Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/2679/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області, -

В С Т А Н О В И В :

Скаржник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області зі скаргою на бездіяльність відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області. У поданій скарзі ОСОБА_3 просить зобов`язати відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області прийняти та невідкладно зареєструвати подану ним заяву про вчинення злочину до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати за цією заявою про вчинення злочину досудове розслідування у формі досудового слідства за вчинення дій, які мають ознаки складу злочину, передбаченого ст. 190 КК України.

В обґрунтування доводів скарги ОСОБА_3 зазначає, що він 15.09.2023 року звернувся до відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області із заявою (повідомленням) про кримінальне правопорушення за ст. 190 КК України. У вищевказаній заяві ОСОБА_3 вказував про те, що ОСОБА_4 шляхом обману заволоділа грошовими коштами у сумі 6000 доларів США. На переконання скаржника відділенням поліції всупереч вимогам ст. 214 КПК України допущено бездіяльність, оскільки жодних дій, спрямованих на внесення наданих ним відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та здійснення досудового слідства не вчинено.

Скаржник ОСОБА_3 у судовому засіданні вимоги скарги підтримав.

Представник відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, що стверджується матеріалами справи.

Заслухавши скаржника та дослідивши матеріали скарги, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Порядок внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань визначений у статті 214 КПК України.

Зокрема, ч. 1 ст. 214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Частиною 2 цієї статті визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. При цьому, в реєстрі, серед іншого, згідно з п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України, зазначається короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Аналогічні вимоги закріплені у Положенні про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженому Наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298.

Частина 2 Глави 1 Розділу ІІ вказаного Положення закріплює, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема - мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ним Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України). Вказане узгоджується з позицією, викладеною в Узагальненні Вищого спеціалізованого суду України № 9-49/0/4-17 від 12 січня 2017 року, за якою КПК України передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

У свою чергу, якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що повноваженнями щодо оцінки відомостей, повідомлених потерпілим чи наведених у заяві, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені лише слідчий, дізнавач, прокурор, що також узгоджується із загальними засадами кримінального судочинства, в тому числі принципом диспозитивності щодо розподілу процесуальних функцій.

Разом з цим, зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не зобов`язує слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

У постанові від 01.12.2022 року у справі №522/7836/21 (провадження №51-2328км22) Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду констатував той факт, що слідчий суддя під час здійснення судового контролю може скасовувати постанови слідчого/прокурора та зобов`язувати вчиняти певні дії передбачені КПК України, однак при цьому не повинен втручатися в процесуальну діяльність слідчого.

Виходячи з цього, слідчий суддя, на етапі проведення досудового розслідування, не виконує функції слідчого у провадженні, а лише забезпечує судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та позбавлений повноважень надати вказівку слідчому щодо прийняття конкретного за змістом процесуального рішення, адже слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, повідомлення про вчинене кримінального правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення на основі критеріїв викладених вище і тільки після прийняття рішення органом досудового розслідування щодо заяви про вчинення кримінального провадження слідчим суддею, у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР, може бути надана оцінка заяві про вчинення кримінального провадження та прийнятому органом досудового розслідування рішенню. Наявність такої оцінки є обов`язковою для здійснення функції судового контролю слідчим суддею, тобто носить цілком преюдиціальний характер.

Скаржником у судовому засіданні не надано заяви з якою він звертався про вчинення кримінального правопорушення та не надано доказів поштової відправки такої заяви. Враховуючи наведене, слідчий суддя позбавлений можливості дослідити зміст заяви ОСОБА_3 , встановити чи є вказана заява повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення, оскільки копія такої відсутня в матеріалах справи та заявником в судовому засіданні не надана.

Якщо допускати таке звернення скаржника з заявою, виходячи з відповіді начальника відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 від 10.10.2023 року № 4921/212/01-2023 слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно відповіді начальника відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 від 10.10.2023 року № 4923/212/01-2023 при зверненні до поліції ОСОБА_3 пояснив, що в 2013 році між ним та ОСОБА_4 було укладено усний договір позики, на виконання якого ОСОБА_3 позичив ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 6000 доларів США. ОСОБА_4 на виконання грошового зобов`язання повернула лише частину боргу у сумі 400 доларів США та іншу суму боргу повертати відмовилася.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Так, суб`єктивна сторона кримінального проступку, передбаченого ст. 190 КК України передбачає прямий умисел, корисливі мотив і мету.

Об`єктивна сторона кримінального проступку, передбаченого ст. 190 КК України, виражається у заволодінні чужим майном або придбанні права на майно шляхом обману або зловживання довірою.

Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень.

Проте, з відповіді начальника відділення поліції вбачається, що викладені в заяві (повідомленні) ОСОБА_3 обставини, стосуються правовідносин, що склались між ним та ОСОБА_4 з приводу можливого отримання та подальшого неповернення останньою грошових коштів. Вказані правовідносини мають цивільно-правовий характер.

Таким чином, за відсутності у заяві ОСОБА_3 достатніх обставин, що свідчили про вчинення кримінального правопорушення, відомості за нею 15.09.2023 року внесені до Журналу єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, що надійшли до відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області за № 3508, що відповідає Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої Наказом МВС України № 1377 від 06.12.2015 року.

При цьому, як зазначено вище начальником відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 10.10.2023 року за вих. № 4923/212/01-2023 було надано відповідь ОСОБА_3 про те, що в ході перевірки його заяви (повідомлення) не було встановлено достатньо фактичних даних, які б містили в собі ознаки кримінального правопорушення.

Вказане свідчить, що заява (повідомлення) ОСОБА_3 була предметом перевірки на наявність в ній відомостей про злочин, тобто не була проігнорована чи іншим чином залишена без відповідного аналізу.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за завою особи не знайде підстав для його поновлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Відповідно до чинного законодавства обрахування 10-денного строку на оскарження бездіяльності слідчого, прокурора розпочинається після спливу 24 годин з моменту, коли слідчому, прокурору стало відомо про вчинення кримінального правопорушення - тобто з моменту отримання заяви чи повідомлення, оскільки на них ст. 214 КПК України покладено обов`язок невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Як зазначене вище, скаржником не надано слідчому судді заяви з якою він звертався про вчинення кримінального правопорушення та не надано доказів поштової відправки такої заяви, а відтак слідчий суддя позбавлений можливості дослідити дотримання скаржником 10-денного строку для звернення зі скаргою на бездіяльність слідчого.

З урахуванням викладеного, підстави задоволення скарги - відсутні.

Керуючись ст.ст. 214, 303, 306, 307, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Суддя ОСОБА_1