Справа № 461/2575/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/605/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_11 ,

потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_9 захисника обвинуваченої ОСОБА_7 з доповненнями, адвоката ОСОБА_10 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_14 захисника обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 травня 2023 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,-

встановила:

вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 травня 2023 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115 та ч. 4 ст. 187 КК України та призначено йому покарання:

- за п.6 ч.2 ст.115 КК України - 13 (тринадцять) років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- за ч. 4 ст. 187 КК України - 10 (десять) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначено ОСОБА_6 остаточне покарання - у виді 14 років позбавлення волі, з конфіскацією майна.

ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначено їй покарання - 8 (вісім) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21.06.2022 року та вирок Бориславського міського суду Львівської області від 08.07.2022 - виконувати самостійно.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Запобіжний захід, до набрання вироком законної сили, залишено обвинуваченим попередній тримання під вартою.

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання, тобто з 26 січня 2022 року.

Згідно вироку, 23 січня 2022 року приблизно о 15 год 45 хв, ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення, достовірно знаючи, що ОСОБА_15 , має грошові заощадження, є жінкою похилою віку, у власному помешканні проживає сама, а тому у випадку погрози застосування до неї насильства не зможе чинити опору протиправним діям останніх, прийшли до будинку ОСОБА_15 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_6 шляхом застосування обману, як способу проникнення в житло, під приводом продажу бджолиного меду, зайшов у приміщення вищевказаного будинку.

В подальшому, продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, ОСОБА_6 , для залякування та подолання опору потерпілої, вчинив напад на ОСОБА_15 , висловив їй погрози застосування насильства небезпечного для життя і здоров`я останньої, заподіяв руками два-три удари по обличчю та зв`язавши обидві руки за допомогою паска з тканини знерухомив потерпілу, при цьому ОСОБА_15 сприймала дії останнього, як реальну погрозу застосування насильства небезпечного для її життя та здоров`я у випадку продовження спротиву, а ОСОБА_7 в цей час, отримала можливість вільно пересуватись по кімнатах житлового будинку і шукати грошові кошти та майнові цінності потерпілої.

Далі ОСОБА_6 , з метою убезпечити себе і ОСОБА_7 від викриття, усунути перешкоди для подальшого пошуку матеріальних цінностей та запобігти можливості потерпілої кликати на допомогу, усвідомлюючи, що для додаткового пошуку в квартирі потерпілої цінних речей та грошових коштів йому потрібний значний час, а ОСОБА_7 покинула приміщення будинку і не може продовжувати сприяти йому у вчиненні злочину, вчинив дії, які не охоплювались єдиним умислом із ОСОБА_7 , а саме, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, взяв у руки рушник розміром 205х942 мм і засунув його в ротову порожнину ОСОБА_15 та зав`язав вузол, після чого обмотав довкола шиї останньої светр жовтого кольору, зв`язавши його і таким чином перекрив потерпілій ОСОБА_15 доступ повітря до дихальних шляхів, чим спричинив смерть останньої, яка настала внаслідок обтураційної механічної асфіксії у вигляді гострої емфіземи легеневої тканини внаслідок перекриття просвіту носа та рота сторонніми предметами.

Внаслідок таких дій ОСОБА_6 , потерпілій ОСОБА_15 спричинено обтураційну механічну асфіксію у вигляді гострої емфіземи легеневої тканини та ознаками перекриття просвіту носа та рота у вигляді рваної рани на слизовій оболонці верхньої губи з крововиливами та саднами на слизовій оболонці нижньої губи із субкон`юнктивальними петехіальними крововиливами; закриту тупу травму шиї у вигляді синця на передній поверхні шиї у верхній третині, крововиливів в ділянці кореня язика, з повним поперечним переломом правого великого рогу під`язикової кістки із крововиливами в оточуючі м`які тканини, - які за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та призвели до смерті потерпілої, а також синці на чолі по серединній лінії, на тильній поверхні лівої кисті з переходом на променево-зап`ясний суглоб, на тильній поверхні нижньої третини лівого передпліччя, на тильній поверхні правої кисті, на зовнішньо-бічній поверхні нижньої третини правого передпліччя з переходом на внутрішньо-бічну поверхню променево-зап`ясного суглоба, на правому передпліччі у верхній третині по передній поверхні; садно на чолі по серединній лінії, - які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Після вказаних дій, ОСОБА_6 заволодів наступним майном ОСОБА_15 : грошовими коштами в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень; золотими сережками 585 проби у вигляді кленового листка вагою 2 грами, вартістю 3600 (три тисячі шістсот) гривень; золотим ланцюжком 585 проби довжиною 60 см, вагою 5 грам вартістю 9000 (дев`ять тисяч) гривень; золотим медальйоном овальної форми Матері Божої вагою 2 грами, вартістю 3600 (три тисячі шістсот) гривень; золотим перстнем - обручкою 585 проби вагою 2 грами, вартістю 3600 (три тисячі шістсот) гривень; золотими сережками 585 проби з вставленими по одному великому камінцю темно-червоного кольору, вагою 4 грами, вартістю 7200 (сім тисяч двісті) гривень; приймачем цифрового телебачення (тюнер) торговельної марки «Satcom» моделі «Т505», вартістю 182 (сто вісімдесят дві) гривень; мобільним телефоном торговельної марки «Nokia» моделі «1203-2», вартістю 195 грн. (сто дев`яносто п`ять) гривень, покинув місце вчинення злочину та використав спільно із ОСОБА_7 викрадені кошти на власні потреби. Загальна сума завданих збитків внаслідок викрадення особистих речей та грошових коштів ОСОБА_15 становить 24057 (двадцять чотири тисячі п`ятдесят сім) гривень.

Окрім цього, 23 січня 2022 року приблизно о 15 год 45 хв, ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення, достовірно знаючи, що ОСОБА_15 , має грошові заощадження, є жінкою похилою віку, у власному помешканні проживає сама, а тому у випадку погрози застосування до неї насильства не зможе чинити опору протиправним діям останніх, прийшли до будинку ОСОБА_15 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_6 шляхом застосування обману, як способу проникнення в житло, під приводом продажу бджолиного меду, зайшов у приміщення вищевказаного будинку.

В подальшому ОСОБА_6 , з метою убезпечити себе і ОСОБА_7 від викриття, усунути перешкоди для подальшого пошуку матеріальних цінностей та запобігти можливості потерпілої кликати на допомогу, усвідомлюючи, що для додаткового пошуку в квартирі потерпілої цінних речей та грошових коштів йому потрібний значний час, а ОСОБА_7 покинула приміщення будинку і не може продовжувати сприяти йому у вчиненні злочину, керуючись раптово виниклим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання та з корисливих мотивів, вчинив дії, які не охоплювались єдиним умислом із ОСОБА_7 , а саме взяв у руки рушник розміром 205х942 мм, засунув його в ротову порожнину ОСОБА_15 та зав`язав вузол, після чого обмотав довкола шиї останньої светр жовтого кольору, зв`язавши його і таким чином перекрив потерпілій ОСОБА_15 доступ повітря до дихальних шляхів, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді обтураційної механічної асфіксії у вигляді гострої емфіземи легеневої тканини та ознаками перекриття просвіту носа та рота у вигляді рваної рани на слизовій оболонці верхньої губи з крововиливами та саднами на слизовій оболонці нижньої губи із субкон`юнктивальними петехіальними крововиливами; закритої тупої травми шиї у вигляді синця на передній поверхні шиї у верхній третині, крововиливів в ділянці кореня язика, з повним поперечним переломом правого великого рогу під`язикової кістки із крововиливами в оточуючі м`які тканини, - які за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та призвели до смерті потерпілої.

Також, внаслідок дій ОСОБА_6 , потерпілій ОСОБА_15 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців на чолі по серединній лінії, на тильній поверхні лівої кисті з переходом на променево-зап`ясний суглоб, на тильній поверхні нижньої третини лівого передпліччя, на тильній поверхні правої кисті, на зовнішньо-бічній поверхні нижньої третини правого передпліччя з переходом на внутрішньо-бічну поверхню променево-зап`ясного суглоба, на правому передпліччі у верхній третині по передній поверхні; садно на чолі по серединній лінії, - які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення, ОСОБА_6 заволодів наступним майном ОСОБА_15 : грошовими коштами в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень; золотими сережками 585 проби у вигляді кленового листка вагою 2 грами, вартістю 3600 (три тисячі шістсот) гривень; золотим ланцюжком 585 проби довжиною 60 см, вагою 5 грам вартістю 9000 (дев`ять тисяч) гривень; золотим медальйоном овальної форми Матері Божої вагою 2 грами, вартістю 3600 (три тисячі шістсот) гривень; золотим перстнем - обручкою 585 проби вагою 2 грами, вартістю 3600 (три тисячі шістсот) гривень; золотими сережками 585 проби з вставленими по одному великому камінцю темно-червоного кольору, вагою 4 грами, вартістю 7200 (сім тисяч двісті) гривень; приймачем цифрового телебачення (тюнер) торговельної марки «Satcom» моделі «Т505», вартістю 182 (сто вісімдесят дві) гривень; мобільним телефоном торговельної марки «Nokia» моделі «1203-2», вартістю 195 грн. (сто дев`яносто п`ять) гривень, а всього на загальну суму 24057 (двадцять чотири тисячі п`ятдесят сім) гривень, покинув місце вчинення злочину та використав спільно із ОСОБА_7 викрадені кошти на власні потреби.

Загальна сума завданих збитків внаслідок викрадення особистих речей та грошових коштів ОСОБА_15 становить 24057 (двадцять чотири тисячі п`ятдесят сім) гривень.

Також, 23 січня 2022 року приблизно о 15 год 45 хв, ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення, достовірно знаючи, що ОСОБА_15 , має грошові заощадження, є жінкою похилою віку, у власному помешканні проживає сама, а тому у випадку погрози застосування до неї насильства не зможе чинити опору протиправним діям останніх, прийшли до будинку ОСОБА_15 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_6 шляхом застосування обману, як способу проникнення в житло, під приводом продажу бджолиного меду, зайшов у приміщення вищевказаного будинку.

В цей час ОСОБА_7 , реалізовуючи спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_15 , скориставшись тим, що ОСОБА_6 почав розмову з потерпілою, тим самим відволікаючи її, за попередньою домовленістю з ним зайшла у будинок та почала шукати грошові кошти і майнові цінності.

В подальшому, продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, ОСОБА_6 , для залякування та подолання опору потерпілої, вчинив напад на ОСОБА_15 , висловив їй погрози застосування насильства небезпечного для життя і здоров`я останньої, заподіяв руками два-три удари по обличчю та зв`язавши обидві руки за допомогою паска з тканини знерухомив потерпілу, при цьому ОСОБА_15 сприймала дії останнього, як реальну погрозу застосування насильства небезпечного для її життя та здоров`я у випадку продовження спротиву, а ОСОБА_7 в цей час, отримала можливість вільно пересуватись по кімнатах житлового будинку і шукати грошові кошти та майнові цінності потерпілої.

Внаслідок таких дій потерпілій ОСОБА_15 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синців на чолі по серединній лінії, на тильній поверхні лівої кисті з переходом на променево-зап`ясний суглоб, на тильній поверхні нижньої третини лівого передпліччя, на тильній поверхні правої кисті, на зовнішньо-бічній поверхні нижньої третини правого передпліччя з переходом на внутрішньо-бічну поверхню променево-зап`ясного суглоба, на правому передпліччі у верхній третині по передній поверхні; саден на чолі по серединній лінії, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Після того, як ОСОБА_6 , шляхом зв`язування та заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, подолав опір останньої, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, спрямованого на незаконне збагачення, обстежила приміщення будинку і заволоділа грошовими коштами в сумі 780 (сімсот вісімдесят) гривень та із викраденим майном покинула будинок потерпілої.

В подальшому ОСОБА_6 , з метою убезпечити себе і ОСОБА_7 від викриття, усунути перешкоди для подальшого пошуку матеріальних цінностей та запобігти можливості потерпілої кликати на допомогу, усвідомлюючи, що для додаткового пошуку в квартирі потерпілої цінних речей та грошових коштів йому потрібний значний час, вчинив дії, які не охоплювались єдиним умислом із ОСОБА_7 , а саме взяв у руки рушник розміром 205х942 мм, засунув його в ротову порожнину ОСОБА_15 та зав`язав вузол, після чого обмотав довкола шиї останньої светр жовтого кольору, зв`язавши його і таким чином перекрив потерпілій ОСОБА_15 доступ повітря до дихальних шляхів.

Після вказаних дій, ОСОБА_6 заволодів наступним майном ОСОБА_15 : грошовими коштами в сумі 4 (чотири тисячі) гривень; золотими сережками 585 проби у вигляді кленового листка вагою 2 грами, вартістю 3600 (три тисячі шістсот) гривень; золотим ланцюжком 585 проби довжиною 60 см, вагою 5 грам вартістю 9000 (дев`ять тисяч) гривень; золотим медальйоном овальної форми Матері Божої вагою 2 грами, вартістю 3600 (три тисячі шістсот) гривень; золотим перстнем - обручкою 585 проби вагою 2 грами, вартістю 3600 (три тисячі шістсот) гривень; золотими сережками 585 проби з вставленими по одному великому камінцю темно-червоного кольору, вагою 4 грами, вартістю 7200 (сім тисяч двісті) гривень; приймачем цифрового телебачення (тюнер) торговельної марки «Satcom» моделі «Т505», вартістю 182 (сто вісімдесят дві) гривень; мобільним телефоном торговельної марки «Nokia» моделі «1203-2», вартістю 195 грн. (сто дев`яносто п`ять) гривень, покинув місце вчинення злочину та використав спільно із ОСОБА_7 викрадені кошти на власні потреби.

Загальна сума завданих збитків внаслідок викрадення особистих речей та грошових коштів ОСОБА_15 становить 24057 (двадцять чотири тисячі п`ятдесят сім) гривень.

На вирок суду адвокат ОСОБА_9 захисник обвинуваченої ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просить скасувати вирок Дрогобицького міськрайонного суду від 09.05.2023 р. щодо засудження ОСОБА_7 за ч.3 ст. 187 КК України та вирішити питання про перекваліфікацію її діянь на ч.3 ст. 185 КК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що ОСОБА_7 не вчиняла кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 187 КК України за яке засуджена. Це вбачається навіть з тексту оскаржуваного вироку, витяг якого отримано з ЄРДСР, а не те, що з інших матеріалів кримінального провадження, які свідчать про таке ж.

Умислу на вчинення такого кримінального правопорушення, а саме на напад з метою заволодіння майном потерпілої, поєднаний з насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи яка зазначала такого нападу, або з погрозою застосування такого насильства у неї ніколи не було, і про протилежне не вбачається і з доказів наведених у вироку, а протилежні взагалі відсутні.

Проте що ОСОБА_7 не вчиняла розбою свідчить навіть те, що у тексті вироку відсутній висновок суду з цього приводу, хоча і стверджується, що, нібито її діяння за ч.3 ст. 187 КК кваліфіковані вірно.

Звертає увагу, що у діяннях іншого засудженого вбачається ексцес виконавця, що також підтверджується як обгрунтуванням наведеним у вироку, з посиланням на відповідні докази, так і фактичними обставинами.

Доказів того, що між засудженими був попередній зговір на вчинення саме розбою, а не відбувся ексцес виконавця не має, і таке спростовується показами засуджених і іншими матеріалами справи в їх сукупності, в т.ч. характером розвитку самих подій.

Підкреслює, що з наведеного вбачається, що був умисел на таємне заволодіння майном з таємним проникненням в будинок особи, майном в якої в кінцевому результаті заволоділи, а насильство щодо неї засуджений ОСОБА_6 почав вчиняти на власний розсуд, і вже після того як ОСОБА_7 вийшла з будинку, в чому і вбачається ексцес виконавця.

В доповненнях до апеляційної скарги вказує, що доказів, які б свідчили про умисел ОСОБА_7 на вчинення саме розбійного нападу тобто умислу вчинити відкритий напад на свою родичку ОСОБА_15 , з метою заволодіння її майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), чи застосуванням такого насильства, у справі немає. З цієї причини у вироку такі докази не наводяться.

На думку захисника, такого умислу у ОСОБА_7 самостійно чи за попередньою змовою у групі з ОСОБА_6 і суд не встановив, і про це взагалі не йдеться у формулюванні обвинувачення визнаного судом доведеним, яке викладається у вироку, в разі визнання особи винуватою.

Зазначає, що визнавши у вироку, що подія складалася з двох частин у якій в першій частині приймала участь разом з ОСОБА_6 також ОСОБА_7 , а в другій частині тільки ОСОБА_6 , у формулюванні обвинувачення визнаного судом доведеним, суд встановив що тільки ОСОБА_6 вчинив розбійний напад на ОСОБА_15 , а в першій частині подій умисел засуджених був спрямований лише «на незаконне збагачення», що не є ідентичним умислу на розбій тобто напад з метою відкритого заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства, а тим більше, що, як сторона обвинувачення, так і суд в подальшому посилаються на ексцес виконавця зі сторони ОСОБА_6 направлений саме на відкрите заволодіння майном ОСОБА_15 поєднаного з насильством для її життя та здоров`я, та визнається що такі дії ОСОБА_6 не охоплювались єдиним умислом з ОСОБА_7

На підтвердження того, що первинно у ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не було умислу на відкрите заволодіння майном ОСОБА_15 , суд знову ж таки стверджує у вироку, що засуджені мали первинний намір проникнути в житло потерпілої обманом, під видом продажу меду, що також підтверджує, що ніякого первинного умислу та зговору між засудженими на відкрите заволодіння майном потерпілої - родички ОСОБА_7 , не було.

Це ж підтвердили самі засуджені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і такі їхні покази узгоджуються з викладеними обставинами, доказами у справі, та не спростовано судом, зокрема щодо того, що ніякого умислу на відкрите заволодіння майном ОСОБА_15 у них первинно не було, а був тільки умисел на таємне викрадення такого, зокрема у засудженої ОСОБА_7 , після її таємного проникнення у будинок своєї родички, в час коли ОСОБА_6 вів з нею бесіду щодо продажі меду, щоб у такий спосіб відвернути її увагу та надати можливість ОСОБА_7 таємно проникнути у будинок та вийти з нього з викраденим у такий таємний спосіб і майном.

Захисник вважає, що умисел на відкрите заволодіння майном ОСОБА_15 виник самостійно у ОСОБА_6 не до початку, а вже в ході названих подій, коли ОСОБА_7 з частиною викраденого покинула будинок, що відповідно й кваліфіковано стосовно нього за ч. 4 ст. 187 та п. 6 ч.2 ст. 115 КК, що також викладено у вироку.

Підкреслює, що в діяннях ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення передбачений ч. 3 ст. 187 КК(відкрите викрадення чужого майна з застосуванням фізичного насильства яке необхідне для вчинення такого кримінального правопорушення, а наявний за ч. 3 ст. 185 КК (таємне викрадення 780 грн. з будинку ОСОБА_15 , на що й був спрямований умисел засудженої. При цьому, ОСОБА_7 вважала що робить це не помітно для ОСОБА_15 і відсутні дані які б свідчили про те, що ОСОБА_15 взагалі замітила її в будинку, а не те, як вона викрадала гроші, що якраз і свідчить про те що ОСОБА_7 викрала 780 грн. з будинку ОСОБА_16 таємно і такий злочин в її діяннях був закінчений оскільки з моменту залишення будинку мала можливість розпорядитися цими коштами.

На вирок суду адвокат ОСОБА_10 захисник обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просить змінити вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 9.05.2023 р., перекваліфікувавши дії обвинуваченого ОСОБА_6 з п.6 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК Україні, з ч. 4 ст. 187 КК України - на ч. 1 ст. 187 КК України, з призначенням мінімально можливого згідно закону покарання, враховуючи щире його каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що обвинувачений не вчиняв жодних дій, які б свідчили про умисел позбавити життя іншу людину. Дійсно обвинувачений ОСОБА_6 визнав вчинення ним ряду протиправних дій в будинку потерпілої, проте ці дії були вчиненні з метою по-перше, полегшити заволодіння майном, тобто щоб потерпіла не покликала на допомогу сусідів та щоб не викликала поліцію, а, по-друге, щоб мати можливість безперешкодно вийти з будинку. ОСОБА_6 розраховував, що з часом потерпіла зможе самостійно звільнитися.

Підкреслює, що у разі, якщо прокурор вважав, що був наявний умисел на вбивство, то він мав довести, який був мотив у обвинуваченого вбивати людину. Адже, заволодіти майном він міг і без вчинення вбивства. Наступне, прокурор мав також довести, в чому полягала мета, яку нібито хотів досягти обвинувачений, вбиваючи людину. Вважає, що немає логічного пояснення в чому був такий мотив та мета. Обвинувачений заволодів майном і спокійно вийшов з будинку, і нічого більшого він би не зміг досягти, умисно вбивши людину. І без вбивства він мав всі можливості привласнити майно потерпілої.

Згідно висновку експерта № 34/2022, експерт ОСОБА_17 : «Згідно судово-медичних даних динаміки трупних явищ з врахуванням причини смерті можна вважати, що смерть ОСОБА_15 настала за 42-48 год. до первинного огляду 25.01.2022 року, тобто близько 16:24 год. - 22:24 год. 23.01.2022 року». Тобто, смерть настала не відразу після події кримінального правопорушення, а за досить таки тривалий час, що свідчить про відсутність умислу на вбивство, адже, якщо такий умисел був би, то правопорушник робив би все, щоб смерть настала чим швидше, зокрема, якщо б його мотив був спрямований на уникнення відповідальності.

Щодо кваліфікації за ч. 4 ст. 187 КК України, зазначає наступне. Кваліфікація розбою, як такого, що поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, фактично призводить до інкримінування тяжких тілесних ушкоджень два рази, адже, такі дії повністю охоплюються ч. 2 ст. 115 КК України.

Вважає, що суд першої інстанції не визнавав обвинуваченого винуватим, а винним, тобто, без встановлення винуватості призначив покарання, що є грубим порушенням процесуального закону.

На думку апелянта, всупереч положенням ст.94 КПК вирок не містить аналізу кожного з досліджених доказів та результатів їх оцінки з точки зору належності та достовірності. Також у вироку відсутній будь-який аналіз сукупності доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку. У вироку суд фактично лише перелічив докази. А частина перелічених документів взагалі не є доказами, а процесуальними документами, які не несуть доказової інформації, проте суд на їх підставі, незрозуміло якими чином довів «винність» обвинуваченого.

Вважає, що суд безпідставно не врахував активне сприяння розкриттю злочину, яке мало місце та щире каяття у вчиненому. При цьому, враховуючи щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, визнання своєї вини, суд призначив ОСОБА_6 надто суворе покарання.

На вирок суду обвинувачена ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, просить оскаржуваний вирок скасувати, ухвалити новий вирок, перекваліфікувати її дії з ч.3 ст. 187 КК України на ч.3 ст. 185 КК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що з вироком не погоджується, оскільки умислу спрямованого на заволодіння чужим майном у неї не було, вона не домовлялась з ОСОБА_6 незаконно заволодіти майном потерпілої проникнувши в її житло. Визнає вину свого спонтанного рішення, таємно вчинила крадіжку та щиро в цьому розкаюється.

Наголошує, що суд першої інстанції при винесенні вироку не врахував стану її здоров`я, те що на її утриманні перебуває син ОСОБА_18 , 2016 р.н.

Підкреслює, що судом не було належним чином вивчено показів свідків, та всіх обставин даного кримінального провадження.

Вважає, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

На вирок суду адвокат ОСОБА_14 захисник обвинуваченої ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просить вирок Дрогобицького міськрайонного сулу від 09 травня 2023 року в частині кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.3 ст.187 КК України змінити - перекваліфікувати у кримінальному провадженні № 0000057 від 25.01.2022, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України дії ОСОБА_7 з ч.3 ст.187 КК України ( розбій) на ч.3 ст.185 КК України ( крадіжка з проникненням у житло). Обрати ОСОБА_7 міру покарання за ч.3 ст.185 КК України, в решті вирок залишити в силі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що твердження досудового розслідування описані у обвинувальному акті не відповідають дійсності, оскільки про вчинення розбою чи якихось насильницьких дій ОСОБА_7 та ОСОБА_19 спільно не домовлялись. Жодних доказів на це в ході судового засідання здобуто не було. Було встановлено ту обставину, що вони шляхом обману хотіли продати мед потерпілій, який перед цим купили у магазині.

Зазначає, що за обставинами даного кримінального провадження ОСОБА_7 не чула, щоб ОСОБА_19 погрожував у її присутності потерпілій ОСОБА_15 чи вчиняв по відношенню до неї насильницькі дії. Ці дії ОСОБА_19 вчинив виключно після цього як ОСОБА_7 покинула будинок потеплілої. Це було таємно від потерпілої. Це знайшло своє підтвердженнях у показах ОСОБА_20 поданих ним на суді, тобто у кожного з них був окремий умисел, а тому квіліфікація дій ОСОБА_7 за ч.3 ст.187 КК України є не вірною ( умисел був у неї спрямований на крадіжку майна, вона діяла таємно від потерпілої яка не бачила і не усвідомлювала дії ОСОБА_7 )

Вважає, що ОСОБА_7 активно сприяла розкриттю злочину. Крім цього, суд у вироку не врахував, що у неї на утриманні є малолітній син. А крадіжку на яку вона пішла - це збіг тяжких сімейних обставин у відповідності до ст.66 КК України.

Наголошує, що оскільки ОСОБА_7 вчиняла по відношенню до потерпілої ОСОБА_15 крадіжку з проникненням у житло і не була викрита потерпілою, покинула житло потерпілої, викрала 780 грн., не готувала знаряддя до вчинення злочину, її дії слід перекваліфікувати з ч.3 ст.187 КК України (розбій) на ч.3 ст.185 КК України ( крадіжка з проникненням у житло).

Заслухавши доповідача, виступ захисників та обвинувачених, які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора, представника потерпілих, потерпілих, які подані стороною захисту апеляційні скарги заперечили, дослідивши матеріали судового провадження, в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що у задоволенні поданих апеляційних скарг слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 дотримані.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України та вина обвинуваченої ОСОБА_21 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України доводиться належними та допустимими доказами, які були предметом дослідження в судовому засіданні в суді першої інстанції, а саме:

- показами потерпілої ОСОБА_12 , яка при допиті в судовому засіданні надала покази про те, що загибла доводилася тіткою для її матері. Обидва обвинувачені за 2-4 тижні раніше трагедії приходили та пропонували їй мед. В той страшний день вона не піднімала слухавку. Потерпіла направилась за місцем її проживання. Двері не були замкнені на ключ, зайшла і побачила, що на землі ноги виглядали з кімнати. Грудна лежала на животі, руки у неї були зв`язані, а також був туго зав`язаний рот. По хаті все було перевернуто. Останній раз спілкувалася із загиблою в неділю в обідню пору. Виявила тіло через день у вівторок. Грудна жила скромно на пенсію і субсидію. Ремонтів не робили. Мала декілька золотих виробів, кошти заощаджувала, свої пояснення підтримала в суді апеляційної інстанції;

- показами свідка ОСОБА_22 яка при допиті в судовому засіданні пояснила, що загибла була рідною маминою сестрою. Будучи пенсіонеркою, та сиділа вдома, а вона з сестрою їй допомагали. Грудна привикла жити сама, а тому вона неодноразово мала із нею розмову про те, щоб та не відчиняла двері стороннім. Останні рази телефонувала до загиблої в понеділок ввечері та у вівторок зранку, але абонент був поза зоною досяжності. Тоді подзвонила племінниці, щоб та зайшла і глянула. Коли остання пішла туди, то подзвонила їй, щоб викликала швидку на місце; і телефонувала своїй матері, щоб та викликала поліцію. Загибла щоденно носила тільки обручку та сережки, на свята могла одягнути золотий ланцюжок. Отримувала пенсію, була заощадлива;

- показами потерпілої ОСОБА_23 , яка при допиті в судовому засіданні надала покази про те, що в суботу вона повернулася з Німеччини. В понеділок пішла до магазину купити Грудній мобільний телефон. А у вівторок вранці подзвонила донька та повідомила, що тітку вбито. Тоді вона викликала поліцію. ОСОБА_24 працювала усе життя і звикла економити. Чи мала вона кошти і скільки саме - ніколи не питала. Носила загибла золоті сережки і обручку, деколи ланцюжок на шиї з медальйоном Матері ОСОБА_25 . Бачила в неї також і сережки з червоними камінцями. На видних місцях цінні речі у неї не валялись. Колись мала мобільний телефон, який роми обміняли у неї на дві ковдри; ще колись пропонували їй мед;

- показами свідка ОСОБА_26 який при допиті в судовому засіданні пояснив що жив із ОСОБА_27 на одній вулиці. В той день 23.01.2022 зустрів її із ОСОБА_28 і вони запропонували йому поїхати із ними в ОСОБА_29 . Із собою захопили ОСОБА_30 та вирушили на рейсовому автобусі Борислав-Трускавець-Стебник. Приїхали туди та стали біля магазину. ОСОБА_28 запропонував йому іти з ним, сказавши, що є робота. Але він відчув, що той кличе робити його щось протиправне і відмовився. Тоді ОСОБА_28 пішов сам, а через невеликий проміжок часу за ним пішла і ОСОБА_27 . Остання в руках не мала нічого, а в ОСОБА_28 на спині був невеликий ранець. Це все відбувалось після обіду. Їх обох не було близько пів години. Прийшла ОСОБА_27 , а ОСОБА_28 десь за годину після неї. У нього був стривожений вигляд і трусились руки. Він же викликав таксі, бо єдиний мав телефон, якого раніше свідок не помічав. Коли повернулись, випили пива, яке ОСОБА_31 ходив купляти на гроші, що їх дав ОСОБА_28 ;

- показами експерта ОСОБА_17 який при допиті в судовому засіданні пояснив суду, що повністю підтримує свій висновок. Роз`яснив, що поперечний перелом під`язикової кістки виникає при надмірній механічній дії(стисканні, розгинанні, при удушенні ділянки шиї руками тощо). Таке є тяжким тілесним ушкодженням відповідно до Правил їх визначення. Наслідки викликає гостру дихальну недостатність. При цьому людині критично бракне повітря і смерть може наступити навіть при не закритому роті. Отримання такої травми при падінні, в літературі не зустрічав. Більше того, у випадку з Грудною такого бути не могло, оскільки відсутні супутні ознаки - садна на шкірі;

- показами свідка ОСОБА_30 який при допиті в судовому засіданні пояснив суду, що того дня він і двоє обвинувачених вийшли з дому, по дорозі взяли ОСОБА_32 . ОСОБА_28 казав, що в рюкзаку має мед, але особисто його не бачив. Їхали продавати цей мед. ОСОБА_33 з ОСОБА_34 залишили його з ОСОБА_35 чекати біля автомобіля, а самі пішли кудись. Першою повернулась ОСОБА_33 , а потім і ОСОБА_36 . Коли повернувся, сказав що продав мед. Мав телефон при собі з кнопковим набором. Був на відміну від ОСОБА_37 наляканий, схвильований;

Крім цього, винуватість обвинувачених доводиться письмовими доказами оглянутими та дослідженими в судовому засіданні в суді першої інстанції, яким суд дав вірну оцінку.

Згідно з витягу з ЄРДР, підтверджено факт внесення відомостей в ЄРДР, що свідчить про проведення слідчих та процесуальних дій в межах кримінального провадження у відповідності до вимог КПК України.

Відповідно до рапорту помічника чергового, виклик на лінію 102 надійшов 25.01.2022 о 11:13 хвилин, що стало підставою для внесення відомостей в ЄРДР та подальшого проведення невідкладних слідчих дій.

Згідно протоколу обшуку від 25.01.2022 з додатками - в ході його проведення зафіксовано порушену обстановку в квартирі, виявлено та оглянуто труп ОСОБА_15 та вилучено ряд речових доказів: слід руки із зовнішньої поверхні шухляди серванту у кімнаті №4, слід долоні руки із зовнішньої поверхні дверей шафи у кімнаті №4, слід руки вилучений із поверхні дверей між кімнатами №1 та №4, слід руки вилучений із внутрішньої поверхні скла серванту у кімнаті №1, слід руки з поверхні дверей між кімнатами №1 та №2, слід руки з торця дверей між кімнатами №1 та №2, рушник вафельний зі слідами РБК вилучений з ніг трупа ОСОБА_15 , фрагмент СДП зі скопійованим слідом низу взуття з підлоги у кімнаті №4 та інші об`єкти зі слідами РБК, зафіксовано наявність штекерів на телевізорі за допомогою, яких підключається тв-тюнер.

Постановою про визнання предмета речовим доказом - вилучені речі визнано речовими доказами.

Відповідно до протоколу обшуку від 25.01.2022 з додатками, за адресою проживання ОСОБА_27 у м. Бориславі проведено обшук, в ході якого вилучено тв-тюнер, мобільні телефони та взуття.

Ухвалою слідчого судді від 26.01.2022 про легалізацію обшуку.

Ухвалою слідчого судді від 26.01.2022 про накладення арешту на майно.

Згідно протоколу огляду трупа від 26.01.2022 з додатками, зафіксовано тілесні ушкодження у потерпілої, а також вилучено светр світло-жовтого кольору та білий вафельний рушник на яких містяться плями із РБК, синій матерчатий пасок з рук, а також одяг потерпілої.

Висновком судово-медичного експерта № 34/2022 від 24.02.2022, встановлено, що смерть гр-ки ОСОБА_15 , 1942 р.н., настала від механічної асфіксії в результаті закриття органів дихання сторонніми предметами, про що свідчать судово-медичні дані: наявність в проекції рота та носа сторонніх предметів (зав`язаного светра), що перекриває їх просвіт, крововиливи в м`які тканини рота із субкон`юнктивальними петехіальними крововиливами, виражена емфізема легеневої тканини, виражене повнокрів`я внутрішніх органів; судово-гістологічні дані у вигляді гострої осередкової емфіземи в легенях, повнокрів`я судин венозного, мікроциркуляторного русла в головному мозку, печінці, нирках, легенях, серці, щитоподібній залозі, наднирковій залозі, селезінці, язиці, малокрів`я в спинному мозку, геморагії в м`яких оболонках головного мозку, спинному мозку. Згідно судово-медичних даних динаміки трупних явищ з врахуванням причини смерті можна вважати, що смерть ОСОБА_15 настала за 42-48 год до первинного огляду ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто близько 16:24 год - 22:24 год 23.01.2022 року. При судово-медичній експертизі трупа гр-ки ОСОБА_15 , 1942 р.н. виявлено тілесні ушкодження: обтураційна механічна асфіксія у вигляді гострої емфіземи легеневої тканини та ознаками перекриття просвіту рота носа та рота у вигляді рваної рани на слизовій оболонці верхньої губи з крововиливами та саднами на слизовій оболонці нижньої губи із субкон`юнктивальними петехіальними крововиливами; закрита тупа травма шиї у вигляді синця на передній поверхні шиї у верхній третині, крововиливів в ділянці кореня язика, з повним поперечним переломом правого великого рогу під`язикової кістки із крововиливами в оточуючі м`які тканини; синці на чолі по серединній лінії, на тильній поверхні лівої кисті з переходом на променево-зап`ясний суглоб, на тильній поверхні нижньої третини лівого передпліччя, на тильній поверхні правої кисті, на зовнішньо-бічній поверхні нижньої третини правого передпліччя з переходом на внутрішньо-бічну поверхню променево-зап`ясного суглоба, на правому передпліччі у верхній третині по передній поверхні; садно на чолі по серединній лінії. Тілесне ушкодження у вигляді обтураційної механічної асфіксії виникло при дії (тиск) тупого(их) предмета(ів), яким могла бути матерія светра, незадовго до моменту смерті (за судово-гістологічними даними), мають ознаки ТЯЖКОГО тілесного ушкодження і знаходяться в прямому причинному зв`язку із смертю. Тілесне ушкодження у вигляді закритої тупої травми шиї виникло при дії (тиск, удар) твердого (их) тупого (их) предмета(ів), незадовго до моменту смерті (за судово-гістологічними даними), мають ознаки ТЯЖКОГО тілесного ушкодження і сприяло настанню смерті. Тілесне ушкодження у вигляді синця з садном на чолі із крововиливом в м`які тканини голови виникло внаслідок взаємодії (удар) із твердим(и) тупим(и) предметом(ами), з достатньою для виникнення таких ушкоджень силою, в термін до 1 год до смерті (за судово-гістологічними даними), має ознаки ЛЕГКОГО тілесного ушкодження і не перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті.

Відповідно до висновку експерта № 24/2022-мк від 07.02.2022 (а.с.191-193) - виявлено повний поперечний переломом правого великого рогу під`язикової кістки, який утворився внаслідок перерозгинання правого великого рогу допереду та назовні;

Згідно висновку експерта № СЕ-19/114-22/1672-Д від 11.02.2022 - виявлено сліди пальців рук, з яких частина придатна і належить ОСОБА_7 та ОСОБА_15 , а інші сліди пальців які є придатні не належать: ОСОБА_38 , ОСОБА_26 , ОСОБА_6 . Сліди пальців рук ОСОБА_27 виявлені у 2-х із трьох кімнат. Натомість слідів рук ОСОБА_28 не виявлено.

Протоколом огляду речей від 07.05.2022, згідно якого проведено аналіз інформації вилученої в оператора мобільного зв`язку та встановлено, що між останнім з`єднанням потерпілої та викликом таксі обвинуваченими пройшло 2 години. Також встановлено, що в подальшому ОСОБА_28 активно використовував телефон потерпілої.

Дані докази узгоджуються між собою і підтверджують повністю фактичні обставини справи.

Формулювання обвинувачення має містити посилання на обставини, які у відповідності до положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, зокрема, це подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Як вбачається із змісту розділу «Формулювання обвинувачення», обставини, що входять до предмету доказування в повному обсязі викладені в обвинувальному акті щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , тобто встановлено всі обставини справи.

У постанові від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс-16, Верховний Суд України зазначив, що при здійсненні аналізу додержання вимог п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України необхідно дотримуватись правових позицій, викладених у міжнародних джерелах права. Так, у рішенні від 25 липня 2000 року у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що: «Обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів.

Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Виходячи із змісту вищевказаних рішень ВСУ та ЄСПЛ, з метою належного забезпечення права на захист, сторона обвинувачення повинна викласти формулювання обвинувачення таким чином, щоб воно відповідало правовій кваліфікації кримінального правопорушення.

Формулювання обвинувачення, в даному випадку, викладено так, як це дозволяє забезпечити належний ступінь інформування обвинуваченого для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що і вимагає ЄСПЛ в контексті забезпечення права на захист.

Дослідивши з дотриманням вимог закону вищеперелічені докази та інші докази зазначеного кримінального провадження з точки зору належності, допустимості та достовірності, а у сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинах, передбачених п.6 ч.2 ст. 115 та ч.4 ст. 187 КК України з яким погоджується і колегія суддів.

Також колегія суддів приймає до уваги, що у межах досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 фактично свою винуватість визнавав у повному обсязі, надавав пояснення зізнавального характеру, що за своїм змістом узгоджуються з встановленими слідством та судом обставинами вчинення кримінальних правопорушень та іншими доказами і ці обставини фактично не оспорюються захисником, який в своїй апеляційній скарзі не погоджується лише з юридичною кваліфікацією дій обвинуваченого. Разом з тим, ці його доводи, на перекоання колегії суддів, не є достатньо обґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, посилання захисника в апеляційній скарзі на відсутність умислу у ОСОБА_6 на вбивство потерпілої під час вчинення відносно останньої розбійного нападу, а у зв`язку із цим і на неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115 КК України колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.115 КК України, як учинене з корисливих мотивів умисне вбивство кваліфікується в разі, коли винний, позбавляючи життя потерпілого, бажав одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди. При цьому не має значення, чи одержав винний ту вигоду, яку бажав одержати внаслідок убивства, а також, коли виник корисливий мотив до початку чи під час вчинення цього злочину. У разі вчинення умисного вбивства під час розбійного нападу, дії винного кваліфікуються за п.6 ч.2 ст.115 КК України і статтею, якою передбачено відповідальність за злочинне заволодіння майном, тобто ч.4 ст.187 КК України.

Отже, колегія суддів вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковані як на досудовому слідстві так і судом першої інстанції за п.6 ч.2 ст.115 КК України та ч.4 ст.187 КК України, оскільки при перевірці матеріалів кримінального провадження та досліджених під час судового розгляду доказів було встановлено, що обвинувачений мав саме корисливий мотив вчинення злочину, що також підтверджується поясненнями самого обвинуваченого, які він давав як на досудовому слідстві так і під час розгляду провадження в суді першої інстанції та повністю узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні і з яких убачається, що ОСОБА_6 наносив удари ОСОБА_15 в голову та зв`язував їй за спиною руки. Як ствердив в суді апеляційної інстанції, розпочав ці дії, бо зрозумів що не зможе безперешкодно нишпорити в оселі та вийти з будинку непоміченим. Згідно висновку судово-медичного експерта № 34/2022 від 24.02.2022 - смерть ОСОБА_15 настала від механічної асфіксії в результаті закриття органів дихання сторонніми предметами близько 16:24 год - 22:24 год 23.01.2022 року.

Колегія суддів апеляційного суду, погоджується з висновком суду першої інстанції викладеним у вироку, що саме під час вчинення вчинення розбою у ОСОБА_6 виник умисел на вбивство потерпілої і мотивом позбавлення її життя було бажання обвинуваченого отримати матеріальні блага.

Водночас, судом першої інстанції обгрунтовано критично оцінено покази обвинуваченого з приводу того, що він не мав умислу заподіяти смерть потерпілій як такі, що спрямовані на уникнення відповідальності за скоєне, адже при вчиненні насильницьких дій у відношенні до особи жіночої статі похилого віку, що виявились у вкладанні в проекцію її рота сторонніх предметів, що перекривають дихання; зв`язування таких предметів позаду голови з явно надмірним зусиллям, що призводить до повного поперечного перелому правого великого рогу під`язикової кістки, ОСОБА_6 повинен був передбачити тяжкі наслідки своїх дій.

При цьому, вирішуючи питання про наявність або відсутність у обвинуваченого умислу на вбивство потерпілої, суд виходив з сукупності наведених обставин справи і бере до уваги ті з них, які свідчать про бажання та свідоме допущення ОСОБА_6 смерті потерпілої, при цьому враховано спосіб, знаряддя та засоби вчинення кримінального правопорушення, кількість, характер та локалізацію спричинених тілесних ушкоджень, поведінку обвинуваченого, яка передувала кримінальному правопорушенню, під час його вчинення та після цього. Зокрема, залишення потерпілої в стані що виключав її можливість самостійно звільнитись та забезпечити себе вчасною медичною допомогою, беручи до уваги й відібрання ним в ОСОБА_15 належного їй мобільного телефона.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані судом першої інстанції за п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України і підстави для перекваліфікації його дій на ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 121 КК України колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційних скаргах доводи обвинуваченою ОСОБА_7 та її захисниками про те, що кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.3 ст. 187 КК України є неправильною, і її дії слід кваліфікувати за ч.3 ст.185 КК України, є необґрунтованими.

Відповідно до ч.3 ст. 187 КК України відповідальність настає за розбій, поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище.

Згідно ч.3 ст. 185 КК України відповідальність настає за крадіжку, поєднану з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому.

Встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження ОСОБА_7 достеменно усвідомлювала, що ОСОБА_15 знаходиться в житлі, що її увагу відвертає ОСОБА_6 і тим самим полегшує вчинення нею злочину, а відповідно усуває перешкоду, яку б могла створити потерпіла. Тим не менш, проникла в житло і заволоділа чужим майном.

Про спільний умисел обвинувачених на заволодіння майном свідчать обставини: спільного прибуття на місце події ОСОБА_28 і ОСОБА_27 , надуманий привід для проникнення в житло та почерговий спосіб такого; час перебування в житлі, що дав можливість оглянути предмети домашньої обстановки в усіх кімнатах будинку.

Зазначений правовий висновок узгоджується з висновком Верховного Суду викладеного у постанові від 24.06.2016 року у справі № 324/335/17, де зазначено - якщо винний усвідомлює, що протиправне заволодіння майном відбувається відкрито (в присутності інших осіб), вжиття ним заходів для відвернення на короткий час уваги сторонніх осіб не свідчить про таємне заволодіння майном, оскільки такі дії спрямовані лише на полегшення вчинення злочину та усунення перешкод для заволодіння чужим майном.

При цьому, згідно висновку експерта № СЕ-19/114-22/1672-Д від 11.02.2022 - виявлено сліди пальців рук, з яких частина придатна і належить ОСОБА_7 та ОСОБА_15 , а інші сліди пальців які є придатні не належать: ОСОБА_38 , ОСОБА_26 , ОСОБА_6 . Сліди пальців рук ОСОБА_27 виявлені у 2-х із трьох кімнат. Натомість слідів рук ОСОБА_6 не виявлено, що теж спростовує доводи викладені в апеляційних скаргах про умисел ОСОБА_7 на таємне викрадення майна.

Таким чином, дії обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні розбою, тобто нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням в житло, правильно кваліфіковані під час досудового розслідування за ч. 3 ст. 187 КК України.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на позицію, Європейського суду з прав людини, який неодноразово вказував, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Покарання обвинуваченим призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості кримінальних правопорушень, даних про осіб обвинувачених та обтяжуючої покарання обставини, з належним мотивуванням. Призначене обвинуваченим покарання є необхідним і достатнім для їхнього виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів.

Таким чином, суд першої інстанції належно та повно оцінив і перевірив усі зібрані по справі докази. Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли скасування чи зміну вироку, колегією суддів не встановлено. Відтак вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і його слід залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 травня 2023 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 залишити без змін, апеляційні скарги адвоката ОСОБА_9 захисника обвинуваченої ОСОБА_7 з доповненнями, адвоката ОСОБА_10 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_14 захисника обвинуваченої ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4