№ 1-кп/755/1765/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" грудня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001433 від 26.09.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницької обл., Теплицького р-ну, с. Велика Мочулка, українця, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, військовослужбовця, учасника бойових дій, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , на початку вересня 2023 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, з метою відновлення раніше вилученого документу, а саме посвідчення водія, звернувся до територіального сервісного центру МВС України № 8045, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. П.Усенка, 8. Володіючи інформацією про те, що для відновлення посвідчення водія потребується повторна процедура отримання водійського посвідчення, передбачена Постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08 травня 1993 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», у ОСОБА_3 виник умисел, спрямований на підробку офіційного документу, а саме - посвідчення водія категорії «В» та «С» на ім`я ОСОБА_3 . Реалізуючи свій умисел, направлений на пособництво у виготовленні завідомо підробленого посвідчення водія, ОСОБА_3 , скориставшись месенджером «Телеграм», зв`язався із невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка повідомила про те, що для виготовлення підробленого посвідчення водія необхідно надати персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, ім`я по батькові, дату народження та особисту фотокартку ОСОБА_3 , які в подальшому, буде використано для підробки посвідчення водія. У подальшому, продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , будучи обізнаним про те, що право керування транспортними засобами надано особам, які володіють водійським посвідченням, діючи з прямим умислом, з метою незаконного отримання можливості керування транспортним засобом, реалізуючи свої протиправні наміри та діючи згідно домовленості, у вересні 2023 року, у невстановлений день і час, з метою підроблення офіційних документів за невстановлених обставин, надав за допомогою месенджеру «Телеграм» раніше невідомій особі свої особисті персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, дату народження та особисту фотокартку ОСОБА_3 , які в подальшому, буде використано для підробки посвідчення водія, чим сприяв вчиненню кримінального правопорушення. У свою чергу, невстановлена органом дізнання особа, реалізуючи свої протиправні дії, направлені на підроблення документів, діючи в межах домовленості з ОСОБА_3 , з корисливих мотивів, у невстановлений органом дізнання день, час та місці, підробила офіційний документ, який посвідчує певні факти, що мають юридичне значення або надають певні права, а саме - посвідчення водія серії НОМЕР_2 , виданого 11.09.2023 року ТСЦ 8041 на ім`я ОСОБА_3 . Після чого, ОСОБА_3 у невстановленому досудовим розслідуванням місці та час, приблизно через 7 днів, зустрівся із невстановленою досудовим розслідуванням особою, сплативши, при цьому, за виготовлення підробленого посвідчення водія кошти у розмірі 20000 грн. 00 коп. та отримав підроблене посвідчення водія, серія та номер НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таким чином, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що він отримав посвідчення водія всупереч встановленому порядку отримання посвідчення водія, який передбачений Постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08 травня 1993 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», залишив дане посвідчення у себе та почав його використовувати для підтвердження права керувати транспортними засобами певної категорії. В результаті протиправних дій, ОСОБА_3 вчинив пособництво у підробленні посвідчення водія серії НОМЕР_2 , виданого 11.09.2023 року ТСЦ 8041 на ім`я ОСОБА_3 , яке видається та посвідчується уповноваженою на те установою, що надає права, з метою подальшого його незаконного особистого використання.

Крім того, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи її у військовій частині НОМЕР_1 , приблизно о 10 годині 50 хвилин 26.09.2023 року, керуючи транспортним засобом марки «Mercede-Benz», д.н.з. НОМЕР_3 , рухався проїжджою частиною по проспекту Соборності, 2, у м. Києві, порушивши Правила дорожнього руху України, та був зупинений для перевірки документів інспекторами УПП в м. Києві ДПП України. Відповідно до ст. 32 ЗУ «Про Національну поліції», інспектори попросили ОСОБА_3 пред`явити документи, які засвідчують право на керування транспортним засобом, на якому ОСОБА_3 було зупинено. Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з особистих мотивів, з метою того, щоб підтвердити правомірність керування вказаним транспортним засобом, 26.09.2023 року, приблизно о 10 годині 50 хвилин, знаходячись на проїжджій частині за адресою: м. Київ, вул. Соборності, 2, ОСОБА_3 використав завідомо підроблений документ - посвідчення водія серії НОМЕР_2 , виданого 11.09.2023 року ТСЦ 8041, пред`явив його працівникам патрульної поліції Національної поліції України, які, виявивши ознаки його підроблення, викликали на місце слідчо-оперативну групу Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві та, відповідно, до висновку експерта № СЕ-19/111-23/52043-ДД від 29.09.2023 року, було встановлено факт підроблення документу.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України визнав у повному обсязі та показав, що дійсно вчинив протиправні дії, за обставин, зазначених у обвинувальному акті. Зокрема, зазначив, що у скоєному щиро кається, розуміє, що його дії були умисними, незаконними, прохав суворо його не карати та показав, що всі обставини, викладені в обвинувальному, а саме: час, місце, спосіб вчинення, відповідають дійсності.

Покази обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних проступків, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінальних проступків, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: постанови про визнання речових доказів від 05.10.2023 року; висновку експерта № СЕ-19/111-23/52043-ДД від 29.09.2023 року та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив пособництво в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право його видавати, і яке надає права, з метою використання його іншою особою, тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України.

Зокрема, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив використання завідомо підробленого документа, тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальними проступками, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до скоєного (щиро каявся, вину визнав у повному обсязі), особу обвинуваченого, а саме: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, з урахуванням ставлення обвинуваченого до вчиненого (його щире каяття, вину визнав повністю), раніше не судимий, зокрема, у судовому засіданні прокурор прохав призначити обвинуваченому міру покарання у виді штрафу, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. ч. 1, 4 ст. 358 КК України у виді штрафу. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день ухвалення вироку становить 5 100 (п`ять тисяч сто) гривень;

за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день ухвалення вироку становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити остаточно ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в розмірі чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день ухвалення вироку становить 5 100 (п`ять тисяч сто) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи № СЕ-19/111-23/52043-ДД від 29.09.2023 року в розмірі 1912 гривень 00 копійок.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: посвідчення водія НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке упаковано до паперового конверту білого кольору та передано на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві - знищити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_3 та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя: