У Х В А Л А

про особисте зобов`язання

03 листопада 2023 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, клопотання старшого слідчого, слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області майора поліції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу, особистого зобов`язання, стосовно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київська область, громадянина України, одруженого, на утриманні має неповнолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньою освітою, військовослужбовця військової служби по мобілізації, водія господарського відділення військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у кримінальному провадженні № 0003816, яке внесене до ЄРДР 07 серпня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України,

У С Т А Н О В И В:

згідно з клопотанням, слідчий ОСОБА_6 просив: застосувати особисте зобов`язання до підозрюваного ОСОБА_4 , поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та слідчого судді за першим викликом; не відлучатись за межі Білоцерківського району без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Подане клопотання мотивував тим, що ОСОБА_4 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Вона обґрунтовується зібраними на досудовому розслідуванні доказами.

На його думку, якщо не застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід, існує ризик того, що останній може переховуватися від суду, а також незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, тобто вчинити дії, про які зазначено у п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На його думку, про можливість переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду свідчить тяжкість покарання, його задовільний стан здоров`я та усвідомлення ОСОБА_4 можливості отримати реальний термін ув`язнення.

У свою чергу, про можливість впливу ОСОБА_4 на потерпілого ОСОБА_8 свідчить той факт, що вони є знайомими, а також те, що ОСОБА_4 має намір ухилитися від покарання та спотворити об`єктивну картину.

Вважав, що для забезпечення підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, запобіганню установленим ризикам, враховуючи дані про його особу, достатнім буде застосування до нього особистого зобов`язання.

У судовому засіданні, прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання слідчого ОСОБА_6 за обставин та підстав викладених у ньому.

У свою чергу, підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання, оскільки ризиків на які вказує прокурор немає, адже з серпня місяця було достаньо часу, щоб переховуватися від органу досудового розслідування, однак ОСОБА_4 з`являвся на усі слідчі (розшукові) дії, наразі перебуває на лікуванні.

Слідчий суддя проаналізувавши клопотання на відповідність вимогам КПК України, дійшла до таких висновків.

Частина перша статті 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

Отже, вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя спочатку має установити чи обґрунтована підозра, у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, потім, чи є достатні підстави вважати, що існує один з ризиків, передбачений у ч. 1 ст. 177 КПК України і на які указав слідчий чи прокурор, і, в останню чергу, чому більш м`які запобіжні заходи, будуть недостатніми для запобігання ризикам на які указав слідчий чи прокурор, та проаналізувати доводи, на предмет доведеності, чому до підозрюваного належить застосувати один, чи кілька обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Слідча суддя зазначає, що у пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, за заявою № 42310/04, зазначено, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Слідчим суддею установлено, що 31 жовтня 2023 року ОСОБА_4 вручене повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, яке кваліфіковане за ч. 2 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Фактичні обставини, вказаного кримінального правопорушення, викладені таким чином.

10 березня 2022 року солдат ОСОБА_4 мобілізований із оперативного резерву і відправлений ІНФОРМАЦІЯ_3 у військову частину НОМЕР_1 де призначений на посаду водія господарчого відділення.

Відповідно до наказу № 51 від 10 березня 2022 року зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 і поставлений на всі види забезпечення.

Зі змісту ст. 3 Конституції України вбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 4, 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань.

Згідно із затвердженим командиром військової частини НОМЕР_1 розпорядком дня, солдат ОСОБА_4 повинен був прибувати на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується по АДРЕСА_2 , о 08:00 год. 07 серпня 2023 року та заступити на чергування.

Досудовим розслідуванням установлено, що 06 серпня 2022 року, близько 23 години 39 хвилин, водій ОСОБА_4 , порушуючи вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - Правила дорожнього руху) «водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння», керуючи технічно справним автомобілем «Renault Megane» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Гетьмана Сагайдачного 49 в м. Біла Церква, Київської області, в порушення вимог п. 2.4 Правил Дорожнього руху відповідно до якого на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засобі відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю, проігнорувавши вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, продовжив рух в порушення вимог п.2.3. б), д) Правил дорожнього руху, відповідно до яких «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», «не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху цим засобом у дорозі», «не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху та, порушуючи вимоги пунктів 10.1 Правил дорожнього руху, згідно з яким «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху» та порушуючи вимоги пунктів 1.10 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «узбіччя це виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної часини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів, крім випадків, передбачених цими Правилами. Узбіччя може використовуватися для зупинки і стоянки транспортних засобів, руху пішоходів, мопедів, велосипедів (за відсутності тротуарів, пішохідних, велосипедних доріжок або у разі неможливості пересуватися по них), гужових возів (саней)», 12.1 Правил дорожнього руху, згідно із яким «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу, в результаті чого втратив керування над автомобілем «Renault Megane» реєстраційний номер НОМЕР_2 , змінив напрямок свого руху та допустив виїзд на праве, відносно напрямку його руху узбіччя, де відбулося подальше зіткнення автомобіля із електроопорою № 312.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Renault Megane» реєстраційний номер НОМЕР_2 , потерпілий ОСОБА_8 отримав тілесне ушкодження у вигляді перелому тіла 2-го шийного хребця, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які, згідно з пунктами 2.1.2 та 2.1.3 правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказ МОЗ № 6 від 17 січня 1995 року є небезпечними для життя.

Сукупність допущених водієм ОСОБА_4 порушень вимог п. 2.9 а), 2.4, 2.3 б), д), 10.1, 1.10, 12.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками, а саме отримання потерпілим ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень.

Слідчий суддя, дослідивши текст вказаної підозри, перевіривши матеріали надані на її підтвердження, заслухавши підозрюваного ОСОБА_4 який вину визнає, обставин зазначених у підозрі не оспорює, вважає доведеною її обґрунтованість.

Про це також свідчать: витяг з ЄРДР; рапорти помічника чергового ОСОБА_9 від 07 серпня 2023 року; рапорт лейтенанта поліції ОСОБА_10 від 06 серпня 2023 року; протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 06 серпня 2023 року; акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 394 від 07 серпня 2023 року, акт службового розслідування від 09 серпня 2023 року; пояснення ОСОБА_11 від 09 серпня 2023 року; пояснення ОСОБА_12 від 07 серпня 2023 року; витяг з наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 55 від 07 квітня 2023 року; витяг з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 07 серпня 2023 року № 165; протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 07 серпня 2023 року; висновок експерта № 321 від 10 серпня 2023 року; протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 від 06 серпня 2023 року; висновок експерта № 963/д від 11 вересня 2023 року; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 17 вересня 2023 року; протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 17 вересня 2023 року; висновок експерта від 26 вересня 2023 року № СЕ-19/111-23/42161-ІТ; висновок експерта від 25 жовтня 2023 року № СЕ-19/111-23/52132-ІТ.

У свою чергу, слідча суддя, на виконання п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, перевіривши, чи існують достатні підстави вважати, що існують ризики, на які вказав слідчий та прокурор, вважає доведеним, що у разі незастосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу дійсно існує ризик, передбачений п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні.

Такого висновку, слідча суддя дійшла, з огляду на суворість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 , відсутність у нього стримуючих факторів, відомі дані про його особу.

Отож, слідчий суддя вважає, що до підозрюваного ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Отже, слідчий суддя погоджується із прокурором ОСОБА_3 та слідчим, що попередити установлені ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи всі дані про особу підозрюваного, на підставі наявних матеріалів, враховуючи обставини, передбачені ст. 178 КПК України, можливо шляхом обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Слідчий суддя, вважає доведеним, що для досягнення задекларованої мети запобіжних заходів у ч. 1 ст. 177 КПК України, на підозрюваного ОСОБА_4 належить покласти обов`язки, передбачені у ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та слідчого судді за першим викликом; не відлучатись за межі Білоцерківського району без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Згідно з ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 КПК України, контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

Керуючись ст. 177, 178, 179, 194, 309-310 КПК України, слідча суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання старшого слідчого, слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області майора поліції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу, особистого зобов`язання, стосовно підозрюваного: ОСОБА_4 , - задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід - особисте зобов`язання, строком на два місяці.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, зобов`язати ОСОБА_4 :

1) прибувати до слідчого, прокурора та слідчого судді за першим викликом;

2) не відлучатись за межі Білоцерківського району без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Установити строк дії обов`язків покладених на ОСОБА_4 тривалістю 2 (два) місяці.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого, слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області майора поліції ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, безпосередньо до Київського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому КПК України.

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ірина ДУБАНОВСЬКА