КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/824/6835/2023 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.09.2023,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.09.2023 відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 23.05.2023.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що зміст заяви ОСОБА_6 , яка надійшла до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві з Державного бюро розслідувань від 23.05.2023 зареєстрована за вх. № 4565зкп про вчинення, на переконання заявника, кримінального правопорушення суддею касаційного адміністративного суду Верховного Суду ОСОБА_7 , не містить відомостей про конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, слідчий суддя дійшов висновку, про те, що доводи заявника є необґрунтованими, а викладені в заяві обставини не містять даних, які б достовірно свідчили про наявність події злочину в розумінні положень ст. 11 КК України, а тому підстав для задоволення скарги не вбачається.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 , посилаючись на грубі порушення судом першої інстанції процесуального законодавства, істотні порушення його прав і інтересів, та посилаючись на незаконність і невмотивованість ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.09.2023 просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції, надати окрему оцінку по вказаним у скарзі фактам істотного порушення слідчим суддею вимог, положень і приписів ст. 8 ч. 1, 19 ч. 2, 55 ч. 1, 68 ч. 1, 129 ч.ч. 1 та 2 п-ти 1 і 2 Конституції, ст. 6 п. 1 Конвенції, ст.ст. 1 ч. 1, 2 ч. 1, 7 ч. 1 п-ти 1-3, 8 ч. 1,9 ч.ч. 1, 5, 21 ч. 3 , 22 ч.ч. 1,2 ,6 , 56 ч. 3 п. 2, 318 ч. 2, 370 ч. 1, 412 ч.ч. 1, 2 п. 5 КПК,, ст.ст. 9 ч. 2, 56 ч. 7 п. 1 Закону України «Про судоустрій» та роз`яснень п. 2, 14 а.1 ППВСУ №11, п. 12 а.1 ППВСУ №13.

Крім того, в апеляційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.09.2023, у якому ОСОБА_6 зазначає, що оскаржувана ухвала ним була отримана по пошті 14.10.2023.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що слідчий суддя, грубо діючи всупереч процесуальних вимог і положень ст. ст. 1 ч. 1, 9 ч. 1 та ч. 2 ст. 318 КПК, під час проведення 04.09.2023 р. судового засідання по розгляду його скарги на бездіяльність ТУДБР, без з`ясування причини його неявки, як заявника, та ігнорування факту відсутності у суду відомостей про належне повідомлення його про проведення вказаного судового засідання, провів судове засідання та відмовив у задоволенні його скарги, чим незаконно позбавив його права прийняти участь у судовому засіданні по її розгляду, не створивши належних умов для реалізації ним своїх прав та відстоювання перед судом своїх інтересів, а відтак, проведене 04.09.2023 р. судове засідання не відповідало встановлене вищевказаними ст.7 ч.1 п-тами 1-3 та ст.22 ч.ч.1, 2 і 6 КПК загальним засадам кримінального провадження, його змісту, формі і принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності сторін перед законом і судом, доведеності перед судом своєї правової позиції та обстоювання своїх прав і законних інтересів, збереження об`єктивності та створення необхідним умов для реалізації сторонами провадження своїх прав і обов`язків, що вказує на порушення ст. ст. 8 ч.1, 129 ч.4.1 та 2 п-ти 1 і 2 Конституції, 8 ч.1, 21 ч.3, 56 4.3 п.2 та 412 ч.1 КПК, 9 ч.2 Закону про судоустрій та п-ти 2 і 14 а.1 ПІВСУ №11, п.12 а.1 ППВСУ №13.

Крім того, апелянт вказує, що зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що питання про причину його неявки в судове засідання слідчим суддею взагалі не з`ясовувалося та в тексті самої ухвали відсутні будь-які відомості про отримання ним повідомлення про проведення судового засідання. Окрім того, в оскаржуваній ухвалі не вказано мотиви, за яких було вирішено проводити судове засідання у його відсутність, без наявності відомостей про належне його повідомлення.

Також апелянт зазначає, що він був незаконно позбавлений районним судом свого права, як заявник, прийняти участь в судовому засіданні по розгляду своєї скарги, чим істотно були порушені мої права і інтереси, що відповідно до ст.412 ч.ч.1 і 2 п.5 КПК та п.12 а.3 ППВСУ №13 є правовими підставами для скасування оскаржуваної ухвали, що говорить про спотворення слідчим суддею самої сутності кримінального провадження, невідповідності його головним завданням, визначених ст.2 ч. 1 КПК - охорона прав та законних інтересів учасників кримінального провадження, чим також було порушено конституційні положення ст.55 ч.1 Конституції, за якою права громадянина захищаються судом, так як його права і інтереси, як заявника, по прийняттю участі в призначеному на 04.09.2023 р. судовому засідання по розгляду його скарги захищені районним судом не були, через що не було проведено всебічного, повного і об`єктивного з`ясування вказаних у скарзі фактів бездіяльності ТУ ДБР по невнесенню відомостей до ЄРДР за його заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, апелянт вказує, що істотне нехтування слідчим суддею вимог і положень КПК вказує на несправедливість його відмови у задоволенні скарги, чим було порушено вимоги ст.56 4.7 п.1 Закону "Про судоустрій", за якими суддя зобов`язаний справедливо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону та відповідно до другого і третього речень п.6 Постанови Пленуму з дотриманням засад судочинства, Верховного Суду України «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина» № 7 від 30.05.1997 р. суддя несе особисту відповідальність за якісний розгляд справ.

Апелянт зазначає, що слідчий суддя діяв в інтересах судді КАС Верховного суду ОСОБА_8 , про злочинні дії якого йшлося в його заяві про вчинення кримінального правопорушення, задля уникнення ним кримінальної відповідальності, чим і пояснюється не направлення йому будь-яких повідомлень про проведення судового засідання і не з`ясування під час його проведення причини його неявки. Тобто, це було зроблено задля прийняття прийнятного для судді ОСОБА_8 рішення, що викликає крайнє невдоволення і обурення. Вказаною ухвалою слідчий суддя створив небезпечний прецедент у майбутньому, коли громадяни, права і інтереси яких будуть порушуватися ТУ ДБР за схожих з вказаними у його скарзі обставинах, звернувшись до районного суду за захистом своїх порушених прав і інтересів, не отримають від нього справедливого рішення, що вказує на невиконання судом свого головного завдання.

Учасники судового провадження, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, будь-яких клопотань про відкладення не подавали. Враховуючи наведене та вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд проведено у відсутність осіб, які не з`явились.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Враховуючи, те, що оскаржувана ухвала слідчого судді, хоч і була постановлена з викликом сторін, проте, розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_6 , зі змістом вказаної ухвали останній ознайомився після отримання копії 14.10.2023 і 19.10.2023, направив до суду апеляційну скаргу, а тому зважаючи на те, що виготовлення обґрунтованої апеляційної скарги потребує ознайомлення зі змістом оскарженого рішення, а також враховуючи, що апеляційну скаргу було направлено в межах п`ятиденного строку після отримання копії ухвали, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження в даному випадку пропущений із поважних причин і підлягає поновленню.

Що стосується доводів апеляційної скарги по суті, то колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається зі скарги ОСОБА_6 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві з Державного бюро розслідувань надійшла його заява від 23.05.2023 зареєстрована за вх. № 4565зкп про вчинення кримінального правопорушення суддею касаційного адміністративного суду Верховного Суду ОСОБА_7 , однак уповноважені особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві не внесли відомості до ЄРДР у відповідності до вимог ст.214 КПК України.

У зв`язку з чим ОСОБА_6 таку бездіяльність оскаржив до слідчого судді, і в своїй скарзі просив зобов`язати уповноважену особу (слідчого) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення та розпочати досудове розслідування.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_6 , слідчий суддя виходив з того, що його заява від 23.05.2023не містить відомостей про конкретні обставини вчинення, як вважає заявник, кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України, тобто об`єктивних даних, які б дійсно свідчили про наявність події злочину, в розумінні положень ст. 11 КК України.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь - якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 5 ст. 214 КПК України передбачено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань, серед іншого, вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому відомості, які вказують на ознаки складу злочину, кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

На підставі п. 2 Розділу ІІ Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 298 від 30.06.2020, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Вищезазначені положення закону дають підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР і це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Таким чином, закон передбачає необхідність попереднього вивчення слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Що стосується професійної діяльності судді та прийнятих судових рішень, то відповідно до положень статей 126, 129 Конституції України, статті 48 Закону України Про судоустрій і статус суддів , суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

За висновками Пленуму Верховного Суду України у постанові №8 від 13 червня 2007 року Про незалежність судової влади, відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим законом порядком у справі не допускається.

Крім того, згідно з п.п. 66-68 Рекомендації СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, тлумачення закону, оцінювання фактів та доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для цивільної або дисциплінарної відповідальності, за винятком випадків злочинного наміру або грубої недбалості. Лише держава може домагатися цивільної відповідальності судді, подавши скаргу до суду у разі, коли цей суддя повинен був присудити компенсацію. Тлумачення закону, оцінювання фактів або доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 57 Висновку 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи про якість судових рішень, сутність окремих судових рішень контролюється насамперед шляхом процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та шляхом звернення до Європейського суду з прав людини.

Таким чином, можливе порушення суддею норм матеріального або процесуального права не може бути безумовною підставою для притягнення судді до кримінальної відповідальності та кваліфікуватись як кримінальне правопорушення.

Як слідує з матеріалів провадження, в заяві від 23.05.2023 ОСОБА_6 просив внести відомості в ЄРДР і розпочати кримінальне провадження, передбачене ч.2 ст. 367 КК України щодо судді касаційного адміністративного суду Верховного Суду ОСОБА_9 .

Однак, як вірно зазначив в ухвалі слідчий суддя, ОСОБА_6 в заяві не наведено відомостей про конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України, які б об`єктивно підтверджували реальність події злочину в розумінні положень ст. 11 КК України, а викладення даних, які стосуються суті постановлених суддею рішення, з якими не погодився ОСОБА_6 ,на переконання колегії суддів, дозволяє зробити висновок про відсутність правової підстави для виникнення обов`язку вчинити певні дії за такою заявою щодо початку досудового розслідування кримінального провадження відповідно до положень ст. 214 КПК України.

Отже, висновки слідчого судді про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 ґрунтуються на вимогах закону та підтверджуються матеріалами судового провадження, а тому доводи ОСОБА_6 в цій частині є неспроможними.

Що стосується посилань ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з розглядом скарги у його відсутність, то колегія суддів їх вважає безпідставними. Так, з матеріалів справи слідує, що Шевченківським районним судом м. Києва ОСОБА_6 , за адресою зазначеною ним у скарзі та на конверті, неодноразово повідомлялось про день, час та місце розгляду його скарги засобами поштового зв`язку, в тому числі з рекомендованим повідомленням, що підтверджується реєстром відправки рекомендованої пошти (а.с. 12) та трекінгом перевірки статусу відстеження (а.с.17), однак останній усвідомлюючи, що його скарга буде розглядатись у суді, жодного разу до поштового відділення для отримання повідомлення не з`явився, у зв`язку з чим повідомлення повертались до суду. При цьому, жодних інших засобів для зв`язку, окрім адреси проживання ОСОБА_6 зазначено не було. Отже, місцевий суд виконав усі можливі та необхідні дії для повідомлення ОСОБА_6 та дотримуючись розумних строків розгляду справи, обґрунтовано розцінив таку поведінку останнього, як не бажання брати участь у розгляді справи. При цьому, звертає на себе увагу те, що за зазначеною ОСОБА_6 адресою, останній засобами поштового зв`язку отримував всі рішення судів та повідомлення ДБР.

Будь - яких істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість постановленої слідчим суддею ухвали за скаргою ОСОБА_6 та підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

постановила:

Поновити ОСОБА_6 строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.09.2023.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.09.2023, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 23.05.2023 - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4