Справа № 461/8234/23
Провадження № 1-кс/461/5417/23
29.09.2023 року м.Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
Виконання ухвали суду покласти на старшого слідчого СУ ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 та інших слідчих які перебувають у групі слідчих у кримінальному провадженні та прокурорів Львівської обласної прокуратури які здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.
В обгрунтування внесеного клопотання покликається на те, що в органу досудового розслідування існує сукупність підстав вважати, що вказані земельні ділянки є доказами злочину які містять відомості щодо меж та місця розташування земельних ділянок (що є необхідним для проведення відповідних експертиз у кримінальному провадженні), а також є об`єктами кримінально протиправних дій на які службовими особами Вороцівської сільської ради було безпосередньо спрямоване кримінально протиправне посягання та відповідно має важливе доказове значення для даного кримінального провадження оскільки є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, а тому просить клопотання задоволити.
Слідчий у судове засідання не з`явився, оскільки у клопотанні просить суд проводити розгляд справи про накладення арешту на майно у його відсутності та у відсутності прокурора, а також без виклику власника майна. Клопотання підтримує та просить суд таке задоволити.
З метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна.
Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Проведеним на даний час досудовим розслідування кримінального провадження встановлено, що рішенням Львівської обласної ради ХІХ сесії ІІІ-го демократичного скликання №409 від 28.12.2000 «Про внесення змін до рішень Львівської обласної ради про відведення земель ЛГП «Галсільліс» внесені зміни до пунктів 1, 3, 5 рішення Львівської обласної ради від 2 листопада 2000 року №366 «Про відведення земель ЛГП «Галсільліс», викладено його в такій редакції: п.1 Затвердити проекти відведення земельних ділянок за межами населених пунктів та надати їх дочірнім підприємствам ЛГП «Галсільліс» для ведення лісового господарства в постійне користування згідно з додатком №3 в тому числі: Яворівському дочірньому лісогосподарському підприємству «Галсільліс» 10 396,5 га земель за рахунок земель Яворівського району, з них 9 927,6 га лісових земель і 468,9 га чагарників.
В додатку № 3 до рішення Львівської обласної ради від 28.12.2000 №409 зазначений «Перелік підприємств, яким надаються землі». Згідно даного додатку на території Яворівського району надали Яворівському дочірньому ЛГП «Галсільліс» землі загальною площею 10 396,5 га з них: 9 927,6 га лісових земель і 468,9 га чагарників, в тому числі на території Вороцівської сільської ради площею 185 га з них: 185 га лісових земель.
Разом з тим, встановлено що протягом 2016-2022 років рішеннями Івано-Франківської ОТГ та Вороцівської сільської ради передано у приватну власність фізичним особам земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва, ведення індивідуального садівництва та особистого селянського господарства в межах населеного пункту за рахунок земель лісогосподарського призначення, які надані у постійне користування Яворівськогому дочірньому підприємству ОКС ЛГП «Галсільліс» згідно рішень Львівської обласної ради від 20.06.2000 №318 та від 28.12.2000 №409 (згідно вимог ч.1 ст.55 Земельного кодексу України).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається наступне:
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані. як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Ч.7 ст.237 КПК України передбачено, що при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ч. 2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Ч.2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Слідчим доведено, що метою накладення арешту на майно є забезпечення речових доказів. Оскільки наведена земельна ділянка є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, містить відомості щодо меж та місця розташування в межах земель Вороцівської сільської ради (що є необхідним для проведення відповідних експертиз у кримінальному провадженні), а також є об`єктом кримінально протиправних дій на які службовими особами Вороцівської сільської ради було безпосередньо спрямоване кримінально протиправне посягання.
Арешт вище вказане майно, як тимчасово вилученого майна є розумним та співрозмірним обмеженням права власності щодо виконання завдання кримінального провадження відповідно до ст.2 КПК України.
Таким чином, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
Завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням може бути виконане.
Незастосування арешту майна із позбавленням права на відчуження та розпорядження, може привести до настання наслідків, які перешкоджатимуть збереженню речових доказів.
Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт.
Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою збереження речових доказів, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,
накласти арешт з позбавленням права на відчуження, розпорядження (в тому числі заборонити власникам земельних ділянок здійснювати будь які дії щодо поділу та/або об`єднання земельних ділянок) на земельні ділянки, а саме:
Виконання ухвали суду покласти на старшого слідчого СУ ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 та інших слідчих які перебувають у групі слідчих у кримінальному провадженні та прокурорів Львівської обласної прокуратури які здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1