Справа № 466/8610/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1265/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши в м. Львові у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Львова від 07 грудня 2023 року про продовження строку тримання під вартою із визначенням розміру застави ОСОБА_7 , обвинуваченому у кримінальному провадженні №0001320 від 08 серпня 2023 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 07 грудня 2023 року задоволено клопотання прокурора. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, строк тримання під вартою строком на 60 днів з 08 грудня 2023 року до 05 лютого 2024 року включно. У відповідності до положень ст.ст. 182, 183 КПК України визначено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб що складає 53680,00 грн. (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят гривень).

У разі внесення застави у вищевказаному розмірі покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися за межі населеного пункту проживання без дозволу прокурора, суду; повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із потерпілим, свідками у вказаному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. У разі порушення покладених обов`язків заставу буде звернуто в дохід держави. Дані обов`язки діють на строк не більше двох місяців.

Суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що продовжують існувати ризики, які передбачені ст.177 КПК України і слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, і такі ризики не зменшилися.

Дану ухвалу оскаржив захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 . Просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Львова від 07 грудня 2023 року щодо продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та прийняти нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_7 , запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі.

В обґрунтування причин пропуску строку апеляційного оскарження покликається на те, що він не був присутній під час оголошення ухвали 07 грудня 2023 року, а копію такої адвокат ОСОБА_6 отримав 18 грудня 2023 року, що підтверджується розпискою. Вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали пропущений із поважних причин.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги стверджує, оскаржувана ухвала є незаконною, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Зазначає, що продовження строку учетверте щодо утримання ОСОБА_7 під вартою незаконне та необґрунтоване, також жоден ризик передбачений ст. 177 КПК України не доведений.

Вважає, що у цій справі «розумність» строку тримання під вартою порушено, оскільки жодних нових доказів встановлювати немає потреби та доцільності, у силу того, що ОСОБА_7 вину визнає, розкаюється у вчиненому, а ризики, які існували на момент затримання відсутні. ОСОБА_7 переховуватися від суду наміру не має, хоче мобілізуватися до лав ЗСУ та довести цим правдивість своїх намірів не вчиняти нових злочинів і не порушувати Закон надалі.

Заслухавши доповідь судді, виступ захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора про законність ухвали суду, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, відтак такий строк слід поновити, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції, таких вимог кримінального процесуального закону дотримався.

Так, встановлено, що на розгляді у Шевченківському районному суді м. Львова перебуває кримінальне провадження №0001320 від 08 серпня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора та продовживши обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, вірно врахував особу обвинуваченого, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, що в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження, з огляду на високу вірогідність переховування від суду, підтверджує наведені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказані обставини свідчать про неможливість запобіганні ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, шляхом застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки, наведені ризики, можуть бути розцінені ним менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

Так, на переконання колегії суддів, обраний судом запобіжний захід у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри не виходить за межі розумності, є відповідним і достатнім у цьому кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, апеляційним судом не отримано відомостей щодо комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів ризики, встановлені стороною обвинувачення та судом, існують та виправдовують тримання під вартою ОСОБА_7 .

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На переконання колегії суддів, підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, а апелянтом не підтверджено, що більш м`які запобіжні заходи зможуть запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками місцевого суду про те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисних тяжких кримінальних правопорушеннях, будучи особою обізнаною із можливою мірою покарання, може переховуватися від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення, не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, справа перебуває на стадії підготовчого розгляду, що унеможливлює застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

З матеріалів провадження вбачається, що при розгляді клопотання суддя врахував передбачені КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Доводи апелянта правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, є необґрунтованими і безпідставними.

За таких обставин, судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оскаржувана ухвала є обґрунтованою та вмотивованою й підстав для її скасування немає.

Крім цього, колегія суддів щодо апеляційних доводів про готовність ОСОБА_7 проходити військову службу за призовом зазначає наступне.

Згідно із вимогами ч.1 ст. 616 КПК України: у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тому враховуючи норми ч.1 ст. 616 КК України, має право на звернення до прокурора з клопотання про скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про визначення розміру застави, суд першої інстанції у повній мірі врахував усі обставини вчинення обвинуваченим злочинів, даних про його особу, майновий стан, та дійшов вірного висновку, що саме такий розмір застави буде цілком достатній для забезпечення виконання ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Ухвала суду першої інстанції про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави є обґрунтованою та вмотивованою й підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

поновити адвокату ОСОБА_6 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 07 грудня 2023 року про продовження строку тримання під вартою із визначенням розміру застави ОСОБА_7 , обвинуваченому у кримінальному провадженні №0001320 від 08 серпня 2023 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4