Житомирський апеляційний суд
Справа №282/1202/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в м.Житомирі у письмовому провадженні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Любарського районного суду Житомирської області від 19 жовтня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на службову бездіяльність працівників ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, яка полягає у невнесенні до ЄРДР повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, своїм рішенням задовольнити її скаргу від 16.10.2023. При цьому, зазначає, що слідчим суддею не повно проведено судову перевірку доводів її скарги, зокрема, що працівниками поліції не враховані доводи свідків подій, як і відсутність у ОСОБА_6 підтверджуючих документів на реалізацію продукції та факту продажу останньою товарів в антисанітарних умовах та про систематичне обкрадання державних бюджетних коштів під час військового стану. Зазначає, що дані обставини нею ОСОБА_5 було детально викладено при зверненні до працівників правоохоронного органу. Наголошує, що слідчим суддею не досліджено і відповідних доказів відеофіксацію подій 13.10.2023.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_5 , та прокурор, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду провадження, не з`явилась про поважні причини свого неприбуття не повідомили. Клопотань про перенесення чи відкладення розгляду провадження до суду не надсилали.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких згідно з вимогами цього Кодексу або рішенням суду апеляційної інстанції є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається.

Виходячи з положень ч.4 ст.107, ст.406 КПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути вказане судове провадження в письмовому порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_5 не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вважає апеляційний суд, зазначених вимог кримінального процесуального законодавства слідчим суддею при розгляді скарги ОСОБА_5 було дотримано.

Так, відповідно до п.18 ч.1 ст.3, ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя здійснює у порядку, передбаченому цим Кодексом, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні шляхом вирішення питань, винесених на його розгляд сторонами та віднесених до його повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Приписами ч.2 ст.214 КПК України зазначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР. Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Згідно з ч.4 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Внесення відомостей до ЄРДР урегульовано «Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженим Наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року №298.

Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

В свою чергу, в межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий, прокурор або інша службова особа, дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

При цьому, зміст ч.1 ст.214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема, ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Підставами вважати, що в заяві (повідомленні) містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Як вбачається з матеріалів провадження №282/1202/23, ОСОБА_5 звернулась зі скаргою до Любарського районного суду Житомирської області, в якій вказує, що нею до Відділення поліції №1 Житомирського РУП подано повідомлення про вчинення кримінального правопорушення. Однак, в порушення положень ст.214 КПК України, відомості по її заяві до ЄРДР не внесено. До скарги ОСОБА_5 долучено талон-повідомлення єдиного обліку №42 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу події, згідно якого її заяву зареєстровано за №3272.

За результатами судового розгляду цієї заяви, слідчим суддею встановлено, що згідно рапорту, що міститься в матеріалах ЄО №3272 від 13.10.2023, вбачається, що 13.10.2023 зі служби 102 надійшло повідомлення ОСОБА_5 про перевірку осіб, які здійснюють торгівлю молочними продуктами на місцевому базарі. Таким чином, в повідомлені ОСОБА_5 просила перевірити сертифікати у осіб, які продають молочну продукцію на території роздрібної виїзної торгівлі в смт.Любар.

Згідно протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу події від 13.10.2023 №3272 вбачається, що ОСОБА_5 повідомила, що нею через службу 102 викликано працівників поліції, так як чітко чути лайку гр. ОСОБА_7 , коли вона запитала в неї чи має ОСОБА_6 підтверджуючі матеріали на реалізацію продукції. Також вказала про продаж товарів в антисанітарних умовах та про систематичне обкрадання даною громадянкою державних бюджетних коштів під час військового стану.

Дослідивши протокол про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу події від 13.10.2023 №3272 слідчим суддею встановлено, що у даному протоколі ОСОБА_5 відсутні передбачені ч.5 ст.214 КПК України відомості, які могли б свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Погоджується з таким висновком слідчого судді і суд апеляційної інстанції, оскільки, як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_5 про кримінальні правопорушення, вона не містить жодних фактичних даних та обставин, які могли б свідчити про вчинення зазначеною в повідомленні особою кримінально-караного діяння, як і не містить жодних доказів на підтвердження такого, а тому наведене не може бути підставою для скасування рішення слідчого судді.

В зв`язку з викладеним апеляційний суд вважає необґрунтованим посилання ОСОБА_5 на те, що в заяві нею послідовно зазначені обставини вчинення кримінальних правопорушень та наведено докази на підтвердження даного факту.

Істотних порушень вимог положень КПК України, які були б безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 107, 406, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Любарського районного суду Житомирської області від 19 жовтня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на службову бездіяльність працівників ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, яка полягає у невнесенні до ЄРДР повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :