Справа № 342/783/23
Провадження № 1-кп/342/132/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городенка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000088 від 27.06.2023 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стрільче Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, працює трактористом у ПФГ «Геліос», раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,-

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Кримінальне правопорушення було вчинено при наступних обставинах.

Відповідно до статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

24 лютого 2022 року указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022 №2263-IX було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, до 22.08.2022 включно. В подальшому цей строк неодноразово продовжувався, зокрема з 20.05.2023 до 18.08.2023.

Військовозобов`язаний ОСОБА_3 13.06.2023 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_2 . У цей же день він пройшов військово-лікарську комісію, в результаті чого був визнаний придатним до військової служби, згідно довідки ВЛК № 94/2/288 від 13.06.2023.

Обвинуваченому 13.06.2023 старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 було вручено бойову повістку. Йому також було роз`яснено необхідність прибуття 16 червня 2023 року на 08 год. 30 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_3 для подальшого відправлення до військової частини НОМЕР_1 .

Отримавши повістку ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, в порушення ст. 65 Конституції України, ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», розуміючи, що захист незалежності, територіальної цілісності та суверенітету України, людей, їх життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканості і безпеки є необхідним, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 о 08 год. 30 хв. 16 червня 2023 року для відправлення до військової частини, тим самим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за пропозицією прокурора та за згодою інших учасників судового провадження, з`ясувавши, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, які вказані в обвинувальному акті, чи добровільною є їх позиція, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд, визначивши обсяг доказів, які будуть досліджуватись, здійснив допит обвинуваченого, заслухавши прокурора, дослідив дані, які характеризують особу обвинуваченого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, та вважає недоцільним дослідження доказів, які ніким не оспорюються. Суду пояснив, що він отримавши бойову повістку не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 16.06.2023 о 08-30 год. для відправлення до військової частини, хоча знав, що треба прибути і за неприбуття настає відповідальність. Причину неприбуття в ТЦК не повідомляв. Ствердив, що кається у скоєному та просить його суворо не карати. Повідомив, що на даний час розлучений, однак має на утриманні одну неповнолітню дитину.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Таким чином, суд встановив, що вина ОСОБА_3 в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період - доведена повністю. Його дії за ст. 336 КК України кваліфіковані правильно.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання суд враховує, що, згідно з ч. 4 ст. 12 КК України, скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення відноситься до не тяжкого злочину.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд враховує також дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, не перебуває на диспансерному обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах в медичному закладі за місцем проживання. Також враховується те, що ОСОБА_3 органом місцевого самоврядування характеризується добре. Має на утриманні одну неповнолітню дитину. Офіційно працевлаштований.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, визначає ч. 2 ст. 65 Кримінального кодексу України.

В досудовій доповіді органу пробації зазначено, що виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства можливе та не становить високої небезпеки для суспільства чи окремих осіб.

Приймаючи до уваги вищенаведене, досудову доповідь органу пробації, зважаючи на позицію прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відповідальності з випробуванням, суд приходить до переконання, що ОСОБА_6 слід обрати покарання в межах санкції статті 336 КК України, а саме у виді позбавлення волі із застосуванням вимог ст. 75 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробування, як просив прокурор та не заперечував обвинувачений, що буде необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень з покладенням на нього певних обов`язків відповідно до вимог ст.76 КК України, для реалізації принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, що буде необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На думку суду, саме таке покарання буде необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , запобігання вчиненню ним нових правопорушень, так як іспитовий строк дисциплінує засудженого, привчає його до додержання законів, нагадує йому, що він не виправданий, а проходить випробування, від результату якого залежить його подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

При цьому суд звертає увагу, що, як вбачається зі ст.ст. 14, 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», звільнення ОСОБА_3 на підставі ст. 75 КК України від покарання за вчинення злочину, передбаченого ст.336 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є нетяжким, не є перешкодою для подальшого його призову на військову службу під час мобілізації у разі відсутності в нього права на відстрочку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374, 376, 395, 615 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 ( три ) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 3 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, крім оскарження з підстав, визначених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1