номер провадження 1-кп/570/276/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2023 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області у складі колегії суддів

головуючої судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_12 ,

розглядаючи в залі суду у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000025 по обвинуваченню

ОСОБА_6 за ч.1 ст.255-2, ч. 2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_7 за ч.1 ст.255-2, ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_8 за ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України,

ОСОБА_9 за ч.1 ст.255-2, ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_13 за ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України,

ОСОБА_10 за ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України,

ОСОБА_14 за ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України,

ОСОБА_11 за ч.2 ст.255, ч.2 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України,

ОСОБА_15 за ч.2 ст.307 КК України,

та ОСОБА_16 , в частині обвинувачення якого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255-2, ч.5 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, закрито на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку зі смертю цього обвинуваченого, -

в с т а н о в и в :

Прокурором ОСОБА_5 до Рівненського районного суду Рівненської області 28.09.2023 р. було подане клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, оскільки ризики, які враховувалися при обранні запобіжного заходу, не зменшилися, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого, які зможуть забезпечити виконання ним покладених процесуальних обов`язків, а також запобігти реалізації ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, окрім як тримання під вартою неможливе.

У клопотанні прокурор вказує, що обвинуваченому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, ризики, які враховувалися при обранні запобіжного заходу не зменшилися. Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, переховування від суду підтверджується тим, що відповідно до ст.12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст. 307, ч.2 ст.255 КК України, у вчинені яких обвинувачується ОСОБА_7 відносяться до категорії особливо тяжких, вчинені у складі злочинної організації, за що передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін, а іншого більш м`якого покарання санкцією ці статті КК України не передбачають. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого покарання значно підвищують ймовірність ризику переховування від суду. Щодо ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, то ОСОБА_7 має непогашені судимості. Будучи неодноразово раніше судимий за вчинення умисних злочинів на шлях виправлення не став, а навпаки, відбуваючи покарання, продовжив вчинення умисних особливо тяжких злочинів.

Відповідно до положень ч.3 ст. 315 КПК України суд під час підготовчого судового засідання за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні відніс розгляд вказаного клопотання на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_12 у підготовчому судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , оскільки ризиків вказаних прокурором у клопотанні, немає. Просить змінити запобіжний захід обвинуваченому на більш м`який або визначити розмір застави.

Вислухавши думку учасників процесу, беручи до уваги положення процесуального закону щодо цілей і мети запобіжного заходу у даному конкретному випадку колегія суддів відхиляє аргументи захисника обвинуваченого, як такі, що не переважують вимог громадського інтересу щодо забезпечення завдань кримінального провадження. Обвинуваченим не були надані докази щодо наявності міцних соціальних зв`язків, наявності житла для проживання у м.Рівне.

За положеннями ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст.177 КПК України).

Частинами 1, 3 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною 5 статті 176 цього Кодексу. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною 1 статті 197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Як вбачається з ухвали Рівненського районного суду від 30.08.2023 р., строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 закінчується 28.10.2023 року.

Наявність ризику переховування від суду у відповідності до КПК України не означає, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме переховування, однак достатньо встановити, що він має реальну можливість здійснити такі дії у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

На думку колегії суддів, тяжкість інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень та суворість покарання за їх вчинення може свідчити про наявність ризику переховування від суду.

Це твердження узгоджується із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000, § 76, відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Варто також зазначити, що у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Так, злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , є особливо тяжкими.

Також у своєму рішенні у справі "W проти Швейцарії" від 26.01.93 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Тому, на думку колегії суддів, ризики переховування обвинуваченого від суду та можливість вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, існують під час судового провадження. Колегія суддів вважає, що такі ризики є реальними. Обвинувачений на даному етапі має можливість їх реалізації за умови незастосування відповідного запобіжного заходу.

На той факт, що обвинувачений буде переховуватися від суду вказує те, що, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений злочин, обвинувачений намагатиметься уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики суду.

Крім того, колегія суддів бере до уваги введений в країні з 24.02.2022 воєнний стан в зв`язку із військовою агресією рф проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Колегія суддів враховує дані про особу обвинуваченого, щодо якого вирішується клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який є особою молодого віку, працездатний, має непогашені судимості, обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, та обставини, встановлені під час його розгляду, колегія суддів вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що обвинувачений зможе переховуватися від суду.

Також, аналізуючи зміст заявленого прокурором клопотання, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, який був підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого не зменшився і на даний час.

Колегія суддів вважає, що клопотання прокурора підлягає до задоволення, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких; за вчинення яких передбачено максимальну міру покарання у виді дванадцяти років позбавлення волі; дії обвинуваченого являють підвищену суспільну небезпеку, він може переховуватися від суду; може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується.

Окрім того, у п.36 справи ЄСПЛ «Москаленко проти України» (Заява№ 37466/04) від 20 травня 2010 року, зазначено, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Відтак, колегія суддів не бере до уваги твердження сторони захисту про те, що ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не існує, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, колегія суддів використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт щодо обвинуваченого ОСОБА_7 не зможе запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року №459/3502/19 визначено рівність між термінами «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу». Суд у вказаній постанові роз`яснив, що відповідно до ч.3 ст.315 КПК під час підготовчого засідання суд за клопотанням учасників провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань колегія суддів додержується правил, передбачених у розд.ІІ цього кодексу. У вказаному розділі передбачено в тому числі й порядок подання, розгляду клопотань про застосування та продовження запобіжних заходів.

Тому, з огляду на вказане та з метою запобігання вище переліченим ризикам і дотримання обвинуваченим належної процесуальної поведінки, клопотання прокурора слід задоволити та продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 раніше обраний судом запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Враховуючи положення статті 183 КПК України та з урахуванням застережень, що містяться в п.5 ч.4 ст. 183 КПК України суд вважає за необхідне не визначати при постановленні ухвали розміру застави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 задоволити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Черкаси, громадянину України, раніше судимому, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , строк тримання під вартою на 60 днів до 17.12.2023 року, без визначення розміру застави.

Ухвала суду щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартоюможе бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 08 год. 30 хв. 23.10.2023 р.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3