Справа № 754/1041/24
У Х В А Л А

Іменем України

22 січня 2024 року м.Київ

Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , ознайомившись із клопотанням адвоката ОСОБА_2 , діючої в інтересах власника майна ОСОБА_3 , про скасування арешту за матеріалами кримінального провадження №0000159 за ст. 290 КК України,

В С Т А Н О В И В:

22.01.2023, до Деснянського районного суду міста Києва, звернулась адвокат ОСОБА_4 , яка діючі в інтересах власника майна ОСОБА_5 , просила скасувати арешт транспортного засобу марки Peugeot моделі 206 VIN: НОМЕР_1 , 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , вилучений за матеріалами кримінального провадження №0000159.

Ознайомившись з матеріалами звернення, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Порядок скасування арешту майна визначений статтею 174 Кримінального-процесуального кодексу України, якою встановлено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю, або частково.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Водночас, ані власник майна ОСОБА_3 , ані її представник - адвокат ОСОБА_2 , за змістом клопотання не зазначають відомості про накладення арешту, разом з тим вимагають його скасування. Навіть за відсутності інформації у власника, слідчий суддя позбавлений можливості за власної ініціативи її витребовувати, через недотримання заявником вимог ч.2 ст. 174 КПК України, які полягають у необхідності доведення, що в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Обґрунтування доводів заявника фактично зводиться до незгоди із вилученням транспортного засобу, що за своєю суттю скоріше є скаргою за дії (досудового слідства) дізнання. Слідчий суддя при розгляді заявлених вимог позбавлений можливості визначитись із правовим обґрунтуванням та процесуальною (слідчою) дією яка оскаржується заявником. Надання правової оцінки доводам звернення унеможливлюється відсутністю тверджень про порушення норм матеріального та процесуального права.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

Керуючись ст. ст. 167, 170, 174, 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за клопотанням ОСОБА_2 , діючої в інтересах власника майна ОСОБА_3 , про скасування арешту за матеріалами кримінального провадження №0000159 за ст. 290 КК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_6