Справа № 487/6747/23
Провадження № 1-кс/487/3813/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2023 року м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 від 02.09.2023 року про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000915 від 01.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 365 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

12.09.2023 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 від 02.08.2023 року про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000915 від 01.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 365 КК України.

В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначила, що у провадженні слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000915 від 01.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.365 КК України, за фактом перевищення службових повноважень працівниками СВ ВП №5 МРУП ГУНП в Миколаївській області при здійснені досудового розслідування у кримінальному провадженні внеснегому до ЄРДР за №0000257 від 19.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за фактом смерті її сина ОСОБА_5

25.08.2023 року, шляхом поштового відправлення, вона звернулася до слідчого з заявою про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні, оскільки неправомірними діями працівників правоохоронного органу їй було завдано істотну шкоду.

При цьому слідчим безпідставно було винесено оскаржувану постанову, яка є невмотивованою, а висновок слідчого не відповідає фактичним обставинам справи.

Зокрема, не взято до уваги, що слідчим, при здійснені досудового розслідування кримінального провадження №0000257 від 19.08.2022 року було свідомо та умисно знищено речові докази, та прийнято рішення про його закриття, яке в подальшому було скасовано прокурором.

Вказані незаконні дії слідчого, не проведення ним усіх необхідних слідчих дій, направлених на встановлення суттєвих обставин кримінального правопорушення, спричинили їй значні моральні страждання.

Крім того, зазначила, що слідчим у постанові не зазначено, за результатами дослідження яких доказів, зібраних під час досудового розслідування, він прийшов до висновку про відсутність відомостей, які б свідчили про завдання їй моральної та матеріальної шкоди.

Зазначила, що загалом, зазначені факти свідчать про невідповідність оскаржуваної постанови вимогам КПК України, а отже вона має бути скасована за рішенням слідчого судді.

В судове засідання скаржник та її представник адвокат ОСОБА_6 не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд скарги без їх участі. скаргу просили задовольнити.

Разом з тим, слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду зазначеної скарги за їх відсутності оскільки заявник реалізував своє право на оскарження дій слідчого, передбачене ч.1 п.3 ст. 303 КПК України.

Слідчий, в судове засідання не з`явився. 17.10.2023 року надав до суду письмові пояснення, відповідно до яких у задоволенні скарги просив відмовити за необґрунтованістю. Судове засідання провести за його відсутності.

18.10.2023 року надав до суду додаткові пояснення, у яких зазначив, що в оскаржуваній постанові допущено описку, щодо дати її винесення. Просив вважати вірною датою прийняття оскаржуваної постанови 02.09.2023 року.

З урахуванням приписів ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарги було проведено за відсутності слідчого.

Перевіривши доводи скарги та дослідивши додані до них докази, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м.Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000915 від 01.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1ст. 365 КК України за фактом перевищення службових повноважень працівниками СВ ВП №5 МРУП ГУНП в Миколаївській області, при здійснені досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000257 від 19.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за фактом смерті військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_5 .

До матералів скарги, заявницею копію заяви про визнання її потерпілою не долучено.

Відповідно до оскаржуваної постанови, 01.09.2023 року, до ТУ ДБР розташованого у м.Миколаєві надійшла заява ОСОБА_3 про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні.

За результатами розгляду заяви, слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_4 , 02.09.2023 року було прийнято рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000915 від 01.08.2023 року.

Одночасно, слідчим, у постанові було допущено описку, щодо дати її прийняття, а саме помилково зазначено "02 серпня 2023 року", натомість вірної "02 вересня 2023 року".

В обґрунтування відмови у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у вказаному кримінальному провадженні, слідчий посилався на те, що слідчими СВ ВП №5 МРУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000257 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України, у якому ОСОБА_3 визнано потерпілою.

При цьому, доказів, які б свідчили про те, що в результаті перевищення службових повноважень працівниками СВ ВП №5 МРУП ГУНП в Миколаївській області під час здійснення досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження, ОСОБА_3 завдано моральну, фізичну чи майнову шкоду нею не надано та на даний час досудовим розслідуванням не здобуто.

Відповідно до ст. 2 КПК України одним із завдань кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного розслідування.

Стаття 9 КПК України передбачає, що слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У кримінальному провадженні, за змістом ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, в тому числі вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2 ст. 91 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 3 ст. 55 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч. 1 ст. 55 КПК України, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно із положеннями п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому проваджені можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Так, процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.

Так процесуальний статус потерпілого виникає саме з моменту, коли встановлено, що даній особі було завдано шкоди.

Положеннями ч. 1 ст. 365 КК України, передбачено відповідальність, за перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.

Пунктом 3 приміток до ст. 364 КК України, передбачено, що істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Перевіривши матеріали скарги, враховуючи обставини та суть кримінального правопорушення за яким здійснюється досудового розслідування у кримінальному провадженні№0000915 від 01.08.2023 року, слідчий суддя приходить до висновку, що на даний час органом досудового розслідування не зібрано та ОСОБА_3 не надано доказів на підтвердження завдання їй істотної шкоди, тобто такої яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. внаслідок, як на думку заявниці, неправомірних дій, а саме дій які б явно виходили за межі наданих їм прав чи повноважень, працівників СВ ВП №5 МРУП ГУНП в Миколаївській області при здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000257.

Одночасно, слідчий суддя зазначає, що фактично у скарзі заявник належним чином не обґрунтовує свої доводи, а лише посилається на неналежне, як на її думку, здійснення досудового розслідування слідчим.

З урахуванням вищезазначеного, слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувана Постанова винесена з дотриманням вимог КПК України. Висновок слідчого ґрунтується на обставинах кримінального провадження та оцінці зібраних доказів.

Таким чином скарга ОСОБА_3 є необґрунтованою та у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст.2,9,55, 91, 92, 220,303,306,307,309, 370 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 від 02.09.2023 року про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000915 від 01.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 365 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1