Справа № 215/355/22
1-в/215/29/24
У Х В А Л А

Іменем України

06 лютого 2024 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі, прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 в м.Кривому Розі, клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючого в ДУ Криворізька УВП №3, про вирішення питання пов`язаного з виконанням вироку,

ВСТАНОВИВ:

До Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_5 , в якому він просить привести вирок Дніпропетровського обласного суду від 14.11.2000, у відповідність з вимогами Кримінального кодексу України шляхом заміни незаконного покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк та звільнити його з місця ув`язнення у зв`язку з фактичним відбуттям строку покарання. В обґрунтування вимоги зазначає, що Закон України №1483 ІІІ «Про внесення змін до кримінального, кримінально процесуального, …. Кодексів України» яким було введено новий вид покарання у виді довічного позбавлення волі (ст.25-2 КК України в редакції 1960 року) який набув чинності 29.03.2000 року. Але такі зміни не були узгоджені із статтею 7-1КК України (1960 року), яка містила вичерпний перелік тяжких злочинів за відсутності правового визначення поняття «особливо тяжкі злочини». Тому вважає, при відсутності розмежувальних ознак між тяжкими та особливо тяжкими злочинами, визначена йому вироком суду міра покарання у виді довічного позбавлення волі за злочин який не було віднесено до особливо тяжкого злочину, замість максимальної міри покарання за тяжкі злочини у виді 15 років позбавлення волі, є незаконною.

Також засудженим подано додаткове клопотання, в якому просить привести вирок Дніпропетровського обласного суду від 14.11.2000, у відповідність з вимогами Кримінального кодексу України шляхом заміни незаконного покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк та звільнити його з місця ув`язнення у зв`язку з фактичним відбуттям строку покарання. В обґрунтування вказує, що він майже відбув 22 роки чотири місяці призначеного покарання, вважає, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини відпали обґрунтовані підстави для довічного позбавлення волі, так як це суперечить ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України, тому звернувся до суду з даним клопотанням в порядку ч.1, п.1 ч.2 ст.539 КПК України.

В судовому засіданні в режимі відео конференції засуджений ОСОБА_5 заявив відмову про проведення судового засідання в режимі відео конференції. Ухвалою суду, без виходу судді до нарадчої кімнати у задоволенні клопотанні щодо безпосередньої його присутності у залі судового засідання, відмовлено. Після чого засуджений ОСОБА_5 від своєї участі в судовому засіданні в режимі відео конференції відмовився.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 клопотання засудженого підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання за відсутності правових підстав для зміни призначенного покарання.

Згідно зі статтею 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати : …. інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Вироком судової колегії по кримінальним справам Дніпропетровського обласного суду від 14 листопада 2000 року ОСОБА_5 засуджено за сукупністю злочинів за ст. ст.93 п.п. «б», «г», «з», ст.17, ч.2, п.п. «б», «г», «з», 145 ч.1 КК України ( в редакції 1960 року) до довічного позбавлення волі. Ухвалою судової колегії в кримінальних справах Верховоного Суду України від 16 січня 2001 року, вказаний вирок залишено без змін.

Відповідно д статті 7-1 КК України ( в редакції 1960 року зі змінами) до тяжких злочинів визнаються перелічені в частині 2 цієї статті умисні діяння, що являють підвищену суспільну небезпеку: ... «Умисне вбивство» (статті 93, 94 і 96)… .

Статтею 23 КК України (в редакції 1960 року зі змінами) встановлено такий вид покарання як довічне позбавлення волі;

Такий вид покарання як довічне позбавлення волі, відповідно до статті 25-2 КК України ( в редакції 1960 року зі змінами) застосовується у випадках спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк.

Санкцією статті 93 КК України ( в редакції 1960 року зі змінами) передбачено такий вид покарання як позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, так і довічне позбавлення волі. Аналогічний вид покарання містить норма ст.115 ч.2 КК України ( в редакції 2001 року).

Враховуючи вищенаведене суд не вбачає будь яких сумнівів та протиріч під час виконання вироку суду за яким ОСОБА_5 було засуджено до довічного позбавлення волі, тому як на підставі Закону України №1483 -ІІІ від 22.02.2000 та інших, смертну кару як вид кримінального покарання було замінено довічним позбавленням волі, а оскільки ОСОБА_5 судом було обрано саме такий вид покарання як довічне позбавлення волі, тому відсутні правові підстави для застосування відносно ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

Також не підлягає задоволенню аналогічне клопотання ОСОБА_5 з відмінністю у зазначені в ньому інших правових підстав з огляду на наступне.

Статтею 51 КК України передбачені види покарань для осіб, визнаних винними у вчинені злочину, зокрема, позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі.

ОСОБА_5 засуджений до довічного позбавлення волі, і заміна судом такого виду покарання на певний строк, на момент звернення до суду була не передбачена розділом 8 КПК України, а можлива лише в порядку ч.2 ст.87 КК України, актом про помилування, що виходить за межі повноважень суду.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини у справах, на які посилається засуджений у клопотанні, зазначено що дійсно в Державі Україна не передбачено умовно дострокове звільнення для довічно засуджених, але є можливість для них клопотати про зменшення довічного позбавлення волі, шляхом президентського помилування. Тобто законодавством України яке діяло на момент звернення з зазначеним клопотанням до суду, встановлено процедуру заміни довічного позбавлення волі на певний строк, тому з огляду на вище зазначене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 , щодо встановлення строкового терміну відбування покарання в порядку виконання вироку.

Керуючись ст.ст.371, 372, 376, 392, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотань засудженого ОСОБА_5 , про приведення вироку Дніпропетровського обласного суду від 14.11.2000 у відповідність з вимогами КПК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: