ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 641/923/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/1742/23 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч4 ст.185 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю обвинуваченої ОСОБА_7 , яка взяла захист своїх інтересів на себе, без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме - представника потерпілого ОСОБА_8 , належним чином повідомленого про розгляд справи0 від якого надійшла заява про розгляд справи без нього, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 10 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку смт. Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області, з середньою освітою, офіційно не працевлаштовану, заміжню, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , яка засуджена вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.03.2023 року за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України та звільнена від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки, -

визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.03.2023 року, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного за даним вироком покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки та покладенням обов`язків відповідно до п.1,2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Вироком встановлено, що 09.12.2022 року о 16-16 год. ОСОБА_7 , у період воєнного стану, поширеного на території України, будучи обізнаною про Указ Президента України №64/2022 про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022, знаходячись у відділі ковбасних виробів, що розташований в супермаркеті «КЛАСС» за адресою: м. Харків, пр. Героїв Сталінграду, 136/8, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок інших осіб, діючи умисно, протиправно, впевнившись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає, взяла з полиці сир ТМ «Шостка» серії «Український» 50%, масою 0,254 кг., вартістю 95,59 грн., сир ТМ «Звени Гора» серії «Український традиційний» 50%, масою 0,304 кг., вартістю 129,53 грн. та у відділі солодощів взяла з полиці 4 шоколадних батончика ТМ «Nestle» серії «Nuts King size» вартістю 121, 56 грн., які належали ТОВ «ТК «Мега Трейд» та сховала собі в праву передню кишеню одягненого на ній пальто.

Після вчинених дій ОСОБА_7 з вказаним майном, не сплативши його вартість, пройшла повз зону касового контролю та покинула місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила ТОВ «ТК «Мега Трейд» матеріальну шкоду на загальну суму 346,68 грн.

Вказані дії ОСОБА_7 суд кваліфікував за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Крім того, 11.12.2022 року о 09-57 год. ОСОБА_7 за аналогічних обставин, у вищезазначеному супермаркеті, діючи повторно, взяла з полиці сир ТМ «Шостка» серії «Український» 50 %, масою 0,280 кг., вартістю 101, 73 грн., сир ТМ «Шостка» серії «Український» 50 %, масою 0,3 кг., вартістю 109 грн., балик «Фуршетний» ТМ «Новожанівський МК», масою 0,342 кг., вартістю 126,54 грн., шинку «Пікантну» ТМ «Український МК» масою 0,328 кг., вартістю 114,93 грн., балик «Монастирський» ТМ «Український МК», вартістю 181,76 грн., грудинку ТМ «Алан» масою 0,206 кг. вартістю 85,70 грн. та після пішла у відділ солодощів та взяла там з полиці шоколадний батончик ТМ «Nestle» серії «Nuts King size» вартістю 64,06 грн., які належали ТОВ «ТК «Мега Трейд», та сховала собі у праву передню кишеню одягненого на ній пальто.

Після вчинених дій ОСОБА_7 з вказаним майном, не сплативши його вартість, пройшла повз зону касового контролю та покинула місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила ТОВ «ТК «Мега Трейд» матеріальну шкоду на загальну суму 783,72 грн.

Вказані дії ОСОБА_7 суд кваліфікував за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

Крім того, 17.12.2022 року о 12-59 год. ОСОБА_7 за аналогічних обставин, у вищезазначеному супермаркеті, діючи повторно, взяла з полиці сир «Кома Кантрі» зі смаком пряженого молока 50% масою 0,316 кг. вартістю 115,55 грн., грудинку вищого гатунку «Український м`ясокомбінат» масою 0,760 кг. вартістю 186,20 грн., грудинку вищого гатунку «Український м`ясокомбінат» масою 0, 280 кг. вартістю 121, 33 грн., ковбасу салямі «Карпатська» сирокопчена першого сорту ТМ «Світ м`яса» преміальна продукція «Закарпатські ковбаси» масою 0,102 кг. вартістю 64,03 грн., які належали ТОВ «ТК «Мега Трейд», та сховала собі у праву передню кишеню одягненого на ній пальто.

Після вчинених дій ОСОБА_7 з вказаним майном, не сплативши його вартість пройшла повз зону касового контролю та покинула місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила ТОВ «ТК «Мега Трейд» матеріальну шкоду на загальну суму 487,11 грн..

Вказані дії ОСОБА_7 суд кваліфікував за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме - застосуванням судом закону, котрий не підлягав застосуванню та через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості. Ухвалити в цій частині новий вирок, відповідно до якого, призначити ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст.185 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі. Вирок за вказаним кримінальним провадженням та вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.03.2023 виконувати самостійно. В іншій частині вирок залишити без змін. Крім того, прокурор просить при апеляційному розгляді дослідити обставини, які характеризують обвинувачену, зокрема, вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.03.2023.

В обґрунтування апеляційних вимог, прокурор наголошував на тому шо, судом першої інстанції не обґрунтовано застосовано положення ст.75 КК України при призначенні обвинуваченій остаточного покарання, оскільки при призначенні остаточного покарання, судом, з урахуванням призначеного за цим вироком покарання у виді 5 років позбавлення волі та частково приєднаного відповідно до вимог ч.4ст.70 КК України, покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.03.2023, було визначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. В той час, як положення ч.1 ст.75 КК України передбачають можливість звільнення засудженого від відбування покарання, з випробуванням, лише при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років.

Крім того, як зазначає прокурор, відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, зі змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №11, коли особи, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за яким вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань, не допускається. За таких умов, кожний вирок виконується самостійно.

Проте, як зазначає прокурор, суд даних вимог Закону не дотримався, призначивши обвинуваченій покарання із застосуванням вимог ст.75 КК України.

Крім того, прокурор вважає, що судом при призначенні покарання не дотримано вимог ст.65 КК України та призначено ОСОБА_7 покарання, яке не буде необхідним і достатнім для її виправлення, враховуючи, що відповідно до ухваленого вироку, ОСОБА_7 визнана винною у вчиненні трьох крадіжок: 09.12.2022,11.12.2022, 17.12.2022, інтервал між якими, є досить незначним, а шкода, завдана кримінальними правопорушеннями, не відшкодована. Крім того, відповідно до вироку Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.03.2023, ОСОБА_7 вчинила 4 крадіжки: 09.12.2022, 11.12.2022 та два епізоди 18.12.2022, інтервал між якими є теж досить незначним і шкода також не відшкодована. Вказане, на думку прокурора, свідчить про схильність ОСОБА_7 до систематичного вчинення кримінальних правопорушень проти власності, а тому, на думку прокурора, покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та 6 місяців, є таким, що за своїм розміром є явно несправедливим, через його м`якість.

На підставі вищевикладеного, прокурор просить задовольнити його апеляційні вимоги.

Позиції учасників апеляційного провадження.

У судовому засіданні прокурор, просив про задоволення апеляційних вимог у повному обсязі.

Обвинувачена заперечувала проти задоволення апеляційних вимог прокурора, вважаючи рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку обвинуваченої, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у інкримінованих їй злочинах та фактичні обставини їх вчинення в апеляційній скарзі не оспорюються, то відповідно до вимог ст.404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом при призначенні ОСОБА_7 покарання закону про кримінальну відповідальність, котрий не підлягає застосуванню, а саме - положень ст.75 КК України, при призначенні ОСОБА_7 остаточного покарання, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, при призначенні ОСОБА_7 покарання призначив обвинуваченій за ч.4 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, частково приєднавши їй покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.03.2023 року, остаточно призначив покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі та звільнив, відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_7 , від відбування призначеного за даним вироком покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки, з покладенням обов`язків відповідно до п.1,2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ч.1ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При цьому, законодавцем чітко передбачено межу призначеного винній особі покарання у виді позбавлення волі, яка передбачає термін покарання у виді позбавлення волі на строк, не більше п`яти років, при призначенні якого, можливе прийняття рішення щодо відбування покарання з випробуванням.

Крім того, відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, зі змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №11, У разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів, рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. А у разі, коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Даних вимог, на думку колегії суддів, судом першої інстанції не дотримано та безпідставно застосовано вимоги ч.4 ст.70 КК України та положення ст.75 КК України, що відповідно до вимог ст.ст.409, 413 КПК України, є підставою для скасування вироку в цій частині.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до статті 414 КПК України невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.66 КК України, при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються: 1) з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину; 2) добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди.

За змістом ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Як вбачається із змісту вироку, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, суд врахував суспільну небезпечність та тяжкість вчинених обвинуваченою кримінальних правопорушень, дані про особу ОСОБА_7 , зокрема те, що вона заміжня, офіційно не працевлаштована, має місце реєстрації, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, засуджена вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.03.2023 року за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Під час апеляційного розгляду справи обвинувачена ОСОБА_7 пояснила суду, що вона щиро розкаюється, визнає себе винною, скоїла даний злочин, оскільки була безробітною. Вказала, що зараз працює прасувальницею в швейному цеху за трудовим договором, проживає зі своїм співмешканцем ОСОБА_9 та його матір`ю ОСОБА_10 , яка хворіє та прикована до ліжка, вона за нею доглядає. Повідомила, що під час досудового розслідування вона сприяла розслідуванню та допомагала встановленню істини під час розгляду справи в суді. Просила залишити її на свободі, оскільки їй необхідно доглядати за матір`ю співмешканця. Крім того, повідомила, що вона частково погашає борг.

Ці відомості під час апеляційного розгляду ніким з учасників кримінального провадження не оспорювалися та не спростовані.

На думку колегії суддів, поведінка обвинуваченої після вчиненого злочину, має стійкі соціальні зв`язки, щиро розкаялась та активно сприяла у розкритті злочину, об`єктивно свідчить про наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України

За таких обставин, з урахуванням того, що обвинувачена має твердий намір стати на шлях виправлення, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ст.69 КК України призначити їй покарання за ч.4 ст.185 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, а саме 4 роки 6 місяців позбавлення волі і приходить до висновку, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченої, а також попередження скоєння нових злочинів.

Крім того, на підставі ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Враховуючи, що вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.03.2023 року ОСОБА_7 засуджено за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Приймаючи до уваги, що обвинувачена вчинила кримінальні правопорушення до винесення Червонозаводським районним судом м. Харкова вироку від 30.03.2023 року, колегія суддів вважає за необхідне призначити остаточне покарання обвинуваченій у відповідності до вимог ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим, призначеним за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.03.2023 року, у виді позбавлення волі на строк 5 років; від якого належить звільнити з випробуванням та покладенням на неї обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне на підставі п.4 ч.1 ст.409, п.4 ч.1 ст.408, ст.413 КПК України, вирок суду першої інстанції змінити, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, п.3 ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора, - задовольнити частково.

Вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 10 2023 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України,в частині призначеного покарання - змінити.

На підставі ст. 69 КК України пом`якшити ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України покарання з 5 (п`яти) років позбавлення волі до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим, призначеним за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.03.2023 року,, призначене у виді 5 років позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного за даним вироком покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, відповідно до п.1,2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок суду залишити без змін.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в частині постановленого вироку, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :

___________ _____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3