У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/8932/23

№ 1-кп/183/1024/24

25 січня 2024 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілих ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 у зв`язку із застосованим стосовно нього запобіжним заходом у вигляді особистого зобов`язання у кримінальному провадженні № 0000372 від 26.04.2023 стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чита Російської Федерації, громадянина України, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, перебуваючого на посаді начальника автомобільної служби логістики військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні "капітан", зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :

У провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження № 0000372 від 26.04.2023 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 у зв`язку із застосованим стосовно нього запобіжним заходом у вигляді особистого зобов`язання на 60 днів, мотивуючи свою позицію тим, що ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховувалися слідчим суддею при обранні та судом при продовженні ОСОБА_7 запобіжного заходу не змінилися та продовжують існувати, нових обставин для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого не з`явилося, тому продовження строку дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 необхідне для забезпечення розгляду кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_4 , кожен окремо, підтримали клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 , кожен окремо, не заперечували проти продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого у зв`язку із застосованим стосовно нього запобіжним заходом у вигляді особистого зобов`язання.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вирішуючи подане прокурором клопотання, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

За положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання доцільності продовження обвинуваченим раніше обраного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 у зв`язку із застосованим стосовно нього запобіжним заходом у вигляді особистого зобов`язання, суд виходить з того, що останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто проти безпеки руху та експлуатації транспорту, де додатковим обов`язковим його об`єктом є життя та здоров`я особи, а відтак одного з найбільш суспільно небезпечних кримінальних правопорушень, в результаті вчинення якого потерпілому було спричинено смерть. Суд звертає увагу також на положення ст. 12 КК України, згідно з якими інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів. За вчинення вказаного кримінального правопорушення, у разі визнання обвинуваченого ОСОБА_7 винуватим, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. Тому розуміючи наслідки завершення судового розгляду кримінального провадження, ОСОБА_7 може переховуватися від суду з метою ухилення від можливого покарання у виді позбавлення волі.

У зв`язку з цим суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

У конвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку: ризик того, що особа не з`явиться до суду, ризик того, що обвинувачений, у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (п. 94. Рішення ЄСПЛ «Пірузян проти Вірменії», п. 119. Рішення ЄСПЛ «Трипедуш проти Республіки Молдова»).

За таких обставин суд вважає, що на цей час є наявними ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування обвинуваченого від суду, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 у разі визнання останнього винуватим у пред`явленому обвинувачені; та ризик незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки останні ще не допитані судом.

Ці обставини можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального провадження.

Тому, на переконання суду, оскільки на цей час продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 у зв`язку із застосованим стосовно нього запобіжним заходом у вигляді особистого зобов`язання у повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Отже, враховуючи всі обставини по справі, суд вважає за необхідне продовжити строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 у зв`язку із застосованим стосовно нього запобіжним заходом у вигляді особистого зобов`язання, в межах строків, визначених КПК України, а саме на 60 днів.

Керуючись ст. ст. 176-178, 179, 194, 314, 331, 371, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 у зв`язку із застосованим стосовно нього запобіжним заходом у вигляді особистого зобов`язання - задовольнити.

Продовжити строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 у зв`язку із застосованим стосовно нього запобіжним заходом у вигляді особистого зобов`язання до 25 березня 2024 року, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

- утримуватися від спілкування зі свідками з приводу обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Повний текст ухвали складено і оголошено 26 січня 2024 року о 08 годині 20 хвилин.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1