Справа № 333/6950/23
Єдиний унікальний номер 333/6950/23
Провадження № 1-кп/333/745/23
ВИРОК

Іменем України

20 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000216 від 09.06.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Красна Поляна, Великоновосілківського району, Донецької області, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, який не є особою щодо якого, згідно ст. 480 КПК України, передбачений особливий порядок кримінального провадження,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене і визнане судом доведеним

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент рф Володимир путін та інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст.2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 №36/103, від 16.12.1970 №2734 (XXV) від 21.12.1965 №2131 (XX), від 14.12.1974 №3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, та віддали відповідні накази на вторгнення підрозділів ЗС рф на територію України з метою її незаконного збройного захоплення та подальшої військової окупації.

24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжено відповідними Указами Президента України затверджених Верховною радою України, зокрема Указом Президента України від 26 липня 2023 року №451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України, яким строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год. 30 хв. 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Так, 24.02.2022 на виконання вищевказаних наказів військово-політичного керівництва рф, військовослужбовці зс рф, шляхом збройної агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України, в тому числі і м. Мелітополь Запорізької області, яке було захоплено 25.02.2022.

Відповідно до положень ч. 1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 (в редакції від 07.05.2022, далі за текстом - Закон №1207-V11), тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасова окупація російською федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав.

За державою Україна, територіальними громадами сіл, селищ, міст, розташованих на тимчасово окупованій території, органами державної влади, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами публічного права зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території.

Тимчасово окупованою територією, відповідно до п.7 ч. 1 ст.1-1 Закону №12,07-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Відтак, Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 (у редакції від 13.07.2023 №199) «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», територія Мелітопольської міської територіальної громади, Мелітопольського району Запорізької області внесена до вказаного переліку та з 25.02.2022 є тимчасово окупованою російською федерацією територією України.

Після остаточної військової окупації території Мелітопольського району Запорізької області, представниками збройних формувань російської федерації фактично було узурповано всі владні повноваження на тимчасово окупованій території громади шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, встановлення інституту військових комендатур, запровадження тотального контролю та жорсткого управління у всіх сферах життєдіяльності громади, фактичної ліквідації приватної власності, свободи слова, пересування та волевиявлення, а також шляхом повсякденного залякування населення, застосування фізичного і психологічного впливу до окремих категорій суспільства та верств населення, в тому числі шляхом незаконного позбавлення волі діючих представників органів державної влади України та місцевого самоврядування.

Продовжуючи встановлення тотального контролю та розповсюджуючи свою владу на захоплених військових шляхом територіях Мелітопольського району Запорізької області, представники збройних формувань рф, діючи за підтримки місцевих колаборантів, окупаційної адміністрації та інших лояльних до держави-агресора верств місцевого населення із числа діючих та колишніх співробітників правоохоронних органів України, створили на тимчасово окупованій території Запорізької області незаконний правоохоронний орган «Главное управление МВД в Запорожской области», на захопленій матеріально-технічній базі ГУ НП в Запорізькій області, наділивши його всіма необхідними владними повноваженнями, необхідними для здійснення поліцейського контролю місцевого населення.

В подальшому, приблизно у другій половині квітня 2022 року на захопленій матеріально-технічній базі відділу реагування патрульної поліції Мелітопольського РУП ГУ НП в Запорізькій області, розташованого за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, м. Мелітополь, вул. Олександра Невського, 14, представниками збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора було створено відповідний структурний підрозділ вказаного незаконного правоохоронного органу, а саме «патрульно-постовую службу Мелитопольского РУВД Главного управления МВД в Запорожской области».

Не пізніше третьої декади квітня 2022 року громадянин України ОСОБА_5 , перебуваючи на території м. Мелітополь, Мелітопольського району Запорізької області, яке з 25.02.2022 та на час складання повідомлення про підозру є тимчасово окупованою російською федерацією територією України, діючи умисно, із власних корисливих мотивів та з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями російської федерації, маючи проросійські погляди та критичне ставлення до діючої законної влади в Україні, достовірно усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, прийняв пропозицію невстановлених під час досудового розслідування осіб із числа представників збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора та добровільно зайняв посаду поліцейського патрульно-постової служби у незаконному правоохоронному органі, створеного на тимчасово окупованій території Запорізької області, а саме «Мелитопольского РУВД Главного управления МВД в Запорожской области», розташованого за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, м. Мелітополь, вул. Олександра Невського, 14.

В подальшому, ОСОБА_5 , перебуваючи на тимчасово окупованій території, діючи умисно, із власних корисливих мотивів, виконуючи свої функціональні обов`язки в інтересах окупаційної влади на займаній посаді поліцейського патрульно-постової служби незаконного правоохоронного органу «Мелитопольского РУВД Главною управления МВД в Запорожской области» здійснював в межах своїх службових повноважень патрулювання території громади у форменому одязі з іншими співробітниками незаконного правоохоронного органу та представниками збройних формувань рф до моменту звільнення з незаконного правоохоронного органу «Мелитопольского РУВД Главного управления МВД в Запорожской области», 01 липня 2022 року.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України добровільне заняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

Докази, які досліджені судом

Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Дослідивши під час судового розгляду докази надані стороною обвинувачення, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України підтверджується наступними дослідженими та перевіреними під час судового розгляду доказами, а саме:

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України визнав повністю та пояснив суду, що в березня 2022 року він з мамою приїхали з м. Маріуполя до м. Мелітополя, оскільки в м. Маріуполі тривали обстріли армією рф.

Так як не було грошей для існування, на прохання мами він 06.04.2022 написав заяву про вступ на службу патрульної поліції окупованої влади. Працював на займаній посаді до 01.07.2022. В його обов`язки входило патрулювання вулиць, стояв на блок постах. На той час в новостворену поліцію приймали всіх охочих. Йому видали газовий балончик, в кінці червня він отримав пістолет, однак він не вмів ним користуватися. Форму йому не видавали. Він в протиправних діях до громадян участі не приймав, але знав, що інші поліцейські застосовували фізичну до громадян, яких затримували. З начальством спілкувався через телеграм месенджер. Зарплату отримав в кінці червня перед звільненням в сумі 120000 рублів. Після отримання зарплати написав заяву на звільнення за власним бажанням. Приблизно десь в вересні місяці виїхав на підконтрольну території України.

Розкаюється у вчиненому злочині, співпрацював з органами СБУ.

Крім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 його вина у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, які зібрані в порядку, передбаченому процесуальним законом, а саме:

Фактичними даними, що містяться в таких джерелах доказів:

- даними протоколу обшуку від 26.06.2023, згідно яких, встановлено, що «слідчий провів обшук з метою виявлення майна в приватному будинку АДРЕСА_2 .

В ході проведення обшуку в будинку виявлено та вилучено:

- мобільний телефон Motorola, модель X1 2155-3, тип: МС3В3 з ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , із встановленою сім-картою оператору мобільного зв`язку НОМЕР_3 , який та лежить, та яким особисто користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- мобільний телефон Redmi 9А, модель M2006C3LG, з ІМЕІ1. НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , з серійним номером: НОМЕР_6 , із встановленою сім-картою оператору мобільного зв`язку НОМЕР_7 , який та лежить, та яким особисто користується ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- сім-карту оператору мобільного зв`язку білого кольору із написом: НОМЕР_8 , яка та лежить, та якою особисто користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи на тимчасово окупованій території;

- тримач для сім-карти оператору мобільного зв`язку білого кольору із написами « НОМЕР_9 », «PIN 000», «РUK НОМЕР_10 », «000095473-0», який належить ОСОБА_5 »

(т. 1 а.п. 115-122)

- в протоколі огляду від 27 червня 2023 року, згідно якого за участі спеціаліста, оглянуто мобільні телефони: Motorola, модель X1 2155-3 та Redmi 9А, модель M2006C3LG , які вилучені під час обшуку. В ході огляду оглянуто особистий профіль ОСОБА_5 в месенджарах.

(т. 1 а.п. 122-133)

- в протоколі за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних інформаційних систем від 10.11.2022, встановлено, що оглянуто зарплатні відомості «Главного управления МВД в Запорожской области» де зазначено, що ОСОБА_5 займав посаду поліцейського ППС та йому виплачено зарплату за травень-червень 2022.

(т. 1 а.п. 165-193)

- в протоколі огляду від 24 червня 2023 року, згідно якого за участі спеціаліста оглянуто DVD-диск з інформацією: аудіофайли, зображення, таблиці, текстові документи, які зафіксовані під час проведення негласної слідчої (розшуковоі) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем за ідентифікаційними ознаками: номер мобільного телефону НОМЕР_11 , який належить та яким користується громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який добровільно зайняв посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади окупаційної адміністрації держави-агресора, утворених на тимчасово окупованій території Запорізької області.

Після відкриття вище зазначеного файлу встановлено, що у ньому міститься таблиця, як зображено на знімку екрану, також вказаний фал, в частині, що стосується, роздруковано та долучено до даного протоколу в якості невід`ємного додатку. Вказаним файлом являється відомість заробітної плати за квітень 2022 року для співробітників незаконно створеного правоохоронного органу на тимчасово окупованій території Запорізької області - «Главного управлення МВД в Запорожской области». Серед іншого, під порядковим номером №42 зазначено посаду, прізвище ім`я по-батькові та суму грошового забезпечення в російських рублях: «Полицейский ППС ОСОБА_8 45 000,00».

(т. 1 а.п. 195-204)

- в протоколі огляду від 24 червня 2023 року, згідно якого за участі спеціаліста оглянуто мобільні телефони Motorola, модель X1 2155-3 та Redmi 9А, модель M2006C3LG де виявлено папку «Избранное», в якій за словами ОСОБА_5 він надсилав собі повідомлення в якості закладок, серед інших повідомлень, виявлено повідомлення, яке надіслано 02.09.2022 о 14 год, 22 хв., вказаним повідомленням являється два фото, яке ОСОБА_5 зробив перебуваючи в м. Мелітополь, Запорізької області, особисто на прохання місцевої дівчини з якою він спілкувався, а саме: ОСОБА_9 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , за словами ОСОБА_5 на вказаних фото зображено його службове посвідчення співробітника «ППС МВД города Мелитополь и Мелитопольского района», а саме, на фото зображено фотознімок ОСОБА_5 , з печаткою незаконного правоохоронного органу.

(т. 1 а.п. 217-238)

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками і фототаблицями до нього від 17.06.2023 встановлено, що 17.06.2023 слідчий 1-го відділення СВ УСБ України в Запорізькій області, в службовому приміщенні слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області, в присутності двох понятих, провів пред`явлення свідку ОСОБА_10 для впізнання фотознімків чотирьох осіб, в ході чого свідок впізнав особу на фотознімку під № 1 ( ОСОБА_5 ) як поліцейського який зупиняв його на блокпості для перевірки документів».

(т.1 а.п.239-242)

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками і фототаблицями до нього від 17.06.2023 встановлено, що 22.06.2023 слідчий 1-го відділення СВ УСБ України в Запорізькій області, в службовому приміщенні слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області, в присутності двох понятих, провів пред`явлення свідку ОСОБА_11 для впізнання фотознімків чотирьох осіб, в ході чого свідок впізнав особу на фотознімку під № 1 ( ОСОБА_5 ) як поліцейського якого він бачив в кінці травня 2022 та в середині червня 2022 в м. Мелітополі».

(т.1 а.п.243-246)

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками і фототаблицями до нього від 17.06.2023 встановлено, що 17.07.2023 слідчий 1-го відділення СВ УСБ України в Запорізькій області, в службовому приміщенні слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області, в присутності двох понятих, провів пред`явлення свідку ОСОБА_12 для впізнання фотознімків чотирьох осіб, в ході чого свідок впізнав особу на фотознімку під № 1 ( ОСОБА_5 ) як поліцейського якого вона бачила за тиждень до від`їзду в м. Мелітополі».

(т.1 а.п.247-250)

Крім того, під час судового розгляду було досліджено характеризуючі обвинуваченого ОСОБА_5 відомості, а також досліджені такі документи:

- витяг з ЄРДР у кримінальному провадженню №0000216 від 09.06.2023, який підтверджує факт внесення відомостей до ЄРДР та початок проведення досудового розслідування з відповідною правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 7 ст. 111-1 КК України. Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стали матеріали правоохоронних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень про те, що «громадянин України ОСОБА_5 протягом 2022 року добровільно зайняв посаду в незаконно утворених на ТОТ Мелітопольського району правоохоронних органів»

(т. 1 а.п. 48)

- постанова начальника слідчого відділу Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області від 09.06.2023 про створення групи слідчих для здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні;

(т. 1 а.п. 50)

- постанова Мелітопольської окуржної прокуратури ОСОБА_13 про зміну підслідності від 13.06.2023, згідно якої підслідність визначено за слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області.

(т. 1 а.п. 55-56 )

- постанова заступника керівника Запорізької обласної прокуратури від 14.06.2023 про зміну групи прокурорів у даному кримінальному провадженні;

(т. 1 а.п. 61-62)

- постанова про визнання речовими доказами від 27.06.2023 визнано речовими доказами: мобільний телефон Motorola, модель X1 2155-3, тип: МС3В3 з ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , із встановленою сім-картою оператору мобільного зв`язку НОМЕР_3 , який та лежить, та яким особисто користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; мобільний телефон Redmi 9А, модель M2006C3LG, з ІМЕІ1. НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , з серійним номером: НОМЕР_6 , із встановленою сім-картою оператору мобільного зв`язку НОМЕР_7 , який та лежить, та яким особисто користується ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; сім-карту оператору мобільного зв`язку білого кольору із написом: НОМЕР_8 , яка та лежить, та якою особисто користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи на тимчасово окупованій території; тримач для сім-карти оператору мобільного зв`язку білого кольору із написами « НОМЕР_9 », «PIN 000», «РUK 59807326», «000095473-0», який належить ОСОБА_5

(т. 1 а.п. 131-133)

- ухвала слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 22.06.2023, у кримінальному провадженні №0000212 від 01.02.2023, надано дозвіл на використання у кримінальному провадженні №0000216 від 09.06.2023 інформації, яка міститься у протоколі за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії: зняття інформації з електронних інформаційних систем № 59/14/993т від 10 листопада 2022 року та додатку до нього - DVD-R диску № 59/14/531т від 10 листопада 2022 року, а також процесуальних документах, на підставі яких отримана вказана інформація, а саме клопотанні слідчого №59/14/К-1499т від 31 жовтня 2022 року та ухвалі Запорізького апеляційного суду № 10/4437т від 02 листопада 2022 року, які містяться в матеріалах кримінального провадження №0000212 від 01 лютого 2023 року (отримані і складені під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000031 від 02 березня 2022 року).

(т. 1 а.п. 159-160)

- ухвала слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 15.06.2023, у кримінальному провадженні №0000216 від 09.06.2023, надано дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій пов`язаних із втручанням у приватне спілкування громадянина України й інших видів негласних слідчих (розшукових) дій у відношенні ОСОБА_14 ;

(т. 1 а.п. 205-206)

- ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.06.2023, якою застосовано відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою;

(т. 1 а.п.83-85)

- ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15.08.2023, якою накладено арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:212, тип об`єкта: земельна ділянка, кадастровий номер :07:001:0197, площа (га): 13,1223, розмір частки1/2.

(т. 1 а.п. 86-89 )

- ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.06.2023, якою надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 ;

(т. 1 а.п. 113-114)

- ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07.07.2023, якою накладено арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме:

- мобільний телефон Motorola, модель X1 2155-3, тип: МС3В3 з ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , із встановленою сім-картою оператору мобільного зв`язку НОМЕР_3 , який та лежить, та яким особисто користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- мобільний телефон Redmi 9А, модель M2006C3LG, з ІМЕІ1. НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , з серійним номером: НОМЕР_6 , із встановленою сім-картою оператору мобільного зв`язку НОМЕР_7 , який та лежить, та яким особисто користується ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- Сім-карту оператору мобільного зв`язку білого кольору із написом: НОМЕР_8 , яка та лежить, та якою особисто користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи на тимчасово окупованій території;

- тримач для сім-карти оператору мобільного зв`язку білого кольору із написами « НОМЕР_9 », «PIN 000», «РUK 59807326», «000095473-0», який належить ОСОБА_5

(т. 1 а.п. 134-136)

Оцінка суду

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011 р.) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірланд проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series А., заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями свідків, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Під час судового розгляду стороною захисту не ставилось питання щодо визнання будь-яких доказів сторони обвинувачення недостовірними чи недопустимими.

Враховуючи наведене, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, як добровільне заняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд

При призначенні покарання, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Відповідно до ст. 12 КК Украни за ступенем тяжкості вчиненого злочину, останній віднесено до категорії особливо тяжкого злочину.

Обставин, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченим, осуду своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розуміння наслідків своїх дій, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, про що зазначено стороною обвинувачення в ході судового розгляду, виходячи з поведінки обвинуваченого під час досудового розслідування, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних та обставин збройної агресії, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря нарколога психіатра не перебуває.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання, не встановлено.

Призначаючи покарання окремо суд враховує особу обвинуваченого, його спосіб життя та соціальне положення до вчинення правопорушення.

Так, обвинувачений знаходиться у віці 25 років. Є громадянином України. Має середньо-спеціальну освіту. Під час окупації м. Мелітополя військами рф, працював у незаконно створеному поліцейському формуванні на посаді «полицейского патрульно-постовой службы Мелитопольського РУВД Главного управления МВД в Запорожской области». Тобто займав посаду у незаконно створеному окупаційною владою на тимчасово окупаційній території міста Мелітополя правоохоронному органі. Не одружений, дітей не має. Проживає та зареєстрований в Донецька область, м. Маріуполь.

Обставини правопорушення показують, що під час окупації м. Мелітополя та Запорізької області збройними силами рф, громадяни України, замість того, щоб чинити опір або створювати засоби до боротьби та вигнання окупанта з території України, нажаль переходили на бік ворога та всіляко допомагали утвердженню влади іншої держави в Україні.

Треба розуміти, що будь-яка робота у владному органі іншої держави на території України, які створені незаконно російською федерацією, допомагають ворогу створювати такий порядок речей при якому здається, що всі дії рф є законними та правильним. Навіть мінімальна допомога діям російським окупантам, показує напрямок бажань людини втілювати у життя певні умови в реалізації політики іншої держави. Тобто золотої середини у таких діях бути не може. Влада у такому випадку не подільна, оскільки інша держава силою нав`язує власні погляди на життя, соціальний порядок, власний розвиток, позбавляючи власної ідентичність іншу націю. Насправді, такі дії політичної влади російської федерації є насильницьким захопленням території України, шляхом військової інтервенції, на фоні геноциду української нації та знищення української державності.

Такі свідомі дії обвинуваченого підривають не тільки незалежність України, як суверенної держави, однак і створюють передумови для вчинення аналогічних дій іншими несвідомими громадянами, які не мають власної волі та переконань, щодо існуючого стану речей.

Встановлено також, що ОСОБА_5 будучи поліцейським рф, виконував дії пов`язані із охороною громадського порядку та охороною певних об`єктів незаконно створених органів влади. Відомо також, що він не виконував активних поліцейських дій (розшуково-оперативних та інш.), не вчиняв затримання осіб та не проводив прямих заходів направлених на боротьбу проти української влади. Він не був також помічений у будь-яких діях направлених на катування українців, або у здачі ворогу свідомих українців, які за своїм духом були патріотами України і всіляко допомагали поверненню української влади у місто.

В теперішній час ОСОБА_5 , повідомлено прокурором в судовому засіданні, всіляко співпрацює з досудовим розслідування на викриття інших зрадників та колаборантів, і бажає продовжити таку корисну роботу в майбутньому.

Злочин передбачений ч. 7 ст. 111-1 КК має дуже сувору санкцію, яка є наслідком захисту від порушення суспільних відносин у сфері основ національної безпеки. Відповідно, призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує всі викладені вище фактори, які очевидно впливають в тому числі на пом`якшення покарання.

Так суд враховує молодий вік обвинуваченого. Під час виконання незаконних завдань у незаконно створеному правоохоронному органі рф не переходив межу зла (якщо така існує з точки зору середньої людини), щоб мало свій вираз у спричиненні безпосередньої шкоди іншим громадянам України, під час окупації. Займався лише, як зазначено вище охороною певних об`єктів. Співпрацює з правоохоронними органами України, що показує про зміну мислення особи, яка направлена на звільнення від думок пов`язаних із можливістю допомоги ворогу. Відповідно суд вважає, що є всі підстави для призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК, тобто більш м`якого ніж передбачено у санкції статті.

Таким чином, суд вважає, що до обвинуваченого необхідно застосувати покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з позбавленням права працювати у правоохоронних органах та державних органах влади строком на 15 років, з конфіскацією особистого майна.

Незважаючи на встановлені обставини, що пом`якшують покарання, підстав для звільнення з під варти обвинуваченого та призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі не має. Вказане покарання суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Приймаючи рішення про призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна, суд враховує, що вказане додаткове покарання є обов`язковим у санкції вказаної статті.

Також, суд при прийняття рішення враховує правові висновки, викладені у постанові колегії Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22.05.2018 року по справі №753/18479/16-к (провадження №51-520км18) та постанові колегії Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21.06.2022 року по справі №171/869/21 (провадження №51-838км22) в частині можливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, в тому числі і до осіб, які на час вчинення зазначеного кримінального правопорушення не займали офіційно певні посади та не займалися офіційно певною діяльністю, з огляду на положення, передбачені ст. 55 КК України.

З вказаних правових висновків вбачається, що не є перешкодою для призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та обставина, що обвинувачений на момент ухвалення вироку не працює на певній посаді та не проводить діяльність, з використанням можливостей якої (яких) він вчинив кримінальне правопорушення.

В даному випадку суд вважає, що буде справедливим та співмірним покарання особі, яка визнана винуватою у здійсненні колабораційної діяльності, яке унеможливить певний період часу у майбутньому бути представником державної влади в Україні.

Призначення вказаного покарання, також буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, тяжкості скоєного, обставинам кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, а також не тільки меті покарання передбаченого ст. 50 КК, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.

Також згідно ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого і що згідно ч. 2 ст. 52 КК України, конфіскація майна відноситься до додаткових видів покарання.

Суд приходить до висновку, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Враховуючи, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.06.2023 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, то вказаний запобіжний захід до набрання вироком законної сили слід залишити незмінним.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15.08.2023 на майно, яке належать ОСОБА_5 з огляду на призначення йому додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, слід залишити незмінним до приведення вироку до виконання в частині конфіскації всього належного йому майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 слід обраховувати з моменту його фактичного затримання 27.06.2023 15 год.00хв.

Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 323,369-376,615 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з позбавленням права працювати у правоохоронних органах та державних органах влади строком на 15 років, з конфіскацією всього належного йому майна.

Обраний запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити незмінним.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання 27.06.2023 15 год.00хв.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15.08.2023 на майно, яке на праві власності належить ОСОБА_5 , а саме: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:212, тип об`єкта: земельна ділянка, кадастровий номер :07:001:0197, площа (га): 13,1223, розмір частки1/2 залишити незмінним до фактичного виконання вироку в частині конфіскації всього належного йому майна на користь держави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07.07.2023 на майно, яке на праві власності належить ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон Motorola, модель X1 2155-3, тип: МС3В3 з ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , із встановленою сім-картою оператору мобільного зв`язку НОМЕР_3 ; мобільний телефон Redmi 9А, модель M2006C3LG, з ІМЕІ1. НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , з серійним номером: НОМЕР_6 , із встановленою сім-картою оператору мобільного зв`язку НОМЕР_7 ; сім-карту оператору мобільного зв`язку білого кольору із написом: НОМЕР_8 ; тримач для сім-карти оператору мобільного зв`язку білого кольору із написами « НОМЕР_9 », «PIN 000», «РUK НОМЕР_10 », «000095473-0» скасувати.

Речові докази:

- мобільний телефон Motorola, модель X1 2155-3, тип: МС3В3 з ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , із встановленою сім-картою оператору мобільного зв`язку НОМЕР_3 , який та лежить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; мобільний телефон Redmi 9А, модель M2006C3LG, з ІМЕІ1. НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , з серійним номером: НОМЕР_6 , із встановленою сім-картою оператору мобільного зв`язку НОМЕР_7 , який та лежить ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; сім-карту оператору мобільного зв`язку білого кольору із написом: НОМЕР_8 , яка та лежить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; тримач для сім-карти оператору мобільного зв`язку білого кольору із написами « НОМЕР_9 », «PIN 000», «РUK 59807326», «000095473-0», який належить ОСОБА_5 знищити.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим, які перебувають під вартою, в той же строк з моменту вручення вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку, ознайомитись із журналом судового засідання та подати до нього письмові зауваження.

Головуючий суддя ОСОБА_1