СНІГУРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

іменем України

07 листопада 2023 року м.Снігурівка

справа №485/1520/23

провадження № 1-кс/485/335/23

Слідча суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 розглянувши у судовому засіданні клопотання заступника начальника СВ ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Райполе Лежівського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, водія десантно-штурмового відділення десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у с т а н о в и л а:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком до 04 січня 2024 року із правом внесення застави.

Обґрунтування клопотання:

Так, слідчий зазначає, що у провадженні СВ ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000491 від 04 листопада 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

11.05.2023 ОСОБА_5 на підставі контракту зарахований на військову службу та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу Головнокомандувача Збройних сил України (по особовому складу) від 12 липня 2023 року №891-РС ОСОБА_5 переведений для подальшого несення служби до військової частини НОМЕР_1 та 08.10.2023 на підставі наказу командира вказаної військової частини (по стройовій частині) №285 зарахований до списків особового складу на посаду водія десантно-штурмового відділення десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 та постановлено на всі види забезпечення.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з 11.05.2023, тобто з моменту відправлення ОСОБА_5 до військової частини НОМЕР_2 , він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

Так, ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року№548-ХІV, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним дисциплінованим, не допускати негідних вчинків.

Відповідно до ст. 68 Конституції України зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно із постановою Верховної Ради України № 2471 від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна» зброя, боєприпаси, вибухові речовини й засоби вибуху не можуть перебувати у власності громадян без відповідного на те дозволу. Відповідно до Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від № 622 від 21 серпня 1998 року, визначено, що придбання, зберігання та використання вогнепальної зброї, боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів здійснюється лише на підставі спеціальних дозволів.

Однак, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення проти громадської безпеки.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , у невстановлену дату, час та у невстановленому місці виявив ручну гранату типу М67, яку привласнив собі, тобто незаконно придбав вибуховий пристрій, який він вирішив зберігати при собі.Після чого, ОСОБА_5 маючи умисел на незаконне зберігання боєприпасів, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, 04.11.2023 близько 18:00 год. переніс вибуховий пристрій, тримаючи його при собі, до кафе-бару «Корчма», який розташований за адресою: вул. Спортивна, 35, смт. Березнегувате Баштанський район Миколаївська область.

Перебуваючи у вищевказаному місці ОСОБА_5 вчинив сварку із відвідувачами кафе-бару «Корчма», які відпочивали на другому поверсі. В ході сварки ОСОБА_5 став демонструвати присутнім ручну гранату типу М67, від чого, з метою забезпечення особистої безпеки та безпеки оточуючих, ОСОБА_7 відібрав у ОСОБА_5 вказаний вибуховий пристрій.

04.11.2023 в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, затримано ОСОБА_5 .

05.11.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - тобто придбанні, носінні та зберіганні вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.

Підозра обґрунтовується належними доказами.

З урахуванням особи підозрюваного, тяжкості покарання, що загрожуватиме йому у разі визнання його винним, наявні ризиків, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлюючи тяжкість покарання, яка йому загрожує, у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбачає покарання від трьох до семи років позбавлення волі та не передбачає в подальшому звільнення від відбуття призначеного покарання та невідворотність вказаного покарання можуть спонукати підозрюваного проходити військову службу у зонах ведення активних бойових дій, дезертирство та подальший виїзд на окуповані території, виїзд за кордон, тобто наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою спотворення обставин вчинення кримінального правопорушення, тобто наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 може продовжити виконання військового обов`язку, при цьому перебуваючи на посаді водія десантно-штурмового відділення десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 та безпосередньо виконуючи свої обов`язки, може повторно вчинити аналогічні злочини, що є загрозою для оточуючих громадян.

Наявність вказаних ризиків підтверджується даними, що ОСОБА_5 характеризується посередньо, відсутні стримуючі фактори, що можуть забезпечувати належну поведінку підозрюваного.

Обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слід врахувати тяжкість вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення та покарання, яке йому загрожує у разі засудження, а також те, що на даний час підозрюваний не проживає за місцем реєстрації, при цьому проходить військову службу, в тому числі може бути направлений керівництво військової частини у зони ведення активних бойових дій, що свідчить про наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

З урахуванням особи підозрюваного, тяжкості покарання, що загрожуватиме йому у разі визнання його винним, наявності ризиків, передбачених ст. 177 КК України, які дають підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний може ухилятися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджатиме встановленню об`єктивної істини у кримінальному проваджені шляхом незаконного впливу на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зазначені обставини дають органу досудового розслідування достатньо підстав вважати, що обрання іншого, менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не забезпечить належної поведінки підозрюваного щодо виконання ним своїх процесуальних обов`язків та не дасть можливості запобігти вищезазначеним ризикам.

Доводи сторін у судовому засіданні

Прокурор у судовому засіданні просив клопотання задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Слідчий у судовому засіданні підтримав прокурора.

Захисник у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, просила застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. При цьому зазначила, що її підзахисний має стійкі соціальні зв`язку, має позитивну характеристику.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника, просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Мотивація суду

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, слідча суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі статтею 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

2. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три років.

СВ ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області розслідується кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 1 ст.263 КК України, а саме: що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, у невстановлену дату, час та у невстановленому місці виявив ручну гранату типу М67, яку привласнив собі, тобто незаконно придбав вибуховий пристрій, який він вирішив зберігати при собі. Після чого, ОСОБА_5 маючи умисел на незаконне зберігання боєприпасів, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, 04.11.2023 близько 18:00 год. переніс вибуховий пристрій, тримаючи його при собі, до кафе-бару «Корчма», який розташований за адресою: вул. Спортивна, 35, смт. Березнегувате Баштанський район Миколаївська область. Перебуваючи у вищевказаному місці ОСОБА_5 вчинив сварку із відвідувачами кафе-бару «Корчма», які відпочивали на другому поверсі. В ході сварки ОСОБА_5 став демонструвати присутнім ручну гранату типу М67, від чого, з метою забезпечення особистої безпеки та безпеки оточуючих, ОСОБА_7 відібрав у ОСОБА_5 вказаний вибуховий пристрій.

04.11.2023 о 22:05 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

05.11.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України придбання, носіння та зберігання вогнипального пристрою без передбаченого законом дозволу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, повністю підтверджується доказами отриманими під час досудового розслідування, а саме: даними заяви ОСОБА_8 ; даними протоколу огляду предмету від 04.11.2023; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_9 ; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_8 ; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_10 ; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_11 ; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_12 ; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_13 ; даними акту перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 04.11.2023; даними довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 04.11.2023 та іншими матеріали кримінального провадження.

Слідчий у своєму клопотанні ризиками для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначає:

- переховування від органів досудового розслідування та суду. Даний ризик слідчий обґрунтовує тим, що підозрюваний усвідомлює неминучість призначення покарання у разі визнання його винним в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, пов`язаного з позбавленням волі, за вчинений тяжкого злочину, враховуючи що міра покарання яка йому загрожує передбачає позбавлення волі строком від 3 до 7 років.

- незаконне впливання на свідків;

-вчинення іншого кримінального правопорушення.

Прокурор, зазначивши про ризик переховуватися від органу досудового слідства, не зазначив жодної дії підозрюваного, яка б вказувала на існування намірів підозрюваного переховуватися від слідства. У судовому засіданні також не було надано доказів існування такого ризику.

Підозрюваний має постійне місце проживання, є війсовослужбовцем, має позитивну службову характеристику, має міцні соціальні зв`язки.

Щодо незаконного впливу підозрюваного на свідків, прокурор не обґрунтував і не довів в який спосіб може чинитися тиск на свідків та які це може мати наслідки для досудового розслідування.

Також не довів у судовому засіданні можливість вчиняти підозрюваним інших кримінальних правопорушень. При цьому, слідча суддя враховує, що ОСОБА_5 є раніше не судимим.

Слідчий у клопотанні жодним чином не обґрунтував неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, як того вимагається частиною 1 ст.183 КПК України, а тільки зазначив, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти уникненню зазначених у клопотанні ризиків та забезпечити виконання покладених на підозрюваного обов`язків.

Згідно практики ЄСПЛ при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших запобіжних заходів» (п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України), «тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу п.29 рішення ЄСПЛ від 11.10.2010 року у справі «Хайредінова проти України».

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Слідча суддя з урахуванням всіх встановлених обставин приходить до висновку, що до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, і вважає, що такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст.132, 177, 178, 179, 184 КПК України, слідча суддя

п о с т а н о в и л а :

У задоволенні клопотання заступника начальника СВ ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 - відмовити.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного такі обов`язки:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду, в провадженні яких перебуватиме кримінальне провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, в провадженні яких перебуватиме кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання або місця роботи.

Звільнити ОСОБА_5 з-під варти у залі суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк дії обов`язків до 02 січня 2024 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Повний текст ухвали оголошено о 11 годині 45 хвилин 08 листопада 2023 року.

Слідча суддя ОСОБА_1