з ушкодженням трахеї, правої лопатки, правої легені які ускладнились розвитком гострої крововтрати правобічного гемотораксу та стоїть у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_8 . Виявлено наскрізне вогнепальне, кульове поранення шиї (рана №1), яке утворилось в наслідок дії одиночного компактного снаряда (кулі) при пострілі з вогнепальної ручної зброї, який володів високою кінетичною енергією та пробивною дією та вихідний вогнепальний отвір (рана №2), який утворився при пострілі з вогнепальної зброї одиничним (компактним) снарядом, що володів незначною кінетичною енергією та клиновидною дією, можливо в строк та за обставин вказаних в постанові та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечне для життя та стоять у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Під час судово-токсилогічного дослідження крові від трупу ОСОБА_8 виявлено етиловий спирт в концентрації 1,24% що відносно живої людини можна розцінювати як легке алкогольне сп`яніння. Після отримання тілесного ушкодження потерпілий міг жити короткий проміжок часу до розвитку гострої кворовтрати та утрати свідомості. Благодійний результат після надання своєчасної медичної допомоги рахувати мало вірогідним. Будь-яких ознак пострілу з близької відстані або пострілу в притул під час судово-медичного дослідження його трупу не встановлено. Будь-яких ушкоджень, що вказували на можливу боротьбу або самооборону під час дослідження його трупу не виявлено (т. 1 а.с. 131-135);

- висновком експерта ОСОБА_28 №104/22 від 11 серпня 2023 року про те, що тілесне ушкодження, що малось у потерпілого ОСОБА_8 є вогнепальним та могло утворитись при пострілі з вогнепальної зброї, як вказують усі учасники слідчих дій під час проведення слідчих експериментів з підозрюваним ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_14 (т. 1 а.с. 131-135);

- висновком експерта ОСОБА_38 №1496/2009 БД від 08 серпня 2023 року про те, що у результаті дослідження зразка крові ОСОБА_8 встановлена група 0 з ізогемаглютинінами анти- А і анти В за ізосерологічною системою АВ0. При дослідженні крові ОСОБА_6 встановлена грапа АВ за ізосерологічною системою АВ0.На фрагменті марлі зі змивом (об`єкт 1), знайдена кров при дослідженні якої встановлена присутність гемоглобіну людини. В результаті серологічного дослідження крові в сліді на фрагменті марлі зі змивом виявлені ізогемаглютиніни анти А і анти В та не виявлені антигени А і В, що вказує на походження у крові у вилученому змиві від особи групи 0 з ізогемаглютиніном анти А і анти В за ізосерологічною системою АВ0. Отриманий результат не виключає можливість походження крові в сліді на фрагменті марлі зі змивом (об`єкт №1) від потерпілого ОСОБА_8 , оскільки групова приналежність крові у вилученому змиві співпадає з груповою приналежності крові ОСОБА_8 (т.1 а.с. 145-149);

- висновком експерта ОСОБА_39 №СЕ-19/113-23/2138 БЛ від 25.07.2023 про те, що наданий на дослідження автомат є вогнепальною зброєю - 5,45 мм автоматом конструкції Калашнікова «АК-74» № НОМЕР_2 , 1984 р.в. виробництва СРСР, виготовлений промисловим способом та придатний до стрільби. Надані на дослідження 27 патронів є бойовими припасами - проміжними патронами 5,45х39 мм зразка 1974 року, що призначені для стрільби з бойової нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45 мм, автоматів АК-74, АКС-74У, ручних кулеметів РПК-74 та їх модифікацій. Патрони виготовлені промисловим способом та придатні до стрільби. Надана на дослідження гільза є складовою частиною бойового проміжного патрону калібру 5,45х39 мм, виробництва СРСР, а саме стріляною капсульною гільзою. Надана гільза стріляна з наданого на дослідження автомату «АК-74» ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.с. 151-157);

- висновком експерта ОСОБА_28 №49 від 14 липня 2023 року про те, що на підставі судово-медичного огляду ОСОБА_6 будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено (т. 1 а.с. 158);

-постановою про визнання речовими доказами від 13 липня 2022 року, якою визнано речовими доказами: предмет схожий на автомат АК-74 з глушником серійний номер НОМЕР_2 1984 р.в., предмет схожий на магазин; предмет схожий на набої, змиви з цівка, змиви з затвора, змив з запобіжника, змиви зі спускового гачка, змив з рукоятки, змиви РБК, предмет схожий на гільзу, зразок крові на марлевому тампоні трупу ОСОБА_8 (т.1 а.с. 136-138)

-військовим квитком серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 , з якого вбачається, що останній є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 , що також підтверджено витягом з наказу по стройовій частині №168 від 18.06.2023 (а.с. 182-187) ;

-акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу без зазначення номеру та дати його проведення за результатами якого встановлено стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_6 - 1,39 %., чек роздруківки результатів огляду не долучено (а.с. 188).

-висновком судово-психіатричної експертизи № 446 від 28 липня 2023 року, згідно з яким ОСОБА_6 у період інкримінованого йому діяння на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий розлад психічної діяльності або інший хворобливий стан психіки не страждав і в теперішній час не страждає. У період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. ОСОБА_6 у теперішній час також може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.1 а.с.159-161).

В судовому засіданні не досліджувався допит свідка ОСОБА_14 в порядку ст. 225 КПК України, оскільки вжитими заходами вдалось забезпечити допит свідка ОСОБА_14 безпосередньо в судовому засіданні з дотриманням вимог ст. 22 КПК України, а тому суд не надає оцінку протоколу допиту свідка ОСОБА_14 в порядку ст. 225 КПК України.

Суд оцінює зібрані та дослідженні по кримінальному провадженні докази в сукупності та взаємозв`язку за критеріями належності та допустимості.

Переважну більшість досліджених в судовому засіданні доказів суд вважає:

-належними, оскільки всі вони стосуються обставин скоєних злочинів і мають значення для кримінального провадження;

-допустимими, оскільки не встановлено порушень норм кримінально-процесуального закону під час їх збирання;

-достовірними, оскільки вони не суперечать один одному та доповнюють один одного.

Виключенням є копія акту огляду ОСОБА_6 на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Алконт М з пристроєм для роздруківки. Вказаний акт не містить інформації щодо номеру та дати його складання, до акту не долучено роздруківки результатів проведення аналізу вмісту парів алкоголю пристроєм Алконт М на підтвердження позитивної проби. Суд позбавлений можливості встановити чи уповноважена особа проводила огляд ОСОБА_6 та чи згоден був ОСОБА_6 з результатами огляду за встановленими у роздруківці результатами, часу та дати проведення огляду. За відсутності інформації щодо дати проходження огляду суд вважає цей доказ неналежним, враховуючі інші зазначені порушення цей доказ судом визнається недопустимим.

Оцінюючи показання свідків та обвинуваченого, як кожного окремо так і в сукупності, судом приймаються показання обвинуваченого та свідків, дані під присягою, оскільки за своїм змістом достовірними, отримані в судовому засіданні відповідно до вимог КПК України, узгоджуються між собою та з письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні і відповідають фактичним обставинам справи, є допустимими доказами згідно з іншими правилами допустимості доказів. Незначні розбіжності в показах свідка ОСОБА_14 та обвинуваченого ОСОБА_6 щодо розташування вперед лівого чи правого плеча ОСОБА_8 під час здійснення обвинуваченим пострілу, про які зазначає захисник, обумовлюється особистим сприйняттям подій, оскільки обвинувачений стояв до ОСОБА_12 обличчям вперед, в той час як свідок сприймав події боковим зором назад через плече. Разом з цим зазначена розбіжність не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого, про що зазначено в експертизі, оскільки експерт дійшов до висновку, що вогнепальне поранення могло утворитись при пострілі з вогнепальної зброї за обставин на які вказують усі учасники слідчих дій.

Твердження захисника про те, що під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено механізму утворення тілесних ушкоджень спростовуються висновком експерта №104 від 11.08.2023 року та №104/22 від 11.08.2023 відповідно до якого на запитання щодо механізму утворення тілесних ушкоджень експерт зазначив, що виявлено наскрізне вогнепальне, кульове поранення шиї (рана №1), яке утворилось в наслідок дії одиночного компактного снаряда (кулі) при пострілі з вогнепальної ручної зброї, який володів високою кінетичною енергією та пробивною дією та вихідний вогнепальний отвір (рана №2), який утворився при пострілі з вогнепальної зброї одиничним (компактним) снарядом, що володів незначною кінетичною енергією та клиновидною дією, можливо в строк та за обставин вказаних в постанові та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечне для життя та стоять у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 зазначив, що обвинувачений розташовувався по відношенню до ОСОБА_32 вище на штик лопати, ОСОБА_15 стояв на асфальтованому подвір`ї, в той час як потерпілий на землі, яка мала незначний перепад до сторони ОСОБА_9 . Вказана обставина не виключає можливості утворення зазначеного експертом раньового каналу.

Доводи захисника, що СПЄ №446 від 28.07.2023 року містить посилання на допит батька який не допитувався та експертиза проведена за декілька хвилин спілкування з обвинуваченим, який тривалий час перебуває у зоні бойових дій спростовуються матеріалами справи. Так з висновку судово-психіатричного експерта №446 від 28.07.2023, пункту18 вбачається, що на розгляд експерту були надані копії матеріалів кримінального провадження №0000234 аркуші прошиті та не пронумеровані. Пункт 21 містить посилання на відомості отримані при дослідженні подані експерту серед яких є допит як свідка ОСОБА_40 проведений 20.07.2023. Тривалість проведення експертизи складає 12 годин 25 хвилин.

Твердження проте, що основна судова експертиза СМЕ щодо визначення причини смерті призначена 12.07.2023, а розпочата ІНФОРМАЦІЯ_3 , а похідна експертиза щодо встановлення механізму утворення тілесних ушкоджень розпочата 12.07.23 до проведення основної експертизи, слідчих експериментів та постанови слідчого про її призначення є слушними. Разом з цим вказані недоліки щодо «дати початку експертизи» не є істотними та не мають наслідком визнання доказу недопустимим, оскільки у розпорядженні експерта при проведенні експертизи за № 104/22 перебували протоколи проведення слідчих експериментів за участю свідка ОСОБА_14 та підозрюваного ОСОБА_6 . Крім того, часом завершення обох експертиз зазначено 11.08.2023.

Зауваження захисника, що під час проведення досудового розслідуванням слідчими одяг обвинуваченого не вилучався, змиви з рук, обличчя на встановлення наявності порохових газів не відбирались, біологічні сліди на зброї, такі як відбитки пальців з рук або клітини з ядрами не вилучались, експертизи з цього приводу не призначались не приймаються судом до уваги з огляду на таке. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, що передбачає право слідчого самостійно формувати загальну модель досудового розслідування у конкретному кримінальному провадженні (стратегія), що полягає у висунені версій, визначенні сукупності дій, які необхідно провести для їх перевірки. При цьому слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій, і є вільними у використанні своїх прав та вживає всіх передбачених законом заходів щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення для того, щоб кожний, хто його вчинив, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Кваліфікація дій обвинуваченого.

Допитавши обвинуваченого, потерпілу, свідків, дослідивши письмові докази, матеріали, що характеризують обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_6 доведена повністю і його дії слід кваліфікує за ч. 1 ст. 115 КК України, тобто умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині (вбивство).

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

Судом проаналізовано ставлення ОСОБА_6 до вчиненого ним злочину та його поведінку після вчинення злочину.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи. Намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак, у матеріалах кримінальної справи стосовно обвинуваченого відсутні дані на підтвердження того, що ОСОБА_6 намагався б будь-яким чином допомогти сім`ї потерпілої оговтатись від пережитого, компенсувати перенесені страждання, чи полегшив душевний біль.

Крімтого, ОСОБА_6 одразу після скоєного не був позбавлений можливості викликати швидку допомогу особисто чи надати першу необхідну медичну допомогу, але цього не зробив, поклав зброю на кухню, сів на стілець та закурив. Твердження захисника про те, що обвинувачений перебуває в умовах тримання під вартою, а тому позбавлений можливості спілкуватись з потерпілою та попросити вибачення спростовуються матеріалами справи. Так під час допиту обвинувачений зазначив, що примиритись з потерпілою він не намагався, до судового розгляду бажання звернутись до потерпілої та подивитись в її очі як матері не було. Звернення до матері в останньому слові зі словами вибачення суд розцінює як спробу домогтися у такий спосіб пом`якшити покарання за вчинений злочин.

Таким чином, поведінка обвинуваченого в сукупності з усіма матеріалами справи, не може розцінюватись судом як щире каяття. Тому суд не застосовує до ОСОБА_6 обставину - щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання.

Така ж правова позиція висловлена в постанові ВС/ККС № 166/1065/18 від 18 вересня 2019 року.

Твердження захисника, що окрім щирого каяття, яке зазначено в обвинувальному акті як обставина, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 суд повинен врахувати як обставину, що пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю злочину, не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, наданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним. (Така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12вересня 2019року у справі № 674/1608/17).

Отже, лише визнання ОСОБА_6 своєї вини та надання правдивих показань ще не підтверджує наявності такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину. (Аналогічна позиція викладена в постанові ВС №263/15605/17 від 07.04.2021)

Доводи захисника про те, що належними й допустимими доказами не доведено стану алкогольного сп`яніння обвинуваченого, спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Норми кримінального процесуального законодавства не передбачають необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню й оцінці, виходячи із положень ст. 84, 92, 94 КПК, шляхом дослідження і оцінки всієї сукупності доказів, зокрема і показань.

Так обвинувачений ОСОБА_6 під час його допиту зазначив, що до здійснення пострілу в ОСОБА_9 випив перед обідом від 150 до 250 грамів горілки, проходив огляд на стан сп`яніння, результат показав десь 1,03 проміле, з результатом був згоден. Матеріалами справи встановлено, що смерть ОСОБА_9 відбулась приблизно о 16 год. 40 хв. Судом встановлено, що після вживання обвинуваченим алкогольних напоїв до моменту здійснення пострілу пройшов незначний проміжок часу.

За таких обставин, суд визнає обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Мотиви призначення покарання.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні доведено, що інкриміновані протиправні діяння вчинено обвинуваченим, тому просив суд визнати ОСОБА_6 винуватим та призначити покарання, з урахуванням обставин які обтяжують покарання, оскільки на його думку обставин, які пом`якшують покарання в судовому засіданні не встановлено, за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 13 років, запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити без змін. Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України, цивільний позов на розсуд суду.

Потерпіла зазначила, що дії ОСОБА_6 завдали їй непоправне горе на все життя, сина їй вже ніхто не поверне, просила призначити покарання за всією суворістю закону.

Представник потерпілої звернув увагу суду, що в судовому засіданні встановлено, що відбулось вбивство військовослужбовцем військовослужбовця під час дії воєнного стану в державі. Загинув доброволець ОСОБА_31 який міг захищати державу, однак ОСОБА_6 позбавив його такої можливості, як і можливості жити, а мати втратила сина. За цей вчинок ОСОБА_6 повинен понести суворе покарання, адже покарання на меті має як виправлення засудженого, так і є стримуючим фактором для вчинення іншими особами подібних неправомірних дій. ОСОБА_6 має статус військовослужбовця та повинен був діяти з дотриманням Статуту ЗСУ, проте цього не зробив та фактично вчинив самосуд, холоднокровно вистріливши в голову ОСОБА_41 . Під час досудового розгляду та судових засідань ОСОБА_6 не розкаявся, не вибачився за скоєне перед матір`ю.

Обвинувачений звернувся до матері загиблого з промовою: «Вибачте, що скоїв такий злочин».

Захисник у судовому засіданні в цілому погодився з позицією прокурора щодо скоєного ОСОБА_6 в той же час зазначив, що ограни досудового розслідування не в повній мірі провели досудове розслідування. Звернув увагу суд, що ОСОБА_15 зазначив, що в той день вживав незначну кількість алкогольних напоїв біля обіду, однак жоден з допитаних свідків не дав покази стосовно того, що обвинувачений вживав алкогольні напої. Просив призначити покарання враховуючи відсутність обставин, які обтяжують покарання та за наявності обставин, які пом`якшують покарання, а саме щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

При призначенні покарання ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб і характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків, тощо), особу винного і обставини, що обтяжують покарання, а саме вчиненя злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Статтею 50 ч. 1, 2 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Також суд враховує, що відповідно до статей 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю, право на життя є невід`ємним правом людини, ніхто не може бути свавільно його позбавлений. Формою державного захисту життя та особистої недоторканності людини є встановлення кримінальної відповідальності за злочини проти життя і здоров`я.

Приймаючи таке рішення суд, серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, і на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, конкретні обставини вчинення злочинів, характер та спосіб вчиненого, при цьому, призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи яка вчинила злочин та попередження нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, особу винного, який не одружений, не має судимостей, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 . Перебуваючи у статусі військовослужбовця ОСОБА_6 повинен був неухильно виконувати вимоги військових статутів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, виявляти повагу один до одного, не допускати самому і стримувати інших військовослужбовців від негідних вчинків, бути дисциплінованим, однак цього не зробив. Суд приймає до уваги, що за медичною характеристикою ОСОБА_6 лікування не проходив, під диспансерним динамічним спостереженням не перебував, за місцем проживання характеризується посередньо, за останнім місцем роботи до мобілізації характеризується позитивно, в період скоєння інкримінованого діяння за психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Судом проаналізовано ставлення обвинуваченого до скоєного, визнання ним вини у вбивстві ОСОБА_42 , поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, яка не виражала внутрішніх переживань особою того, що сталося.

При призначенні покарання суд виходить із положень ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, статус військовослужбовця, у зв`язку з чим, суд вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Разом з цим, за приписами ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання, засудженому ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 12 липня 2023 року до 23 січня 2024 року включно, а початок строку відбування покарання визначити з 24 січня 2024 року.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою слід залишити до набрання вироком законної сили.

Вирішуючи цивільний позов, суд дійшов наступного висновку.

У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов до відповідача ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди у розмірі 3 000 000 (три мільйони) грн. посилаючись на те, що матеріалами справи доведено, що ОСОБА_6 заподіяв смерті її сина ОСОБА_8 , здійснивши одиночний постріл в область шиї. В момент повідомлення про загибель сина у зв`язку з його вбивством вона перенесла великий біль. Переживала емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, тривоги, страх за тим, що буде далі. Через смерть єдиного сина вона зазнала нестерпних моральних страждань. Смерть сина для матері є самою страшною трагедією, яка могла трапитись в її житті і назавжди змінила його. Починаючи з 12 липня 2023 року вона постійно живе з тягарем втрати своєї дитини, відчуває хвилювання, емоційну виснаженість, втрату віри в майбутнє та нормального життєвого стану, віри в свою захищеність. Стан її здоров`я погіршився через постійні хвилювання. Наслідки перенесеної трагедії призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: швидка втомленість, знижений настрій, пригніченість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, насторога, невпевненість в собі, тривога з приводу майбутнього. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу на лікування, проведення правових заходів, залучення адвоката, допити в поліції. У зв`язку з умисним вбивством її сина ОСОБА_6 , їй завдана моральна шкода, яка полягала у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя та інших негативних явищ. Враховуючи глибину та тривалість моральних страждань позивачка оцінила моральну шкоду в сумі 3 000 000 грн.

Обвинувачений в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, в розмірі 300 000 грн та підтримав письмові заперечення захисника.

Захисник заперечував з приводу цивільного позову та надіслав відзив на позов у якому з позовними вимогами частково погодився. Зазначив, що твердження позивача про нераціональне витрачання життєвого часу на лікування не підтверджується об`єктивними даними та належними доказами, які би вказували на це. Погіршення психічного та фізичного стану позивача лікарями та іншими спеціалістами не зафіксоване, довідок та висновків експертиз суду не надано. Розмір моральної шкоди 3 000 000 не підтверджений належними доказами. Визнає те, що позивачка безсумнівно зазнала моральних страждань, зумовлених глибокими емоційними переживаннями з приводу втрати сина, однак заявлений розмір моральної шкоди є явно завищеним та таким, що створить для ОСОБА_6 ще більш скрутне становище, аніж те скрутне становище в якому він і так перебуває, оскільки з 12.07.2023 до теперішнього часу перебуває під вартою, з цього часу виплата грошового забезпечення як військовослужбовця не здійснюється, інших джерел доходу, заощаджень, рахунків у банківських установах та нерухомості, яка належала б йому на праві власності у нього не має. З огляду на принципи розумності та справедливості визнає частково позовні вимоги позивача в частині стягнення на користь ОСОБА_43 моральної шкоди розмірі 300 000 гривень. Крім того зазначив, що ОСОБА_6 провину визнав, постійно співпрацював зі стороною обвинувачення та сприяв встановленню істини по справі, то все це не може вказувати на «байдужість» з боку обвинуваченого як до скоєного так і до його наслідків.

В судовому засіданні встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 виданого 11 червня 1980 року ОСОБА_44 та ОСОБА_45 є батьками ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 між ОСОБА_46 та ОСОБА_47 після розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_48 .

Відтак, ОСОБА_4 , яка має процесуальний статус потерпілої та позивача є матір`ю померлого ОСОБА_8 .

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

За приписами ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з вимогами ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За приписами статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частиною 1 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Частиною 2 ст. 1168 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 5 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Згідно п. 7 зазначеної постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди» із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

Так, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Суд також враховує рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ромашов проти України" від 27.07.2004 р. і вважає, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом Констатації Судом факту порушення.

Крім того, суд констатує, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Відтак, внаслідок події, яка мала місце 12 липня 2023 року близько 16 години 40 хвилин від здійснення ОСОБА_6 одного одиночного пострілу заподіяно смерть ОСОБА_8 , сина позивачки ОСОБА_4 .

Судом установлено, що внаслідок вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, позивачці дійсно були завдані моральні (душевні) страждання, які викликані втратою рідної людини - сина, внаслідок позбавлення його життя, у зв`язку із чим порушився її звичайний і нормальний спосіб життя, вона відчувала і відчуває сильні душевні страждання через невідновну втрату сина.

Суд зауважує, що вбивство людини, неминуче завдає моральних страждань близьким родичам, що ґрунтується на загальних людських засадах, що не потребує доведення жодними додатковими доказами.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги стосовно відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Визначаючи розмір моральної шкоди спричиненої позивачу, суд виходить із наступних обставин.

Позивачка ОСОБА_4 є матір`ю померлого ОСОБА_8 , яка у зв`язку із смертю сина, що відбулась внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 , переживає постійні душевні страждання, вона втратила душевний спокій, весь час перебувала та перебуває у стані постійного напруження та стресу, суттєво були порушені її нормальні життєві зв`язки, вона змушена докладати значних зусиль для організації свого життя, смерть сина, горе та втрата викликає реакцію замикання від оточуючого середовища.

Суд враховує часткове визнання позовних вимог відповідачем ОСОБА_6 , в розмірі 300 000 грн. Посилаючись на часткове визнання позову ОСОБА_6 зазначає, що перебуваючи під вартою не отримує грошову винагороду як військовослужбовець, інших джерел доходу, заощаджень, рахунків у банківських установах не має. Разом з цим, має батьків похилого віку, у разі призначення до відшкодування заявленої в позові суми це поставить його у скрутне становище та буде для нього надмірним тягарем.

З цих підстав, враховуючи обсяг та глибину, спричинених фізичних та душевних страждань позивачки, суд дійшов висновку, що справедливим може бути визначено розмір відшкодування відповідачем ОСОБА_6 моральної шкоди позивачці ОСОБА_4 у сумі 1 000 000 (одного мільйона) гривень.Саме такий розмір моральної шкоди, на думку суду, відповідатиме засадам розумності, виваженості та справедливості і конкретним обставинам справи.

Враховуючи, що на підставі ухвали слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14 липня 2023 року накладено арешт на майно, яке в подальшому визнано речовими доказами, а розгляд провадження завершено, то арешт на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи зброї № Д-19/113-23/2138-БЛ від 25 липня 2023 року на підставі ст. 118 КПК України включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 118, 124, 363-368, 370, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 24 січня 2024 року.

Зарахувати в строк відбування покарання, засудженому ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 12 липня 2023 року по 23 січня 2024 року (включно) з розрахунку одному дню тримання під вартою відповідає один день попереднього ув`язнення.

Раніше обраний запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_6 ) на користь потерпілої ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_7 ) 1 000 000 (один мільйон) гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні пов`язані із проведенням судової експертизи зброї № Д-19/113-23/2138 БЛ від 25 липня 2023 року у сумі 2 868 грн. 00 коп.

Скасувати арешт майна, накладений на підставі ухвали слідчого суддіКостянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14 липня 2023 року.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

-автомат АК-74 з глушником з маркуванням № НОМЕР_2 , 1984 р.в., магазин до нього з 27 набоями калібру 5,45 мм, які належать ВЧ НОМЕР_1 - повернути за належністю ВЧ НОМЕР_1 .

-гільзу набою 5,45 із маркуванням 270х85 - знищити.

-залишки змивів з цівка, затвору, запобіжника, спускового гачка, рукоятки, зразок крові ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , фрагмент марлі із залишком РБК ,які передані на зберігання до ВП №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження №0000234 від 12.07.2023 за порядковим номером 622, 639 - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1