ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2023 Справа №607/14245/23
провадження № 1-кп/607/1954/2023

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження №0000452 від 12.02.2023 щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Городище Козівського району Тернопільської області, громадянин України, адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , одружений, має малолітню дитину, зі слів працює, раніше не судимий,

обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

Верховною Радою України 24.02.2022 прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» № 2102-IX, яким затверджено Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

В подальшому воєнний стан неодноразово продовжувався, зокрема 18.11.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2738-1X, який затверджує Указ Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.11.2022 № 757/2022, за яким воєнний стан в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб.

11.02.2023 у невстановлений досудовим розслідуванням період часу, перебуваючи біля приміщення закладу громадського харчування «Стара Піцерія», що знаходиться по вул. Шашкевича, 1, у м. Тернопіль, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, привласнив банківську картку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , видану на ім?я ОСОБА_6 , яка є офіційним документом, тобто яка, згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, є безконтактною технологією оплати, забезпечує швидкі розрахунки без вводу PIN-коду з метою оплати товарних цінностей у закладах торгівлі, з метою подальшого заволодіння грошовими коштами, що знаходились на той час на рахунку вказаної банківської картки.

Окрім того, ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом та корисливим мотивом для власного незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи при собі попередньо привласнену банківську картку AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , видану на ім?я ОСОБА_6 та належну останньому на праві власності, використовуючи чіп безконтактної дії, діючи умисно, за допомогою вказаної банківської картки таємно викрав, шляхом здійснення оплати за придбання товару у магазині «Аврора», що за адресою: м. Тернопіль, вул. Миру, буд. 4, о 15 год 44 хв 11.02.2023 грошові кошти, чим завдав матеріальної шкоди потерпілому на загальну суму 399,10 грн.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, при обставинах викладених вище, визнав повністю.

По суті провадження повідомив, що дійсно він привласнив знайдену банківську карту, якою розрахувався. Дуже шкодує про вчинене, запевнив, що більше вчиняти такого не буде. В судових дебетах та в останньому слові просив не позбавляти його волі.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії за: ч. 1 ст. 357 КК України як привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів, та ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог статей 65-67 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, одне з яких є проступком, інше тяжким злочином; фактичні обставини кримінального правопорушення, зокрема розмір завданої шкоди; відсутність обставин, які б обтяжували покарання, та вважає за доцільне призначити йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією даної статті, а за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді обмеження волі, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Також, беручи до уваги: відомості про особу обвинуваченого - те, що він раніше не судимий, молодого віку, одружений, має малолітню дитину, 2021 року народження, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; обставину, яка пом`якшує покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; а також конкретні обставини даного кримінального провадження, зокрема те, що завдана шкода відшкодована, потерпілий, згідно його письмової заяви, претензій до обвинуваченого не має; позицію сторін щодо покарання; суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання, а тому приймає рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку.

Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_3 слід покласти обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 цієї статті.

Арешт майна слід скасувати, як того вимагає ч. 4 ст. 174 КПК України.

Долю речового доказу вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді 2 (двох) років обмеження волі;

- за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять ) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого покарання остаточно визначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно з ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за ОСОБА_3 в період дії іспитового строку покласти на уповноважений орган пробації за місцем його проживання.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/4584/23 від 15.03.2023, на банківську карту №НОМЕР_1 , - скасувати.

Речовий доказ банківську карту №НОМЕР_1 , що зберігається в сейфпакеті № НОМЕР_2 у камері зберігання речових доказів Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, квитанція № 013873, - повернути ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуюча суддяОСОБА_1