ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 622/688/21 Номер провадження 11-кп/814/2614/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

за участі захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000006 за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_6 інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Котелевського районного суду Полтавської області від 18 жовтня 2023 року,

встановила:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисника, задоволено клопотання прокурора та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Золочів Золочівського району Харківської області, громадянину України, українцю, із середньою освітою, розлученому, працює електромонтером Харківського ВРЕМ ХВЕМ АК «Харківобленерго», зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, обвинуваченому за ч. 1 ст. 115 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб до 16.12.2023.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 29.12.2020, близько 16 год. 30 хв., перебуваючи на вулиці поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 , на грунті неприязних стосунків внаслідок ревнощів, наніс ОСОБА_8 тупим предметом не менше 3 ударів по тулубу та кінцівках, а після того як потерпілий упав на підлогу, ще не менше трьох ударів по голові, чим спричинив ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження, від яких потерпілий помер.

Своє рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції мотивував наявністю обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання від 7 до 15 років позбавлення волі та наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На ухвалу суду захисник подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 .

Свої вимоги захисник мотивував тим, що прокурор не надав доказів, що підтверджують наявність ризиків, зазначених у його клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Просить суд при ухваленні рішення врахувати тривалий строк тримання ОСОБА_7 під вартою, те, що обвинувачений не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, працює, позитивно характеризується за місцем проживання та відбуванням покарання, має сталі соціальні зв`язки.

Звертає увагу на незадовільний стан здоров`я обвинуваченого.

Зазначає, що підозра у даному кримінальному провадженні є не обгрунтованою.

Прокурор надіслав на адресу апеляційного суду заперечення на апеляційну скаргу у яких просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги захисника.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника в підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Апеляційним судом встановлено, що на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження №0000006 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч. 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

За змістом ст. 199 КПК України, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Ухвалюючи рішення, суд, проаналізувавши можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перестали існувати.

Суд належним чином врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання від 7 до 15 років позбавлення волі, обґрунтовано звернувши увагу на можливе покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в інкримінованому правопорушенні, так як відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

Крім того, суд взяв до уваги, що ОСОБА_7 на даний час розлучений, тобто у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, свідки у даному кримінальному провадженні допитані не всі, матеріали справи не досліджені, що також дає підстави вважати, що на даний час існують ризики, передбачені п.п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Твердження сторони захисту про недоведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повинні оцінюватись судом за результатами розгляду кримінального провадження по суті.

Не знайшли свого підтвердження і доводи захисника про неправильно обраний запобіжний захід з огляду на незадовільний стан здоров`я ОСОБА_7 , оскільки матеріали провадження не містять будь-яких доказів про неможливість утримання обвинуваченого під вартою через його стан здоров`я, та про відсутність можливості надання медичної допомоги в умовах утримання.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України №1122 від 21.11.2012 затверджено Порядок надання екстреної медичної допомоги особам, узятим під варту або яким призначено покарання у виді позбавлення волі, відповідно до якого зазначеним особам безперешкодно надається медична допомога у закладах охорони здоров`я відповідно до специфіки захворювання.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_7 не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, працює, позитивно характеризується за місцем проживання та відбування покарання, не свідчать про зменшення ризиків, на які посилається суд першої інстанції.

Вказані вище обставини дають достатні підстави вважати, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 на теперішній час не зменшилися.

Крім того, відповідно до роз`яснень ВС №1/0/2-22 від 03 березня 2022 року, як відповідний ризик враховано запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.

Доводи захисника щодо тривалого строку тримання обвинуваченого під вартою, є необгрунтованими, оскільки вимоги ч. 3 ст. 197 КПК України стосуються порядку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до осіб під час досудового розслідування та не застосовуються щодо продовження зазначеного запобіжного заходу на стадії судового розгляду.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали є неспроможними, оскільки судом було належним чином перевірено наявні матеріали, а наведені захисником доводи, не можуть бути безумовними підставами для застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні, а тому у задоволенні апеляційної скарги захисника необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Котелевського районного суду Полтавської області від 18 жовтня 2023 року, щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4