Провадження № 1-кс/202/8565/2023
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

23 жовтня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Лівобережної окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000271 від 18.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості щодо якого 18.10.2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000271 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється Лівобережною окружною прокуратурою.

20.10.2023 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Лівобережної окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000271 від 18.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Дане клопотання, згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, було передано слідчому судді 20.10.2023 року.

Згідно з матеріалами клопотання досудовим розслідуванням встановлено, що кримінальне провадження розпочато за повідомленням ОСОБА_5 (співвласника та директора ТОВ «Фрайт»), в я кому останній вказує, що невстановлені особи, шляхом обману, здійснили зміну керівника товариства з метою заволодіння майном підприємства.

В ході проведення досудового розслідування кримінального провадження допитано як потерпілого ОСОБА_5 , який повідомив, що він є одним з двох засновників ТОВ «Фрайт», із розміром частки засновника 9100,00 (26%), а також те, що до 10.10.2023 являвся директором ТОВ «Фрайт».

Як йому стало 17.10.2023 відомо, що приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу ОСОБА_6 здійснено реєстраційну дію, та внесено зміни в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в результаті чого внесено зміни щодо директора ТОВ «Фрайт», в результаті чого останнього протиправно відсторонено від здійснення керівництвом товариства.

Підставою для внесення даних записів в реєстр є рішення приватного нотаріусу Дніпровського нотаріального округу ОСОБА_6 від 10.10.2023 №023028896.

Підставою для здійснення реєстраційної дії стало рішення загальних зборів товариства від 13.09.2023 на якому начебто вирішено питання про припинення трудових відносин з ОСОБА_5 , як директором підприємства.

Але вказане рішення прийнято в порушені ст.ст. 29, 31 ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», а також п. 7.5 статуту підприємства, з метою заволодіння майновими правами підприємства.

Таким чином рішення приватного нотаріусу призвело до порушення прав ОСОБА_5 , окрім того невстановлені особи фізично перешкоджають останньому, як співвласнику підприємства контролювати діяльність підприємства.

Постановою слідчого СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 18.10.2023 року корпоративні права ТОВ "ФРАЙТ" визнані речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали та просили задовольнити.

Власник майна у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином.

В силу вимог ст. 172 КПК України, слідчий суддя доходить до висновку про можливість розгляду клопотання у відсутність учасників провадження, оскільки їх неявка не є перешкодою у розгляді.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів, що і потрібно під час даного досудового розслідування.

Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Згідно статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, що були знаряддям скоєння кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або утримують інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час проведення досудового розслідування.

Згідно зі ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 170-174 КПК України.

Виходячи з норм ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у тому числі у реалізації права на збирання речових доказів.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, серед іншого встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Нормами ч. 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В свою чергу вказані предмети. відповідають критеріям ст. 98 КПК України, оскільки є об`єктами кримінально протиправних дій. Слідчим винесено постанову про визнання їх речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки на теперішній час у слідства є достатньо підстав вважати, що вилучене під час вказаного вище огляду майно може бути використане у якості доказів у кримінальному провадженні.

Таким чином, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, а саме зазначеного вище речового доказу, для виконання завдання арешту майна, встановленого ч. 1 ст. 170 КПК України, щодо запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження, а також для забезпечення проведення експертиз, наявні підстави у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження арешту.

У разі зволікання із наданням дозволу на арешт майна (речового доказу) виникає ризик його знищення або переховування, тощо.

З метою подальшого використання вилученого майна у кримінальному провадженні, виникла необхідність у накладенні на нього арешту.

Наведене зумовило слідчого за погодженням з прокурором звернутися із клопотанням до слідчого судді.

Проаналізувавши вищенаведені обставини, вивчивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що на час розгляду клопотання є достатньо підстав вважати, що вилучене майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна здійснюється на підставі ухвали слідчого судді.

Згідно ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

На підставі ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час досудового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, зокрема, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, є засобом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арешт майна передбачає собою тимчасове позбавлення можливості відчужувати певне майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчий, в обгрунтування клопотання про арешт майна, додала до клопотання постанову про визнання речовими доказами від 18.10.2023 року, відповідно до якої вищевказане майно визнано речовими доказами у цьому кримінальному проваджені.

Враховуючи вищевикладене, з метою збереження речових доказів, виникає необхідність у застосуванні саме такого засобу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно, а тому слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим, відповідає вимогам ст.171 КПК України і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання слідчого - задовольнити.

Накласти арешт на корпоративні права Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРАЙТ» ідентифікаційний код юридичної особи 33808865, в розмірі 100% статутного капіталу та заборонити органам державної реєстрації, державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, органам Міністерства юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської та Севастопольській міській, районної, районної у місті Києві та Севастополі державним адміністраціям, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проводити реєстраційні дії щодо реєстрації змін до відомостей про ТОВ «ФРАЙТ» ідентифікаційний код юридичної особи 33808865, в тому числі відомостей щодо розміру статутного капіталу; часток у статутному (складеному) капіталі; складу учасників; зміни директора; зміни керівника, юридичної адреси; відповідних відомостей у статуті або видання статуту у новій редакції, а також із забороною учасникам, представникам та повіреним ТОВ «ФРАЙТ» ідентифікаційний код юридичної особи 33808865 приймати будь-які рішення щодо зміни розміру статутного капіталу; часток у статутному (складеному) капіталі; складу учасників; директора; керівника; юридичної адреси; відповідних відомостей у статуті або видання статуту у новій редакції.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.

Особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-ти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1