Провадження №11-сс/991/984/23
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 05 грудня 2023 року, якою частково задоволено клопотання старшого детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 про арешт майна, вилученого 21 листопада 2023 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні № 0001415 від 25 серпня 2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України,

УСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 05 грудня 2023 року частково задоволено клопотання старшого детектива - заступника керівника Першого відділу детективів Другого підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 , погоджене прокурором шостого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , та накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на майно, вилучене 21 листопада 2023 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

-мобільний телефон IPhone в корпусі темного кольору з маркуванням НОМЕР_1 ;

-мобільний телефон IPhone в корпусі синього кольору з маркуванням НОМЕР_2 ;

-мобільний телефон IPhone в копусі світло-сірого кольору без маркування;

-ноутбук MakBook Air в корпусі сірого кольору model А2337, serial FVFGG4TTQ6L7;

-грошові кошти в сумі 1900 (одна тисяча дев`ятсот) доларів США та 870 (вісімсот сімдесят) євро.

У задоволенні інших вимог клопотання відмовлено.

У ході розгляду клопотання детектива слідчим суддею встановлено наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке може бути підставою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, а також достатніх підстав вважати, що вилучені під час проведення обшуку за його місцем проживання мобільні телефони та ноутбук можуть містити відомості, які в подальшому будуть використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. З огляду на викладене слідчий суддя дійшов висновку про необхідність накладення арешту на відповідне майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

На переконання слідчого судді, у цьому провадженні також існує необхідність накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення його подальшої конфіскації як виду покарання, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України, санкція якого передбачає можливу конфіскацією всього належного йому на праві власності майна. У випадку незастосування відповідного заходу забезпечення кримінального провадження ОСОБА_7 може вживати заходів з метою приховування такого майна або передачі третім особам для уникнення його стягнення як виду покарання. Водночас слідчий суддя дійшов висновку, що вилучені під час проведення обшуку грошові кошти є спільною сумісної власністю подружжя ОСОБА_9 , а тому арешт може бути накладено лише на 1/2 віднайдених грошових коштів.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_5 звернувся до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду з апеляційною скаргою, у якій, враховуючи подані доповнення, просить скасувати ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 24 листопада 2023 року та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання детектива.

В обґрунтування своєї позиції захисник зазначає про необхідність скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді з підстав неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

На його думку, виявлені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 грошові кошти вилучено детективами Національного антикорупційного бюро України без належних правових підстав, оскільки ухвалою слідчого судді про проведення обшуку не надавався дозвіл на відшукування та вилучення будь-яких грошових коштів. Під час проведення зазначеного обшуку детективами допущено й ряд інших порушень вимог кримінального процесуального закону, зокрема, до проведення обшуку залучено неповнолітніх понятих, яким, відповідно до протоколу обшуку від 21 листопада 2023 року, на момент його проведення було лише 14 та 15 років. Відсутній у матеріалах провадження й відеозапис проведеного обшуку. Під час обшуку фактично відбулося незаконне затримання ОСОБА_7 з метою повідомлення останньому про підозру. Крім того, захисник також зазначає, що подане детективом клопотання про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, оскільки до нього не долучено доказів на підтвердження того, що саме ОСОБА_7 є власником вилученого під час проведення обшуку майна та грошових коштів. У той же час захисник переконаний, що відповідне майно не відповідає й критеріям речового доказу, визначеним ст. 98 КПК України.

Досудове розслідування за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України, протягом тривалого часу здійснювалось в межах інших кримінальних проваджень та без внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР), що свідчить про отримання доказів, покладених в основу підозри ОСОБА_7 , з порушенням встановленої процесуальної процедури, а тому вони є недопустимими. Крім того, у матеріалах провадження також відсутня постанова прокурора про контроль за вчинення злочину та рішення про залучення ОСОБА_10 до конфіденційного співробітництва. Водночас з матеріалів провадження вбачається, що Голова Державного агентства відновлення та розвитку ОСОБА_10 бере участь й в іншому кримінальному провадженні, яке також розслідується за ч. 4 ст. 369 КК України. Таким чином, наявні обґрунтовані підстави стверджувати, що ОСОБА_10 є універсальним «агентом», який активно співпрацює з правоохоронними органами.

З апеляційною скаргою на зазначену ухвалу слідчого судді до суду також звернулась прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_6 , яка просить скасувати ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 05 грудня 2023 року та постановити нову, якою задовольнити клопотання детектива в повному обсязі. Не оспорюючи висновків суду щодо наявності підстав для накладення арешту на 3 телефони та ноутбук, вилучені 21 листопада 2023 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , прокурор переконана, що висновок слідчого судді стосовно відсутності підстав для накладення арешту на 1/2 частину коштів, вилучених у ході такого обшуку, не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

У судове засідання з`явились захисник ОСОБА_5 , а також прокурор ОСОБА_6 . Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явились, у зв`язку з чим колегією суддів прийнято рішення розглянути подані апеляційні скарги за наявного складу учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, пояснення прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника та просила задовольнити її апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе за таких умов: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна з метою збереження речових доказів може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, зокрема, якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Водночас у випадку передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, тобто з метою конфіскації майна, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд, у випадку передбаченому Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу), а також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно матеріалів провадження, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001415 від 25 серпня 2023 року здійснюється за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України (том 1, а.с. 6-7).

У межах вказаного кримінального провадження, 21 листопада 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України, а саме в пропозиції службовим особам, які займають особливо відповідальне становище, надати їм неправомірну вигоду та наданні такої вигоди за вчинення службовими особами в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, та в інтересах третьої особи дій з використанням наданого їм службового становища, вчиненого за попередньою змовою групою осіб (том 1, а.с. 31-38).

За версією сторони обвинувачення, ОСОБА_7 , будучи директором АТ «Ю АР ДІ УКРАЇНСЬКІ ДОРОГИ» (), діючи від імені та в інтересах цього товариства, за попередньою змовою з народним депутатом України ОСОБА_11 , запропонував надати Віце-прем`єр-міністру з відновлення України - Міністру розвитку громад, територій та інфраструктури України (далі - Міністр) ОСОБА_12 та Голові Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України (далі - Голова Агентства відновлення) ОСОБА_15 неправомірну вигоду у розмірі від 3 до 5 відсотків від суми грошових коштів, які будуть виділені за рахунок коштів Державного бюджету України для фінансування додаткових обсягів робіт, виконуваних підконтрольним їм АТ «Ю АР ДІ УКРАЇНСЬКІ ДОРОГИ», вартістю близько 1 млрд грн, та надав зазначеним службовим особам частину цієї неправомірної вигоди у розмірі 150 000 доларів США (що за курсом Національного банку України станом на 02.11.2023 становило 5 439 825 грн).

За результатом розгляду клопотання детектива слідчий суддя дійшов мотивованого висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри щодо вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України, за викладених у повідомленні про підозру обставин.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, оскільки сукупність наявних у матеріалах провадження доказів свідчить про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри та формують внутрішнє переконання причетності підозрюваного до вчинення відповідного кримінального правопорушення. При цьому колегія суддів бере до уваги, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження.

Стосовно тверджень захисту щодо здійснення досудового розслідування за фактом вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення до внесення відповідних відомостей в ЄРДР слід зазначити, що відповідно до ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Внесення відомостей до ЄРДР пізніше строку, визначеного ст. 214 КПК України (24 години), не є таким порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке б тягнуло визнання всіх доказів, отриманих у ході досудового розслідування, недопустимими (постанова Касаційного кримінального суду від 17 червня 2021 року у справі № 755/15128/19).

Водночас ч. 1 ст. 257 КПК України передбачено, шо якщо в результаті проведення негласної слідчої (розшукової) дії виявлено ознаки кримінального правопорушення, яке не розслідується у даному кримінальному провадженні, то отримана інформація може бути використана в іншому кримінальному провадженні тільки на підставі ухвали слідчого судді, яка постановляється за клопотанням прокурора. Таким чином, використання складених за результатами проведення таких негласних слідчих (розшукових) дії матеріалів в іншому кримінальному провадженні, за наявності дозволу слідчого судді, не суперечить вимогам процесуального закону, а тому відповідні матеріали не можуть бути розцінені як такі, що отримані до внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення в ЄРДР. Отримання зазначених доказів в межах іншого кримінального провадження носило випадковий характер, а проведення негласних слідчих (розшукових) дій не обмежувало законних прав та свобод ОСОБА_7 , оскільки вони здійснювались щодо іншої особи та не були спрямовані на фіксування обставин вчинення ним кримінального правопорушення.

Безпідставними є доводи захисника, що ОСОБА_10 є агентом, який активно співпрацює з правоохоронними органами, оскільки відповідні доводи є лише припущеннями та не підтверджуються будь-якими наявними у матеріалах провадження доказами.

Відсутність у матеріалах справи окремої постанови про залучення особи до конфіденційного співробітництва чи до участі в проведенні негласних слідчих (розшукових) дій як конфідента також не свідчить про порушення вимог КПК України, оскільки залучення особи до конфіденційного співробітництва й участі в НСРД є підготовчими діями сторони обвинувачення, спрямованими на підготовку до контролю за вчиненням злочину, проведення спостереження, відео-, аудіоконтролю особи. Кримінальний процесуальний закон не встановлює вимог про те, щоб день та час постановлення прокурором рішення про проведення такої НСРД, як контроль за вчиненням злочину чи ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення НСРД ? аудіо-, відеоконтроль особи, передували отриманню від особи згоди на її участь у НСРД. Залучення свідка до участі в контролі за вчиненням злочину зумовлено об`єктивними обставинами та відповідає положенням ч. 6 ст. 246 КПК України, а відсутність у матеріалах провадження окремої постанови про його залучення до конфіденційного співробітництва не є порушенням вимог КПК України, не свідчить про порушення прав учасників кримінального провадження, про наявність таких порушень КПК України, які б могли призвести до ухвалення незаконного та/або необґрунтованого рішення (постанова Об`єднаної палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 вересня 2023 року у справі № 208/2160/18). З огляду на викладене колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги сторони захисту в цій частині.

Не може розцінюватись як порушення вимог КПК України й відсутність у матеріалах провадження постанови про здійснення контролю за вчиненням злочину, оскільки положеннями ст. 171 КПК України передбачено, що прокурор, детектив самостійно визначає перелік матеріалів, які слід додати до клопотання про арешт майна. Сторони вільні у використанні своїх процесуальних прав і самостійно обирають стратегію і тактику ведення справи (статті 22 та 26 КПК України). При цьому колегія суддів також бере до уваги, що постанова про здійснення контролю за вчиненням злочину не є самостійним доказом у кримінальному провадженні, а лише підтверджує законність отриманих доказів, якими власне і є результати НСРД.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Процесуальні ж документи, які стали підставою для проведення НСРД, не є документами у розумінні ч. 2 ст. 99 КПК України, оскільки не містять зафіксованих та зібраних оперативними підрозділами фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб або групи осіб.

А отже, та обставина, що певні документи не були надані слідчому судді на момент розгляду ним відповідного клопотання не свідчить про недопустимість інших наданих доказів, оскільки такі процесуальні документи в подальшому ще можуть бути відкритті стороні захисту та надані до суду з метою оцінки допустимості доказів, отриманих у результаті НСРД.

Згідно оскаржуваної ухвали слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав вважати, що вилучені у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 мобільні телефони та ноутбук можуть містити відомості, які в подальшому будуть використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже таке майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Водночас накладення арешту на вказане майно є необхідною умовою проведення його експертного дослідження з метою отримання доступу до зазначених електронних пристроїв (подолання систем логічного захисту) та копіювання як наявної на них інформації так і відновлення видаленої. Переконливих доводів, які б ставили під сумнів законність і умотивованість наведених висновків слідчого судді апеляційна скарга захисника не містить.

Зокрема, з матеріалів провадження убачається, що 21 листопада 2023 року детективами Національного антикорупційного бюро України на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 13 листопада 2023 року проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено відповідний протокол (том 1, а.с. 22-27). Згідно указаного протоколу під час проведення обшуку детективами, серед іншого, було виявлено мобільний телефон IPhone в корпусі темного кольору з маркуванням НОМЕР_1 , мобільний телефон IPhone в корпусі синього кольору з маркуванням НОМЕР_2 , мобільний телефон IPhone в копусі світло-сірого кольору без маркування, а також ноутбук MakBook Air в корпусі сірого кольору model А2337, serial FVFGG4TTQ6L7. Водночас ОСОБА_7 відмовився надати код доступу до зазначених електронних носіїв інформації, у зв`язку з чим детективами прийнято рішення про їх вилучення з метою подолання наявних на них систем логічного захисту.

Після чого, постановою старшого детектива - заступника керівника Першого відділу детективів Другого підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 від 22 листопада 2023 року указане майно визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні, оскільки під час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_7 використовував листування у месенджерах та додатках, зокрема під час спілкування з особами, яким пропонувалась та надавалась неправомірна вигода, що може свідчити про наявність у вилучених у ОСОБА_7 трьох мобільних телефонах та ноутбуці слідів кримінального правопорушення та інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також можуть бути знаряддями кримінального правопорушення, так як використовувались ОСОБА_7 під час його вчинення (том 1, а.с. 39-41).

Враховуючи неможливість огляду вмісту зазначених мобільних телефонів та ноутбуку, з метою виявлення інформації, що має значення для досудового розслідування 22 листопада 2023 року детективом призначено їх комплексну судову телекомунікаційну та комп`ютерно-технічну експертизу, якою надано експерту на дослідження вилучені 21 листопада 2023 року мобільні телефони та ноутбук для подолання систем логічного захисту й встановлення значення пароля доступу до таких електронних пристроїв та подальшого дослідження відомостей, які зберігаються в їх пам`яті (том 1, а.с. 42-57).

З огляду на вищевикладені обставини є достатні підстави вважати, що вилучені у ході проведення обшуку мобільні телефони та ноутбук містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, однак доступ до яких обмежений наявними на них системами логічного захисту. Зокрема, обставини вчинення кримінального правопорушення, яке розслідується у цьому кримінальному провадженні, а також поведінка ОСОБА_7 , який відмовився надати доступ до електронних пристроїв, що могли використовуватися для комунікації з приводу подій, які є предметом досудового розслідування, свідчать про обґрунтованість висновку слдічого судді, що відповідне майно може містити листування, фото та відеофайли, документи, які мають значення для встановлення обставин, що розслідуються у цьому кримінальному провадженні. Відповідні обставини обумовлюють призначення експертного дослідження зазначеного майна з метою подолання наявних на них систем логічного захисту та подальшого дослідження відомостей, які зберігаються в їх пам`яті. Водночас накладення арешту на таке майно є необхідною умовою забезпечення його збереження з метою проведення відповідного експертного дослідження.

Таким чином, додані до клопотання детектива матеріали свідчать про наявність правових підстав для накладення арешту на зазначені мобільні телефони та ноутбук з метою забезпечення збереження речових доказів, що виправдовує таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження. Негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження колегією суддів не встановлено.

На цьому етапі кримінального провадження відсутність у матеріалах провадження відеозапису проведеного обшуку не може розцінюватись як порушення вимог КПК України, оскільки, як вже було встановлено, положеннями ст. 171 КПК України передбачено, що прокурор, детектив самостійно визначає перелік матеріалів, які слід додати до клопотання про арешт майна. При цьому сторони вільні у використанні своїх процесуальних прав і самостійно обирають стратегію і тактику ведення справи (статті 22 та 26 КПК України). Слід також зауважити, що захисник у поданій апеляційній скарзі не оспорює достовірності відомостей, зафіксованих у складеному за результатом проведення такого обшуку протоколі, а тому відсутні підстави стверджувати про недопустимість відповідного протоколу із зазначених підстав.

Безпідставними є й доводи захисту, щодо залучення детективами до проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 неповнолітніх понятих, оскільки з протоколу обшуку від 21 листопада 2023 року (том 1, а.с. 22-27) вбачається, що відповідна слідча дія проводилась за участі понятих ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким на момент проведення обшуку вже було 18 років.

Також колегія суддів відхиляє доводи захисту щодо незаконного затримання ОСОБА_7 під час проведення обшуку з метою повідомлення останньому про підозру. Відповідно до ч. 3 ст. 236 КПК України слідчий, прокурор має право заборонити будь-якій особі залишити місце обшуку до його закінчення та вчиняти будь-які дії, що заважають проведенню обшуку. А тому, обмеження ОСОБА_7 у вільному пересуванні під час проведення обшуку не може свідчити про його фактичне затримання як підозрюваного у вчиненні злочину.

На переконання слідчого судді, у цьому провадженні також існує необхідність накладення арешту на вилучене в ході проведення обшуку майно (у тому числі виявлені грошові кошти) з метою забезпечення його подальшої конфіскації як виду покарання, так як ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення санкція якого передбачає можливу конфіскацією всього належного йому на праві власності майна як виду покарання. Однак колегія суддів вважає безпідставним такий висновок слідчого судді, оскільки стороною обвинувачення під час розгляду відповідного клопотання детектива не було доведено існування достатніх підстав вважати, що ОСОБА_7 може приховувати, передати або відчужити таке майно у випадку відмови у задоволенні клопотання в цій частині. А отже, накладення арешту на відповідне майно із зазначеної підстави не відповідатиме завданням застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

За викладених обставин колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 та скасувати ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 05 грудня 2023 року в частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 1900 (одна тисяча дев`ятсот) доларів США та 870 (вісімсот сімдесят) євро. Водночас апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 слід залишити без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 05 грудня 2023 року залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 05 грудня 2023 року про арешт майна, вилученого 21 листопада 2023 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0001415 від 25 серпня 2023 скасувати в частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 1900 (одна тисяча дев`ятсот) доларів США та 870 (вісімсот сімдесят) євро.

У решті ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 05 грудня 2023 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3