Провадження № 1-кп/947/1208/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2023 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси, в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 його захисників - адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 , його представника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001518 відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3ст.286КК України.

Представник потерпілого ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна обвинуваченого ОСОБА_4 з метою забезпечення цивільного позову заявленого в інтересах потерпілого ОСОБА_7 у розмірі 400 000 гривень, підстави та обґрунтування якого викладені в письмовому клопотанні.

Захисник ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання адвоката ОСОБА_8 про накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що законні підстави для накладення арешту відсутні, надав письмові заперечення на цивільний позов заявлений потерпілим.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав у повному обсязі думку свого захисника.

Прокурор у судовому засідання просив врахувати неконкретність клопотання в частині зазначення майна на яке необхідно накласти арешт.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його відчуження, пошкодження, псування, знищення.

З клопотанням про арешт майна до суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач (ч.1ст. 171 КПК України).

Під час розгляду питання про застосування арешту майна сторони повинні надати слідчому судді, суду докази обставин, на які вони посилаються (ч. 5ст. 132 КПК України).

Цивільний позивач має вказати докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди (ч. 3ст. 171 КПК України).

Як зазначає представник позивача, необхідність застосування арешту вказаного майна полягає у забезпеченні цивільного позову, де потерпілий є цивільним позивачем.

Згідно з ч. 1 ст.170 КПК України випливає, що арешт може бути накладено виключно на майно підозрюваного, обвинуваченого або особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.

При вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати, зокрема: правову підставу для арешту майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб та як зазначено в ст.171 КПК України вказати - перелік майна, на яке накладено арешт; заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Відповідно до ч. 8 ст.170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Як вбачається з самої позовної заяви, ціна позову складає 400 000 грн., представник потерпілого ОСОБА_8 просить суд накласти арешт на все майно та банківські рахунки обвинуваченого ОСОБА_4 , як цивільного відповідача, вартість якого не можливо встановити, так як представник потерпілого не конкретизовано на яке саме майно необхідно накласти арешт, у зв`язку з чим не можливо встановити чи є співмірною розмір шкоди, зазначеної у цивільному позові, з вартістю майна на яке прохає накласти арешт представник потерпілого ОСОБА_8 .

Суд не приймає посилання представника позивача щодо судової практики ВС стосовно можливості накладення арешту на невизначене майно у зв`язку з тим, що позивач не надав доказів отримання відповідей щодо об`єктів, що перебувають у власності цивільного відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним в задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_8 , про арешт майна обвинуваченого ОСОБА_4 , як цивільного відповідача, відмовити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. ст.ст.131-132,170,171,350, 369-372,376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_8 в інтересах потерпілого ОСОБА_7 про арешт майна обвинуваченого ОСОБА_4 , як цивільного відповідача - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1