КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 25 жовтня 2023 року апеляційну скаргу з уточненнями представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 серпня 2023 року,

за участі:

представника адвоката ОСОБА_6

власника майна

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , та накладено арешт на майно, вилучене 16.08.2023 під час проведення обшуку в автомобілі «VOLKSWAGEN JETTA» д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

- 53 536 (п`ятдесят три тисячі п`ятсот тридцять шість) доларів США;

- банківські картки ПУМБ: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 ;

- паперове пакування пошти № НОМЕР_15 ;

- коробка під мобільного телефону NOMI і1889,

- тримач для сім картки НОМЕР_16 ;

- номерні знаки НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , НОМЕР_19 .

Накладено арешт на майно, вилучене 16.08.2023 під час проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- сім картки НОМЕР_20 , НОМЕР_21 .

Не погоджуючись з таким рішенням, представник власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу з уточненнями, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно, вилучене 16.08.2023 під час проведення обшуку в автомобілі «VOLKSWAGEN JETTA» д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_5 .

Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що про існування оскаржуваного рішення стало відомо 06 вересня 2023 року під час ознайомлення із матеріалами провадження, апеляційну скаргу направлено поштовим зв`язком 11 вересня 2023 року.

Вважає оскаржуване рішення незаконним, через невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження та неповнотою судового розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що грошові кошти вилучено всупереч ухвалі слідчого судді, а розгляд клопотання відбувся без повідомлення власника майна.

Зауважує, що грошові кошти отримані в законний спосіб, зокрема є отриманими від здійснення підприємницької діяльності відповідно до відомостей Пенсійного фонду України. Зокрема, ОСОБА_5 працюючи у ТОВ «Сервісний Центр «Металург» у 2017 році отримав 32 579, 24 грн., у 2018 році - 131 405, 32 грн., у 2019 році - 174 244, 87 грн., у 2020 році - 248 809, 80 грн., у 2021 році - 235 558, 75 грн., а в 2022 році - 144 683, 46 грн., (всього 967 281, 44 грн.).

Крім того, протягом 2021-2023 років ОСОБА_5 продано ряд автомобілів на загальну суму 1 625 000 грн.

При цьому, сума коштів вилучених у автомобілі - 53 536 доларів США, згідно з курсом НБУ станом на 16.08.2023 р. складає 1 957 736, 56 грн., а доведений прибуток ОСОБА_5 за останні декілька років становить 2 592 281, 44 грн. Окрім того, на вилучення коштів дозвіл слідчим суддею не надавався.

В судове засідання прокурор не з`явився, 25 жовтня 2023 року на електронну пошту суду прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , надіслав заперечення на подану апеляційну скаргу, в яких він просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_9 , ухвалу слідчого судді залишити без змін, а розгляд скарги провести без участі прокурора.

Колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який просив задовольнити апеляційну скаргу в частині накладення арешту на майно, вилучене 16.08.2023 р. під час проведення обшуку в автомобілі «VOLKSWAGEN JETTA» д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_5 , вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені апелянтом доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 21 квітня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000666, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3,5 ст. 191, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 199 КК України.

З клопотання прокурора вбачається, що у даному кримінальному провадженні досліджуються обставини за яких посадові особи суб`єктів господарської діяльності діючи умисно, всупереч ст. 226 Податкового кодексу України від 02.12.2010 та Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251, організували виробництво тютюнових виробів з використання підроблених марок акцизного податку завдавши збиток державі у великих розмірах.

Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_5 організували діяльність кол-центру «МАКАРОШКА» для продажу оптових об`ємів тютюнових виробів без марок, а також з підробленими марками акцизного податку України та використовує інтернет сайт «ІНФОРМАЦІЯ_2», телеграм каналів, а також через месенджер Viber, за якими можливо замовити та придбати фальсифіковані тютюнові вироби за ціною яка у два - три менше ринкової ціни за виріб з аналогічною назвою.

16 серпня 2023 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 серпня 2023 року проведено обшук в автомобілі «VOLKSWAGEN JETTA» д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_5 , в ході якого виявлені предмети та грошові кошти в сумі 53 536 (п`ятдесят три тисячі п`ятсот тридцять шість) доларів США.

Крім того, 16 серпня 2023 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 серпня 2023 року проведено обшук в квартирі АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_5 в ході проведення якого виявлено мобільні телефони, в яких були наявні сім-картки.

Постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НПУ ОСОБА_15 від 17 серпня 2023 року виявлені під час обшуків грошові кошти та речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000666.

18 серпня 2023 року прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна вилучено за результатами проведення обшуку в автомобілі «VOLKSWAGEN JETTA» д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_5 , та за місцем проживання ОСОБА_5 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 серпня 2023 року клопотання задоволено.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000666 про накладення арешту на вказані грошові кошти та речі, які вилучено під час обшуків, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, є предметом кримінального правопорушення та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Колегія суддів частково погоджується з таким рішенням слідчого судді, з огляду на наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

При вирішенні даної апеляційної скарги, колегія суддів також враховує приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Така позиція узгоджується із частиною 5 статті 9 КПК України, відповідно до якої кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. Накладаючи арешт на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків. Перевіркою матеріалів справи, в тому числі долучених прокурором до клопотання та документів, наданих захисником, колегія суддів встановила, що зазначених вимог закону прокурор та слідчий суддя не дотрималися.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів і накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів, звертає увагу на кваліфікацію кримінального правопорушення, щодо якого триває досудове розслідування, враховує зміст об`єктивної сторони вказаного кримінального правопорушення та приходить до висновку, що вказані грошові кошти не можуть бути речовим доказом під час здійснення досудового розслідування за ч.ч. 3,5 ст. 191, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 199 КК України. В розумінні вимог ст. 98 КПК України вилучені грошові кошти не набуто кримінально протиправним шляхом та не отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а відтак не зберегли сліди чи інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У судовому засіданні апеляційної інстанції апелянт на підтвердження законності походження вилучених коштів послався на відомості Пенсійного фонду України відповідно до яких ОСОБА_5 працюючи у ТОВ «Сервісний Центр «Металург» у 2017 році отримав 32 579, 24 грн., у 2018 році - 131 405, 32 грн., у 2019 році - 174 244, 87 грн., у 2020 році - 248 809, 80 грн., у 2021 році - 235 558, 75 грн., а в 2022 році - 144 683, 46 грн., (всього 967 281, 44 грн.) (а.с. 127).

Крім того, протягом 2021-2023 років ОСОБА_5 продано автомобілі: AUDI A 6 за ціною 1 216 000 грн. (договір комісії № 8096/23/1/018016 від 16.08.2023 а.с. 135), MAN LE 8.180 за ціною 30 000 грн. (договір комісії № 4978/23/1/005827 від 21.08.2023 а.с. 128), FORD Focus за ціною 249 000 грн. (договір комісії від 2021 року № 4841/2021/2675707 а.с. 130), на загальну суму 1 625 000 грн.

При цьому, сума коштів вилучених у автомобілі - 53 536 доларів США, згідно з курсом НБУ станом на 16.08.2023 р. складає 1 957 736, 56 грн., а доведений прибуток ОСОБА_5 за останні декілька років становить 2 592 281, 44 грн.

На думку колегії суддів, наведені докази підтверджують законність джерел походження коштів, вилучених в автомобілі, яким користується ОСОБА_5 .

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 серпня 2023 року не надано дозволу на вилучення грошових коштів.

Колегія суддів вважає, щов силу положень ч.7 ст. 236 КПК України, вказані арештовані грошові кошти є тимчасово вилученим майном, які не відповідають критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та не є безпосередньо предметом кримінальних правопорушень, що розслідуються, а органом досудового розслідування зворотнього не доведено. Хоча в матеріалах і міститься постанова старшого слідчого в ОВС ГСУ НПУ ОСОБА_15 від 17 серпня 2023 року про визнання зазначених грошових коштів речовими доказами у кримінальному провадженні, однак з огляду на вказану постанову органу досудового розслідування таке визнання цього майна речовим доказом у кримінальному провадженні носить сугубо формальний характер, оскільки в ній як і в самому клопотанні прокурора про арешт грошових коштів, не приведено жодного обґрунтування, якому чи яким із критеріїв ч. 1 ст. 98 КПК України відповідає це майно.

Ні слідчий в клопотанні, ні слідчий суддя в порушення відповідно ст. ст.171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна грошових коштів для власника майна.

Відтак, прокурором не доведено в клопотанні існування правових підстав для накладення арешту на грошові кошти, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які вказано у його клопотанні, оскільки ним не надано доказів, що вилучені кошти відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Прокурор обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали не перевірено вказані обставини, які свідчать про відсутність правових підстав для накладення арешту на грошові кошти з метою збереження речових доказів, на яку посилається орган досудового розслідування.

На підставі викладених обставин, які свідчать про неповноту судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню в частині накладення арешту на 53 536 (п`ятдесят три тисячі п`ятсот тридцять шість) доларів США, а апеляційна скарга - частковому задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , про накладення арешту на грошові кошти у сумі 53 536 (п`ятдесят три тисячі п`ятсот тридцять шість) доларів США.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу з уточненнями представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 серпня 2023 року, - скасувати в частині накладення арешту на грошові кошти у сумі 53 536 (п`ятдесят три тисячі п`ятсот тридцять шість) доларів США та в цій частині постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , про накладення арешту на грошові кошти у сумі 53 536 (п`ятдесят три тисячі п`ятсот тридцять шість) доларів США.

У решті ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 серпня 2023 року в частині накладення арешту на:

-банківські картки ПУМБ: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 ;

- паперове пакування пошти № НОМЕР_15 ;

- коробка під мобільного телефону NOMI і1889;

- тримач для сім картки НОМЕР_16 ;

- номерні знаки НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , НОМЕР_19 ;

- сім картки НОМЕР_20 , НОМЕР_21 , - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_18

Єдиний унікальний № 757/36041/23-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_19

Провадження № 11сс/824/5946/2023 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК