У Х В А Л А

Іменем України

27 грудня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду клопотання слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000547 від 03.10.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. ч. 2, 3, 4 ст. 191 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу СУ ГУНП у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_4 , про арешт майна.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим управлінням ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000547 від 03.10.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. ч. 2, 3, 4 ст. 191 КК України, в ході здійснення якого виникла необхідність в накладенні арешту на майно, а саме на автомобіль марки «RENAULT» моделі «MEGANЕ», державний номерний знак НОМЕР_1 синього кольору, який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, однак 18.10.2023 звернувся до суду із заявою про розгляд клопотання у його відсутність, у якій також зазначив, що вказане клопотання підтримує в повному обсязі.

Відповідно до частини другої статті 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З огляду на наведене, з метою забезпечення арешту майна, підозрювана не повідомлявлась про розгляд даного клопотання.

Відповідно до частини другої статті 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути клопотання у відсутність учасників процесу, відповідно до вимог частини першої статті 172 КПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії в судове засідання не з`явились, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною першою статті 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. (ч. 2 ст. 170 КПК)

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим управлінням ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000547 від 03.10.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. ч. 2, 3, 4 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 наказом начальника Управління освіти Могилів-Подільської міської ради (далі Управління освіти) від 26.06.2000 за № 52 з 01.07.2000 переведено з посади бухгалтера на посаду старшого економіста централізованої бухгалтерії Управління освіти Могилів-Подільської міської ради (, адреса: Вінницька область, м. Могилів-Подільський, вул. Полтавська, 23), яке є структурним підрозділом Могилів-Подільської міської ради, маючи статус юридичної особи.

Відповідно до п. п. 3.6, 3.20 Посадової інструкції, яку 01.09.2015 затверджено начальником Управління освіти, на старшого економіста ОСОБА_5 серед іншого покладені обов`язки щодо контролю законності, своєчасності і правильності оформлення документів, нарахування заробітної плати працівникам установ та закладів освіти.

Також, ОСОБА_6 наказом начальника Управління освіти Могилів-Подільської міської ради (далі Управління освіти) від 24.02.2003 за № 14-к з 01.03.2003 переведено з посади заступника головного бухгалтера на посаду головного бухгалтера централізованої бухгалтерії Управління освіти Могилів-Подільської міської ради (, адреса: Вінницька область, м. Могилів-Подільський, вул. Полтавська, 23), яке є структурним підрозділом Могилів-Подільської міської ради, маючи статус юридичної особи.

Відповідно до Положення про відділ централізованого бухгалтерського обліку управління освіти, затвердженого наказом начальника Управління освіти від 29.12.2010 № 216, централізовану бухгалтерію очолює головний бухгалтер, який відповідно до розподілу функціональних обов`язків, зокрема, організовує роботу з ведення бухгалтерського обліку та забезпечує виконання завдань, покладених на централізовану бухгалтерію, здійснює керівництво діяльністю централізованої бухгалтерії, забезпечує раціональний та ефективний розподіл посадових обов`язків між її працівниками з урахуванням вимог щодо забезпечення захисту інформації та запобігання зловживанням під час ведення бухгалтерського обліку, затверджує відомості по заробітній платі та має право другого підпису фінансових документів, проводить банківські операції, у тому числі в системі «Клієнт Інтернет Банк» тощо. Крім того, згідно з посадовою інструкцією головного бухгалтера, затвердженою начальником Управління освіти 01.09.2015, ОСОБА_6 серед іншого керує працівниками бухгалтерії управління освіти та розподіляє між ними посадові завдання, діє від імені відділу, представляє інтереси управління освіти у взаємовідносинах з іншими організаціями та органами влади.

Таким чином, ОСОБА_6 обіймала посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, тобто відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України була службовою особою.

ОСОБА_6 , зловживаючи своїм службовим становищем, протягом 2017-2021 років та січень-червень 2022 року, здійснила розтрату грошових коштів, призначених для виплати заробітної плати працівникам структурних підрозділів Управління освіти та підпорядкованих йому установ та закладів, за наступних обставин.

Так, протягом вказаного періоду, кожного місяця, старший економіст ОСОБА_5 , на яку серед іншого покладено обов`язки щодо контролю за нарахуванням заробітної плати працівникам установ та закладів, підпорядкованих Управлінню освіти, розробки зведеної відомості по заробітній платі, сприяючи головному бухгалтеру ОСОБА_6 у здійсненні розтрати зазначених грошових коштів, у своїй картці-довідці двічі на місяць здійснювала собі нарахування авансу та заробітної плати. Надалі при формуванні відомості про нарахування заробітної плати ОСОБА_5 безпідставно вносила недостовірні дані про нарахування собі заробітної плати до цієї відомості, де зазначала декілька сум, що не відповідають даним картці-довідці. Після цього ОСОБА_5 формувала зведену відомість про нарахування заробітної плати та надала її ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 , діючи умисно, достовірно знаючи про те, що у зведених відомостях по заробітній платі, яка підлягала виплаті ОСОБА_5 , вказано завищену суму, на підставі цих відомостей сформувала платіжні доручення, у яких вказала завищену суму при нарахуванні авансу та при нарахуванні заробітної плати, порівняно з вказаними у картках-довідках нарахуваннями. Ці платіжні доручення ОСОБА_6 подала до Управління державної казначейської служби України у Могилів-Подільському районі та м. Могилів-Подільському Вінницької області для перерахування коштів на відповідний рахунок АТ КБ «Приватбанк» та подальшої виплати заробітної плати працівникам структурних підрозділів та закладів Управління освіти.

З метою доведення свого наміру до завершення ОСОБА_6 надала ОСОБА_5 свій логін та пароль доступу до системи Інтернет-банкінгу «Клієнт Інтернет Банк». Після цього ОСОБА_5 , за допомогою робочого комп`ютеру, використовуючи систему банкінгу «Клієнт Інтернет Банк» від імені ОСОБА_6 , внесла до електронного платіжного доручення завищені дані про виплату собі ( ОСОБА_5 ) грошових коштів у якості авансу та заробітної плати на свій зарплатний картковий рахунок № НОМЕР_2 .

Зайво нарахованими грошовими коштами, що надійшли на картковий рахунок ОСОБА_5 , остання розпорядилася на власний розсуд.

Згідно акту ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності управління освіти Могилів- Подільської міської ради за період з 01.01.2017 по 28.02.2023 №03-30/03 від 21.06.2023, на картковий рахунок старшого економіста централізованої бухгалтерії ОСОБА_5 , головного бухгалтера ОСОБА_6 , протягом 2017-2021 років та січень-червень 2022 року, безпідставно перераховано заробітну плату понад обсяги, нараховані у картках довідках відповідного року та належним її виплати, за відсутності первинних документів, що підтверджують виконання ними робіт (за виключенням роботи, виконаної відповідно до своїх посадових обов`язків) на загальну суму 6193843,46 грн.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової економічної експертизи від 03.11.2023 за № 4680/23-21, акт ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності управління освіти Могилів-Подільської міської ради за період з 01.01.2017 по 28.02.2023 № 03-30/03 від 21.06.2023, в частині безпідставного перерахування заробітної плати старшому економісту ОСОБА_5 документально підтверджується у сумі 5847038,87 грн., у тому числі у 2017 році 967437,47 грн., у 2018 році 1112852,43 грн., у 2019 році 1075719,77 грн., у 2020 році 138498178 грн., у 2021 році 1061243,18 грн., у січні-червні 2022 році 244804,24 грн.

Діями ОСОБА_5 . Управлінню освіти Могилів-Подільської міської ради завдано майнову шкоду в загальному розмірі 5847038,87 грн.

Наведені обставини підтверджуються витягом з ЄРДР №0000547 від 03.10.2022, висновком експерта №4680/23-21від 03.11.2023.

30 листопада 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень:

- передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 191 КК України, тобто у пособництві у розтраті чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

- ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 191 КК України, тобто у пособництві у розтраті чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинено повторно.

- ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України, тобто у пособництві у розтраті чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинено повторно та в умовах воєнного стану.

З клопотання слідчого ОСОБА_3 слідує, що остання просить накласти арешт на майно, а саме на автомобіль марки «RENAULT» моделі «MEGANЕ», державний номерний знак НОМЕР_1 синього кольору, який належить підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи клопотання про арешт майна слідчий посилається на те, що наявні достатні підстави та розумні підозри вважати, що транспортний засіб є доказом злочину, одержаний внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, а відтак підлягає спеціальній конфіскації відповідно до статей 96-1, 96-2 КК України, а тому існує необхідність накладення на вищевказаний транспортний засіб арешту з метою запобігання його відчуження.

Відповідно до частини першої статті 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Отже, предметом спеціальної конфіскації можуть бути гроші, цінності та інше майно, в тому числі об`єкти нерухомого майна.

Частиною першою статті 96-2 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення;

3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Як зазначено вище, слідчий у клопотанні просить накласти арешт на на майно, а саме на автомобіль марки «RENAULT» моделі «MEGANЕ», державний номерний знак НОМЕР_1 синього кольору, який належить підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи викладене, транспортний засіб може підлягати спеціальній конфіскації, оскільки в кримінальному провадженні 30.11.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України, та є достатні підстави вважати, що вищевказаний транспортний засіб одержаний внаслідок вчинення вказаних кримінальних правопорушень.

Частиною другою статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 170-173, 309, 370 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на автомобіль марки «RENAULT», моделі «MEGANЕ», державний номерний знак НОМЕР_1 , синього кольору, який належить підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом заборони розпоряджатися (відчужувати) зазначеним майном, однак без позбавлення власника (користувача) права користування вказаним майном

Виконання та контроль за виконанням ухвали суду покласти на слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_3 .

Зобов`язати слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_3 повідомити заінтересованих осіб про накладання арешту на вищевказане майно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя