КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/2601/23
Провадження № 1-кп/534/188/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 рокум. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000804 від 28.10.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Світлогірське Кобеляцького району, Полтавської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, працюючого ТОВ «Радон», одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 01.06.2010 Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у виді громадських робіт строком 80 годин;

- 15.04.2011 Кобеляцьким районним судом Полтавської області, за ч. 1 ст. 121, ч.2 ст. 185, ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком 6 років;

- 08.02.2012 Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч. 2, 3 ст. 185, ст. 70 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України приєднано 2 роки 6 місяців позбавлення волі за вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 15.04.2011 року остаточно засуджений до 6 років позбавлення волі;

- 25.06.2012 Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 393 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 71 КК України приєднано 6 місяців позбавлення волі за вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області за ч. 2, 3 ст. 185, ст. 70 ч. 1 КК України від 08.02.2012. Остаточно засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 05.01.2017 по відбуттю строку покарання;

-за ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

22 жовтня 2023 року близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні кімнати 201 будинку АДРЕСА_3 , на одному з диванів побачив телефон марки «Redmi 9A Aurora Green», котрий належить ОСОБА_5 , після цього в нього виник умисел направлений на заволодіння вказаним майном.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи таємно, повторно, в умовах воєнного стану, введеного на території України на підставі Закону України №2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон марки «Redmi 9A Aurora Green», вартістю 3320 гривень.

Після цього, ОСОБА_4 місце скоєння злочину покинув, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріального збитку на 3320 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю, при цьому не оспорював фактичних обставин та доказів по справі за фактом викрадення майна. Об`єм викраденого майна та його вартість не заперечував. Пояснив, що він дійсно вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення при обставинах викладених в обвинувальному акті. У скоєному щиро кається, просив його суворо не карати.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , думку прокурора, потерпілої, обвинуваченого, який пояснив, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи, в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів.

Суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів, що характеризують його особистість.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

З урахуванням викладеного та наданих в суді обвинуваченим показань, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні умисного кримінального правопорушення проти власності.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, вчинену в умовах воєнного стану.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого суд згідно ст. 67 КК україни, враховує рецедив злочинів.

Враховуючи всі обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, маючи на меті досягнення цілей, визначених ч.2 ст.50 КК України, суд вважає, що для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів необхідне призначення покарання в межах санкції ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків.

Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, який відверто визнав свою провину у вчинених правопорушення в повному обсязі, висловлює щирий жаль з приводу цього та засуджує свою поведінку, думку потерпілої, яка просила суворо не карати овбинуваченого, враховуючи, що метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засудженого (ч. 2 ст. 50 КК України), що дає суду підстави дійти висновку про можливість його виправлення без реального відбування покарання.

Тільки таке покарання, на думку суду, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та відповідатиме загальним засадам призначення покарання, його меті та принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання.

Підстав для застосування положень статей 69, 69-1 КК України суд не знаходить.

Цивільний позов, процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 370, 373,374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від цього покарання, якщо він протягом однорічного строку випробування не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього такі обов`язки:

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання

або роботи;

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення, а засудженим у той же строк з моменту його отримання.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя ОСОБА_1