У Х В А Л А

Справа № 149/2382/23

Провадження №1-кп/149/162/23

15.11.2023 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про внесення відомостей до ЄРДР по його заяві про застосування до нього насильства, а також клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, заявлене у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 надав заяву про внесення відомостей до ЄРДР щодо застосування до нього фізичного насильства, а також клопотання про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. Вказане мотивував тим, що ризик його впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні вже відсутній, оскільки свідки допитані. Також він має постійне місце проживання у м. Хмільник.

Захисник у вирішенні питання по заяві обвинуваченого поклався на розсуд суду, підтримав клопотання про зміну запобіжного заходу.

Прокурор заперечив проти зміни обвинуваченому запобіжного заходу, зазначивши, що існує ризик переховування від суду, окрім того, обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, доходу, а також постійного місця проживання.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 19.09.2023, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного суду від 09.10.2023, обвинуваченому продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 17.11.2023 року.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Суд, вислухавши доводи сторони захисту, дослідивши наявні у справі матеріали враховує, що ризики визначені у п. 1, п. 3, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 не одружений, зареєстрував місце проживання у м. Вінниця, проте повідомив, що фактично проживав у м. Хмільник близько 7 місяців, однак не зміг точно назвати адресу та період проживання, у травні 2023 був призваний на військову службу, яку 23.05.2023 самовільно залишив, про що внесені відомості до ЄРДР, за місцем проходження служби характеризується посередньо, постійного джерела доходу немає. Зазначене свідчить про його слабкі соціальні зв`язки та наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, переховування від суду.

Суд дійсно допитав у судовому засіданні двох свідків, проте не допитав потерпілого, який є особою з інвалідністю. Зазначене не виключає ризику впливу обвинуваченого на потерпілого.

При вирішенні даного клопотання суд враховує також наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні особою кримінального правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Стосовно заяви обвинуваченого про внесення відомостей до ЄРДР по його заяві про застосування до нього насильства під час його затримання, суд враховує наступне.

Згідно з ч. 6 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Зважаючи те, що обвинувачений був затриманий 17.06.2023, а з заявою про застосування до нього насильства звернувся лише 16.10.2023, наразі відсутні підстави для забезпечення невідкладного проведення його судово-медичного обстеження, як і не названо підстав для вжиття необхідних заходів для забезпечення його безпеки.

Верховний Суд в своїй постанові від 06 листопада 2018 року у справі № 567/513/16 дійшов наступного висновку: виходячи із положень статті 3 Конвенції, за обставин, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, а саме застосування недозволених методів під час проведення слідства та дізнання, у поєднанні із загальним обов`язком держави за статтею 1 Конвенції, слід провести ефективне офіційне розслідування. Це означає, що таке розслідування повинно бути ретельним, а органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (правова позиція ЄСПЛ, викладена в рішеннях у справах «Яременко проти України» (п. 57 рішення від 12 червня 2008 року, «Вергельський проти України» (п. 97 рішення від 12 березня 2009 року), «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21 квітня 2011року).

Як визначив Європейський суд з прав людини у справі «Вергельський проти України» (п. 97 рішення від 12 березня 2009 року) та у справі «Яременко проти України» (п. 57 рішення від 12 червня 2008 року), в тих справах, коли особа висуває небезпідставну скаргу про те, що вона була піддана поганому поводженню зі сторони суб`єктів владних повноважень в порушення ст. 3 Конвенції, це положення, якщо його тлумачити у світлі загального обов`язку держави відповідно до ст. 1 Конвенції, вимагає за своїм змістом, щоб було проведено ефективне офіційне розслідування.

Таким чином, Верховний Суд наголосив, що суд повинен забезпечити проведення відповідної перевірки заяви особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, в установлений законом спосіб.

Виходячи з наведеного та за наявності загальних обов`язків судді щодо захисту прав людини (ст. 206 КПК України), дотримуючись положень ч. 6 ст. 9 КПК України та закріпленого ст. 8 КПК України принципу верховенства права, з урахуванням практики Верховного Суду, суд вважає за необхідне відреагувати на заяву обвинуваченого ОСОБА_4 з метою дослідження вказаних ним фактів, дотримання правоохоронними органами прав останнього, та доручити Територіальному управлінню ДБР, розташованому у м. Хмельницький, провести перевірку зазначених обвинуваченим обставин.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 178, 206, 331 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити повністю.

Клопотання обвинуваченого задовольнити.

Доручити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Хмельницький, з дотриманням вимог ст. 214 КПК України, провести перевірку повідомлених обвинуваченим ОСОБА_4 фактів щодо застосування до нього працівниками правоохоронних органів фізичного та психологічного насильства під час його затримання у кримінальному провадженні № 0000354 від 16.06.2023.

Копію прийнятого органом досудового розслідування процесуального рішення направити до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області.

Копію ухвали направити до ТУ ДБР у м. Хмельницький - для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення проти такої ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя Ігор ОЛІЙНИК