ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3065/23 Справа № 199/4883/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001397, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2023 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу в частині вирішення процесуальних витрат змінити. Стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати на проведення судово-автотехнічної експертизи у розмірі 956 грн. 00 коп. В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, не оскаржуючи фактичні обставини справи, кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність його вини, а також наявність підстав для закриття кримінального провадження, зазначає про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що у разі згоди обвинуваченого на завершення кримінального провадження згідно із ст. 46 КПК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, останній не звільняється від відшкодування процесуальних витрат, понесених органом досудового розслідування.

Оскаржуваною ухвалою суду ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим. Кримінальне провадження № 0001397 щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України - закрите.

Вирішено долю речових доказів згідно вимог ст.100 КПК України.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 обвинувачувався у тому, що він 19 травня 2023 року, близько 17 години 43 хвилин, керуючи власним технічно справним автомобілем «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в Амур-Нижньодніпровському районі міста Дніпро по проїзній частини вул. Брилів Шлях в напрямку вул. Березинської.

Під час руху ОСОБА_7 , порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змін, перед зміною напрямку праворуч не переконався в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, змінив напрямок руху праворуч в результаті чого виїхав на узбіччя, а саме на смугу руху велосипеда «WALK», під керуванням водія ОСОБА_10 , який рухався по узбіччю в зустрічному напрямку, внаслідок чого поблизу будинку 164-а по вул. Рилєєва Амур-Нижньодніпровський район, міста Дніпро скоїв зіткнення з водієм велосипеду «WALK» - ОСОБА_10 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водію велосипеда «WALK» ОСОБА_10 спричинені тілесні ушкодження які за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), п. 2.2.2 „Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6 - термін зрощення кісткової тканини понад 21-ну добу.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося у тому, що водій ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, порушення яких знаходиться у причинному зв`язку з настанням вказаної дорожньо-транспортної пригоди, а саме: п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні з викладених в ній підстав; обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені доводи, колегія суддів з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно із якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Так, висновки суду першої інстанції про наявність підстав для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього ніким з учасників судового розгляду в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції не переглядаються.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті, колегія суддів зважає на те, що відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі, з огляду на наступне.

Статтею 118 КПК встановлено, що процесуальні витрати складаються із: витрат на правову допомогу; витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів. Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Разом з цим, кримінальним процесуальним законом прямо не передбачено стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених розділом ІХ КК України, зокрема у зв`язку із примиренням винного з потерпілим (ст. 46 КК).

Суд апеляційної інстанції, керуючись засадами справедливості та враховуючи загальнодозвільний тип правового регулювання кримінального провадження, зауважує, що сама по собі наявність факту понесення органом досудового розслідування матеріальних витрат, пов`язаних зі здійсненням кримінального провадження, не може бути приводом для стягнення таких витрат з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності, у тому числі на підставі ст. 46 КК.

Процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних із залученням експерта стороною захисту.

Зазначене кореспондує правовому висновку, викладеному у Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі ВСУ від 12.09.2022 року у справі №203/241/17, згідно із якою постановлення ухвали суду про закриття кримінального провадження щодо особи у зв`язку із звільненням її від кримінальної відповідальності не може вважатися тотожним ухваленню щодо неї обвинувального вироку суду, оскільки це суперечило б засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України), а при вирішенні питання про долю процесуальних витрат на проведення експертизи належить виходити із того, хто призначав експертизу та за чиєю ініціативою вона проводилася.

Оскільки судом першої інстанції ОСОБА_7 було звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК на підставі ст. 46 КК у зв`язку із примиренням винного з потерпілим, а кримінальне провадження щодо нього закрито згідно із п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, при цьому ініціатором проведення судових експертиз у цьому кримінальному провадженні був орган досудового розслідування, яким вони і були призначені, в той час як сторона захисту не залучала жодних експертів, - відповідно до ч. 2 ст. 122, ст. 124 КПК витрати на проведення судово - автотехнічної експертизи у розмірі 956 грн. 00 коп., не підлягають стягненню з ОСОБА_7 та покладаються на державу.

Порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали суду, не вбачається, а відтак апеляційну скаргу прокурора належить залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2023 року, якою звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України та кримінальне провадження щодо нього закрите,- залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4