Провадження № 1-кп/369/2191/23
В И Р О К

іменем України

13.11.23 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за № 0001479 від 29 травня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Київ, українки, громадянки України, яка має середню освіту, не працює, заміжня, має на утриманні доньку 2010 року народження, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», 24 лютого 2022 року о 05:30 год. Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан на території України, строк дії якого у подальшому неодноразово продовжувався.

28 травня 2023 року близько 23:15 год., тобто в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , перебуваючи по вул. Маяковського, 2 в місті Боярка Фастівського району Київської області, поблизу магазину №186/1 ТОВ «ФОРА», біля входу до приміщення магазину помітила металевий бак для сміття «Мальборо», маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, шляхом вільного доступу, пересвідчившись, що за її діями ніхто не спостерігає, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб поблизу себе, викрала належний ТОВ «ФОРА» металевий бак для сміття, вартістю 738 (сімсот тридцять вісім) грн 88 (вісімдесят вісім) коп, після чого ОСОБА_4 , з місця вчинення злочину зникла, викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, чим завдала ТОВ «ФОРА» матеріальної шкоди на вище зазначену суму.

Вказаними діями, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненому визнала повністю та пояснила, що за вказаних в обвинувальному акті обставин дійсно вчинила це кримінальне правопорушення. Обвинувачена ОСОБА_4 в судових дебатах та під час проголошення останнього слова щиро розкаялася, просила суд суворо не карати та запевнювала, що в подальшому подібного не вчинятиме, висновки для себе зробила та заподіяну шкоду відшкодувала у повному обсязі, шляхом повернення викраденого майна.

Прокурор в судових дебатах просив визнати винуватою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Вирішити питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України.

Представник потерпілого ОСОБА_5 , не з`явився в судове засідання, про дату, місце та час його проведення повідомлений в установленому законом порядку. При цьому, через електронну адресу суду від останнього надійшла заява, згідно з якою останній просить проводити судове засідання за його відсутності та зазначає, що претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченої він немає, оскільки остання добровільно відшкодувала завдану шкоду.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 та інші учасники процесу не оспорюють фактичних обставин справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів, які характеризують її особу.

Беручи до уваги що обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винуватою та добровільно повідомила суду обставини вчинення кримінальних правопорушень, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, враховуючи заяву представника потерпілого, вислухавши останнє слово обвинуваченої, суд дійшов такого висновку.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин вчиненого, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд вважає, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжка) вчиненого в умовах воєнного стану, доведена поза розумним сумнівом та кваліфікує дії останньої за ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченої, яка має постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується посередньо, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судима, працює не офіційно прибиральницею, одружена, має на утриманні малолітню донку, добровільно відшкодувала завдані збитки та відсутність претензій з боку потерпілого.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченого своєї протиправної поведінки та вчинення кримінального правопорушення вперше.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, з урахуванням даних про особу обвинуваченої та обставин вчиненого нею кримінального правопорушення, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_4 , покарання за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, що дорівнює її мінімальному розміру.

Разом з тим, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, обставини справи, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим застосовує положення ст. 75 КК України та звільняє останню від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком і покладає обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Суд зазначає, що згідно з положеннями статей 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи вказаний вид і розмір покарання та звільняючи обвинувачену ОСОБА_4 від подальшого відбування покарання з іспитовим строком, суд виходить насамперед з того, що позбавлення чи обмеження прав і свобод обвинуваченого, у формі фізичної ізоляції від суспільства не є необхідним у цій конкретній справі для захисту суспільства та задоволення почуття обурення й справедливості потерпілого, і суспільства в цілому, виходячи зі ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченою ОСОБА_4 , його характеру та обставин вчинення.

Звідси, виходячи, з пануючої нині ієрархії загальнолюдських цінностей цілком виправданим є застосування до покарання призначеного обвинуваченій ОСОБА_4 , положень ст. 75 КК України, що повною мірою узгоджується з соціально-відновлювальною та запобіжною функціями покарання, які спрямовані на відновлення особистості з правослухняною поведінкою та запобігання вчиненню нових правопорушень як засудженою, так і іншими особами.

Призначене обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі із подальшим звільненням від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком є необхідним й достатнім для її виправлення, запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень в майбутньому та є домірним скоєному.

Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувалися, зокрема запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженню відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує, згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 369, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 цієї статті, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Речові докази:

- металевий смітник «МАЛЬБОРО», чорного кольору, який передано на відповідальне зберігання представнику потерпілого ОСОБА_5 залишити у розпорядженні останнього;

- оптичний носій інформації DVD-R диск, на якому міститься відеозапис з камери відеоспостереження, розміщеної біля входу до магазину «ФОРА», розташованого за адресою: Київська обл. Фастівський р-н., м. Боярка, вул. Маяковського, 2 - який зберігається в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченій.

Суддя ОСОБА_1