печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, що здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000455 від 12.06.2023, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,-

В С Т А Н О В И В :

07.11.2023 адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до Печерського районного суду у місті Києві зі скаргою, в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, що здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000455 від 12.06.2023, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що у провадженні Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві перебували матеріали кримінального провадження № 0000192 від 16.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361-2 КК України.

18.04.2023 у вказаному кримінальному провадженні в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 було вилучено майно, зокрема ноутбук «ASUS» NC9NOCV210853373.

Надалі все майно було визнано речовим доказом та виділено в окреме кримінальне провадження й присвоєно номер № 0000345 від 04.05.2023 за кваліфікацією ч. 2 ст. 361-2 КК України.

13.06.2023 старший слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києва ОСОБА_5 все майно за виключенням ноутбука повернув ОСОБА_4 , що підтверджується розпискою.

Після чого ноутбук «ASUS» NC9NOCV210853373 було визнано речовим доказом та виділено в окреме кримінальне провадження й присвоєно номер № 0000455 від 12.06.2023 за кваліфікацією ч. 2 ст. 361-2 КК України.

Процесуальне керівництво в кримінальному провадженні № 0000455 від 12.06.2023 здійснюють прокурори третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Київської міської прокуратури.

Станом на дату звернення з даною скаргою, доля ноутбука «ASUS» власнику майна та його представникам не відома. Як і те, чи накладено на нього арешт.

Адвокатом ОСОБА_3 , 09.08.2023 було направлено клопотання до старшого слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_6 , щодо отримання інформації та копій документів відносно ноутбука «ASUS» NC9NOCV210853373.

Однак, старший слідчий ОСОБА_5 відмовив у задоволенні клопотання пославшись на те, що ОСОБА_4 не являється стороною у кримінальному провадженні. Окрім того, він зазначив, що вказаний ноутбук, який належить ОСОБА_4 визнано речовим доказом.

Сторона захисту вважає, що ноутбук «ASUS» NC9NOCV210853373 є тимчасово вилученим майном, оскільки в ухвалі слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.04.2023, якою надано дозвіл на обшук не зазначено індивідуальних ознак комп`ютерної техніки.

Представник особи, в інтересах якої подано скаргу в судове засідання не з`явився, адвокат ОСОБА_3 через канцелярію суду подав заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Представник Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином. Прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 на електронну адресу суду направив клопотання, зазначивши, що у провадженні слідчих Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві перебувало кримінальне провадження № 0000192.

В рамках вказаного кримінального провадження, під час санкціонованого обшуку, у ОСОБА_4 вилучено належний йому «Asus».

В подальшому, з матеріалів кримінального провадження № 0000192 виділено матеріали № 0000455 щодо невстановлених осіб, які можуть бути причетними до збуту інформації. Речовий доказ - ноутбук марки «Asus», належний ОСОБА_4 зберігається при матеріалах кримінального провадження № 0000455.

В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000455 проведено огляд вказаного ноутбуку.

На даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000455 триває, підозрювані у кримінальному провадженні відсутні.

Вивчивши скаргу та дослідивши письмові докази, клопотання прокурора, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку.

Згідно з ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Так, за своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом з тим, слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Така позиція узгоджується із частиною 5 статті 9 КПК України, відповідно до якої кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Судовим розглядом встановлено, що у провадженні Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві перебували матеріали кримінального провадження № 0000192 від 16.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361-2 КК України.

18.04.2023 у вказаному кримінальному провадженні в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 було вилучено майно, зокрема ноутбук «ASUS» NC9NOCV210853373.

Надалі все майно було визнано речовим доказом та виділено в окреме кримінальне провадження й присвоєно номер № 0000345 від 04.05.2023 за кваліфікацією ч. 2 ст. 361-2 КК України.

13.06.2023 старший слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києва ОСОБА_5 все майно за виключенням ноутбука повернув ОСОБА_4 , що підтверджується розпискою.

Після чого ноутбук «ASUS» NC9NOCV210853373 було визнано речовим доказом та виділено в окреме кримінальне провадження й присвоєно номер № 0000455 від 12.06.2023 за кваліфікацією ч. 2 ст. 361-2 КК України.

Процесуальне керівництво в кримінальному провадженні № 0000455 від 12.06.2023 здійснюють прокурори третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Київської міської прокуратури.

Незважаючи на те, що ухвалою слідчого судді про обшук надано дозвіл на вилучення майна, що відповідає зазначеним у ній певним критеріям, це не звільняє слідчого від обов`язку звернутися до слідчого судді з клопотанням про арешт майна для перевірки наявності підстав для обмеження власника майна у його конституційному праві володіти, користуватися та розпоряджатися майном. Однак, орган досудового розслідування із відповідним клопотанням про накладення арешту на вилучене під час обшуку майно до суду не звертався.

Стаття 167 КПК України, встановлює, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ст. 169 КПК України, вилучене майно є тимчасово вилученим та має бути повернуте особі, у якої вони вилучені у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 та ч. 6 ст. 173 КПК України, а саме: за клопотанням слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано протягом 48 годин після вилучення майна, в іншому випадку вилучене майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучено.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У зв`язку із здійсненням досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, 18.04.2023 слідчими групи слідчих проведено обшук у порядку ст. 234 КПК України.

При здійсненні кримінального провадження органом досудового розслідування має бути неухильно дотримано загальні засади кримінального провадження, встановлені ст.ст. 7, 8 КПК України, в тому числі верховенство права, законність та недоторканість права власності.

Згідно із ч. 2 ст. 100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Разом з тим, вимоги передбачені ч. 1 ст. 100 КПК України виконані стороною обвинувачення не були, тобто речовий доказ не повернутий його володільцю.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Жоден не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права.

Із змісту положень ст. 236 КПК України вбачається, що вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Проте, стороною обвинувачення не доведено, що вилучене майно під час обшуків має відношення до кримінального провадження.

Окрім того, арешт на тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку 18.04.2023, в порядку та на підставах, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України, накладено у передбаченому законом порядку не було.

Разом з цим, стороною обвинувачення не доведено та не надано доказів, які б давали підстави для утримання майна ОСОБА_4 , який не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні, оскільки доказів, які б могли свідчити, що вилучене майно є таким, що містить інформацію про факти підготовки, координування спланованих дій та вчинення кримінальних правопорушень, тобто, що є предметом кваліфікації у кримінальному провадженні № 0000455 від 12.06.2023 не надано, враховуючи, що досудове розслідування здійснюється протягом тривалого проміжку часу.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої скарги щодо бездіяльності, яка полягає у неповерненні вилученого майна, оскільки, вбачається порушення права власника на володіння, користування та розпоряджання своїм майном, а відтак скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, що здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000455 від 12.06.2023, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Зобов`язати уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, що здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000455 від 12.06.2023, повернути ОСОБА_4 ноутбук «ASUS» NC9NOCV210853373, який було 18.04.2023 вилучено під час обшуку.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1