ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 609/893/23

1-кп/609/104/2023

30 листопада 2023 року Шумський районний суд Тернопільської області в складі: головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000500 від 12 липня 2023 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, на утриманні дітей не має, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , не депутата, не адвоката, з середньою освітою, раніше неодноразово судимого: - вироком Червенського районного суду Мінської області республіки Білорусь від 22.06.1993 за ч. 3 ст. 87, ч. 1 ст. 96, ст. 39 КК Білорусі до 3-х років позбавлення волі, засуджений умовно з обов`язковим залученням до праці; - вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 23.05.2000 за ч. 2 ст. 81 КК України до виправних робіт на строк 2 роки з відрахуванням 20% в дохід держави; - вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 03.12.2004 за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 600 грн.; - вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 19.04.2007 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку на 2 роки зі сплатою штрафу 600 грн.; - вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 23.06.2015 за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ст. 70 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.; - вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 25.06.2015 за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70, п. 2 ст. 76 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку на 1 рік 6 місяців та звільненого постановою Шумського районного суду від 30.12.2016 за закінченням іспитового строку; - вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 26.05.2022 за ч. 3 ст. 246 КК України до 3-х років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку на 1 рік та відносно якого 23.09.2022 до Шумського районного суду Тернопільської області скеровано обвинувальний акт за ч. 4 ст. 185 КК України, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шумського районного суду Тернопільської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000500 12 липня 2023 року, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_3 проходить військову службу на посаді слюсара-механіка військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з вимогами п. 1 додатку №1 до Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року №2471-ХІІ «Про право власності на окремі види майна» зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку №2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси не може перебувати у власності громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 Цивільного кодексу України, види об`єктів цивільних справ, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких в цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом, встановлюються законом, частина 1 статті 263 Кримінального кодексу України встановлює кримінальну відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу. Враховуючи те, що спеціального закону, який регулює порядок придбання зберігання та носіння зброї, вибухових припасів та вибухових речовин немає, дозвіл на володіння об`єктами, які обмежені в цивільному обороті, на законних підставах, фізичним особам-загального статусу, виданий бути не може.

Разом з тим ОСОБА_3 у порушення вимог вказаного законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на громадську безпеку, що супроводжувалось незаконним поводженням з бойовими припасами, вчинив їх незаконне придбання, носіння та зберігання за наступних підстав.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, протиправно, не маючи передбаченого законом дозволу на придбання, носіння та зберігання бойових припасів, посягаючи на громадську безпеку, придбав ручну гранату РГО та патрони калібру 7,62мм. у кількості 30 шт.

У подальшому, ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, протиправно, не маючи передбаченого законом дозволу на придбання, носіння та зберігання бойових припасів, посягаючи на громадську безпеку, перемістив ручну гранату РГО та патрони калібру 7,62мм. у кількості 30 шт. до салону автомобіля марки «ВАЗ 2105» р.н. НОМЕР_2 білого кольору, в якому зберігав вказані бойові припаси до 12.07.2023.

12.07.2023 під час проведення огляду місця події на території домоволодіння, що за адресою АДРЕСА_2 , виявлено автомобіль марки «ВАЗ-2105» р.н. НОМЕР_2 білого кольору, у салоні якого виявлено та вилучено ручну гранату РГО та патрони калібру 7,62мм. у кількості 30 шт., які являються бойовими припасами.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Окрім цього, 12 липня 2023 року близько 14 год. 00 хв. (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) у ОСОБА_3 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння на території господарства за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить його дружині ОСОБА_6 , виник злочинний умисел, спрямований на вчинення хуліганських дій.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 12 липня 2023 року близько 14 год. 00 хв. (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на території господарства за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, грубо порушуючи громадський порядок, зневажаючи існуючі у суспільстві норми та правила поведінки, діючи з хуліганських мотивів, з особливою зухвалістю, нецензурно лаючись, взявши до рук заздалегідь заготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень та створення реальної загрози життю і здоров`ю громадян, а саме ручну гранату РГО, підійшов до краю території господарства в напрямку проїзної частини дороги по вул. Шевченка с. Цеценівка Кременецького району Тернопільської області, та тримаючи вказаний заздалегідь заготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень, здійснив його активацію, від`єднавши запобіжне кільце, та метнув гранату в напрямку проїзної частини дороги, яка в подальшому здетонувала та відбувся її вибух, чим створив реальну загрозу життю і здоров`ю громадян.

Таким чином ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, тобто у хуліганстві, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованих йому обвинуваченнях, а саме: в зберіганні боєприпасів без відповідного дозволу та вчиненні хуліганських дій, визнав повністю, шкодує, що так все сталося, щиро розкаявся у скоєному, зазначив, що під час досудового слідства не відмовлявся від дачі показів, оскільки усвідомлював, що вчинив злочин. Пояснив, що 11 липня 2023 року вирішив перенести свої речі з власного автомобіля ВАЗ 2105 білого кольору, яким повернувся 02 липня 2023 року з військового шпиталю в м. Київ в с. Цеценівка, до хати і під час цього помітив, що заднє сидіння автомобіля було дуже в поганому стані. Коли він підняв те сидіння, то помітив, що під ним були складені каремати, патрони бойові, гранати бойові та інші речі, які він переклав на переднє сидіння, де їх виявили працівники поліції. Гранат було дві, а патронів він не рахував. Кому ці речі належать і хто їх туди поскладав, він не знає, тому що автомобіль йому перегнали 18 червня 2023 року, коли він знаходився у шпиталі в м. Київ, і до того часу автомобіль знаходився на стоянці поблизу шпиталю, перевірити автомобіль він не мав змоги, у зв`язку із незадовільним станом здоров`я. 02 липня 2023 року його виписали із шпиталю і він даним автомобілем поїхав до себе додому в с. Цеценівка. Намір здати боєприпаси і зброю в поліцію він мав, однак переднє колесо автомобіля було несправне і було небезпечно їхати в м. Шумськ, викликати працівників поліції до себе він не мав можливості, оскільки мобільний зв`язок був відсутній. Окрім боєприпасів та гранат, які були накриті рушником, на переднє сидіння він поклав подарунки, свої документи.

12 липня 2023 року, він повертався з церкви, зайшов в магазин, де з товаришами випив 100 грам горілки і 200 грам пива, купив ще пляшку горілки для себе, солодощі та фрукти для дитини, та близько 12 години дня своїм автомобілем він приїхав на подвір`я до дружини ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2 , щоб привітати її з днем народження, приніс їй квіти, торт, солодощі та інші подарунки для дитини ОСОБА_6 . Тоді до будинку підійшов співмешканець ОСОБА_6 . ОСОБА_7 , почав обзивати його різними словами, проганяти з подвір`я, погрожувати, вони з ним перекинулись парою слів, обвинувачений запитав його, чого він ховається і не йде воювати. Його обурила поведінка співмешканця дружини, який був у нетверезому стані і він взяв із сидіння гранату і хотів кинути її в ОСОБА_7 , фактично погрожуючи йому цим, витяг чеку гранати і кинувся до нього, а той втік до хати. Коли ОСОБА_3 не виявив кільце чеки, тоді вирішив кинути гранату в кущі, переконавшись, що там нікого не має, де вона і вибухнула, не долетівши до дороги, від чого пролунав голосний звук. Допустити того факту, що граната могла вибухнути в його руках він не міг, оскільки є досвідченим військовослужбовцем і знав як поводитись з бойовими гранатами. Обвинувачений підтвердив, що дана граната була оборонною, він кинув її з обриву в кущі, аби знешкодити. Після вибуху з будинку вийшов ОСОБА_7 і вдарив його в обличчя, внаслідок чого пішла кров. Обвинувачений сів в автомобіль і обтерся вологими серветками, закурив цигарку і через деякий час помітив, що в автомобілі пробите переднє колесо, а домкрат знаходиться за місцем його проживання, куди він доїхати не зможе. В цей час під`їхали працівники поліції, яких викликав ОСОБА_7 , і завезли його у відділок. З місця події він не втікав і не мав такого наміру, натомість сидів і чекав працівників поліції. Також обвинувачений зазначив, що своїми діями порушувати громадський спокій та порядок він не мав на меті. З дружиною ОСОБА_6 він не мав неприязних стосунків, лише просив її відмовитись від стосунків з ОСОБА_7 , так як той має не дуже добру репутацію, в день події в нього суперечок з дружиною не було.

Вже у відділку він зателефонував до своїх побратимів і запитав, для чого вони його так підставили, поклавши в автомобіль боєприпаси та гранату. Хлопці відповіли, що вони цього не робили і не знають хто їздив автомобілем. Пізніше у відділ поліції товариш приніс йому пляшку горілки, яку він випив, а коли ввечері працівники поліції повезли його у медичний заклад для визначення стану сп`яніння, то результат виявився позитивний більше 2-х проміле. Пусту пляшку з-під горілки він не ховав, а залишив в кімнаті.

Обвинувачений зазначив, що на даний час має дуже незадовільний стан здоров`я, в слідчому ізоляторі йому знаходитись важко, оскільки в камері перебуває 9 чоловік, які є молодшими за нього і насміхаються з його стану, йому важко пересуватись і він потребує лікування. Здоров`я його погіршилось тоді, коли він перебував на службі в ЗСУ.

Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його вина підтверджується показами допитаних в судовому засіданні свідків.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомила, що обвинувачений є її чоловіком, одружилась з ним минулого літа - 11 серпня 2022 року, шлюб зареєстрували з певних причин, про які відмовилась повідомляти, однак вона з ним вже не проживає три роки, він проживає окремо, в будинку, який собі купив, і вони мали намір розірвати шлюб в органах РАЦС, однак не встигли, оскільки на призначену дату 25 жовтня 2022 року ОСОБА_3 вже перебував в ЗСУ, з 13 жовтня 2022 року. 12 липня 2023 року, до обіду, між 10-12 годинами, ОСОБА_3 приїхав до неї своїм власним автомобілем «жигулі» білого кольору, оскільки перебував в селі у відпустці, пояснивши, що приїхав до своєї законної дружини, і привітав її з днем народження. Свідок в будинок його не запрошувала, попросила його їхати до себе додому, доки її співмешканець був відсутній. ОСОБА_3 зразу ж поїхав, а потім знову повернувся і перебував на подвір`ї. В цей час додому прийшов її співмешканець ОСОБА_7 , з яким вони проживають вже тривалий час, більше року, ще до одруження з ОСОБА_3 , і зайшов в будинок, а ОСОБА_3 залишився на подвір`ї. Коли вона перебувала всередині будинку, то побачила через вікно, що ОСОБА_3 взяв гранату і кинув її в кущі з обриву, там де нікого не було, тобто загрози життю її чи когось іншого не було, ніхто не постраждав. Вибух пролунав далеко від будинку, сусідів чи інших людей там поряд не було. Для чого він це зробив їй не відомо, оскільки вони з ОСОБА_3 не сварились, він їй не погрожував, взагалі поводив себе адекватно і не виявляв агресії ні до неї, ні до її співмешканця, претензій стосовно її проживання з іншим чоловіком також не висловлював, в цей момент перебував в стані легкого алкогольного сп`яніння. Про те, що вона проживає більше року із іншим чоловіком ОСОБА_3 було відомо. Це було приблизно в дообідню пору доби і відбувалась ця подія в неї на подвір`ї в АДРЕСА_2 . В будинку в цей час перебували лише вона та її неповнолітня дитина, більше нікого не було. Після вибуху прийшов її співмешканець і повідомив про даний випадок поліцію. Про те, що в середині автомобіля знаходяться боєприпаси та зброя їй нічого не було відомо до того часу, як приїхали працівники поліції і зробили обшук, виявивши в автомобілі ще одну гранату та 28 патронів. Свідок охарактеризувала обвинуваченого ОСОБА_3 як нормальну та адекватну людину, вказала, що ОСОБА_3 допомагав матеріально їй та її дитині, під час перебування в ЗСУ передавав кілька посилок для неї.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомив, що з обвинуваченим ОСОБА_3 односельці, перебуває в дружніх стосунках, останній неодноразово йому допомагав по господарству з різних питань. Про подію, яка мала місце 12 липня 2023 року дізнався від односельців на наступний день, а саме про те, що ОСОБА_3 кинув гранату. Очевидцем цього інциденту він не був. Перед тим він його бачив в селі, як ОСОБА_3 їздив своїм автомобілем ВАЗ білого кольору. Про те, що в автомобілі ОСОБА_3 возить боєприпаси та гранату йому відомо не було. Свідок охарактеризував обвинуваченого ОСОБА_3 як доброзичливу та адекватну людину, вказав, що ОСОБА_3 на його прохання неодноразово допомагав йому по господарству, будучи спеціалістом у зварювальних, столярних роботах, розбирався в електриці, ніколи не відмовляв ні йому, ні односельцям.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні повідомила, що з обвинуваченим ОСОБА_3 є односельцями, перебуває в нормальних сусідських відносинах. По суті справи пояснила, що очевидцем події вона не була, того дня перебувала в приміщенні магазину, так як є продавцем, і почула звук вибуху. А вже від людей дізналась про те, що ОСОБА_3 кинув гранату, від вибуху ніхто не постраждав. Свідок при цьому не злякалась, оскільки вибух відбувся далеко від магазину в господарстві ОСОБА_6 , звук був глухий, магазин вона не зачинила і не залишила, бо не підозрювала, що це був саме вибух.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомила, що з обвинуваченим ОСОБА_3 перебуває в дружніх відносинах, є односельцями. Дала пояснення, аналогічні поясненням свідка ОСОБА_9 . Обвинуваченого охарактеризувала як нормальну, хорошу і добру людину, яка має «золоті руки», допомагає всім, в селі нікому нічого поганого не зробив.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні повідомив, що з обвинуваченим ОСОБА_3 перебуває в нормальних відносинах, є односельцями та колишніми сусідами, проживає по АДРЕСА_3 . Пояснив, що того дня працював по господарству, почув вибух, подумав, що або ракета десь впала, або колесо в трактора вистрілило. Зразу забрав дітей, які грались в піску на подвір`ї, додому, а сам вийшов подивитись, що сталося. Зустрів сусіда ОСОБА_7 , який проживає в будинку ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 , по сусідству навпроти нього, де колись також проживав ОСОБА_3 , від нього дізнався, що вибух спричинив ОСОБА_3 . Свідок повідомив, що від почутого вибуху не злякався, і діти теж не злякались, однак у зв`язку із воєнним станом вирішив дітей забрати додому в підвальне приміщення. На питання, чи бачив він, чи його діти вибух, повідомив, що вибуху не бачили, тому що подвір`я його обгороджене високим суцільним парканом.

Крім вищезазначених показів допитаних судом свідків, винність обвинуваченого ОСОБА_3 також підтверджується дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме:

- рапортом старшого інспектора - чергового відділення поліції №1 (м.Шумськ) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_13 від 13.07.2023, з якого вбачається, що 12.07.2023 о 14.03 год у ВП зі служби 102 надійшло повідомлення ОСОБА_7 , 1981 р.н., жителя с. Цеценівка Кременецького району про те, що за даною адресою військовослужбовець, за слів заявника повернувся зі служби на даний момент ходить з гранатою в руках. Виїздом працівників поліції встановлено, що 12.07.2023 біля 14.00 год ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_4 , звання - сержант (мобілізований у в/ч НОМЕР_3 ЗСУ 13.10.2022 ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на даний час перебуває у лікарняній відпустці по місцю проживання в нетверезому стані, 12.07.2023 близько 14:00 на вулиці від місця проживання с.Цеценівка Кременецького району підірвав вибуховий пристрій ззовні схожий на бойову ручну гранату оборони (РГО). Внаслідок вибуху травмування людей не було. При прибутті на місце події працівників поліції ОСОБА_3 повідомив, що має в наявності ще такий вибуховий пристрій та патрони, що зберігаються в автомобілі ВАЗ-2105 на його подвір`ї. Під час проведення невідкладних слідчих дій із автомобіля ВАЗ-2105 (н.з. НОМЕР_2 ), розташованого на подвір`ї ОСОБА_3 в с.Цеценівка Кременецького району виявлено 1 предмет схожий на ручну гранату оборони (РГО) із маркуванням РГО ІХ І-107-105-87 (із запалом маркування УДЗ-0С-7987; 30 патронів схожі на патрони калібру 7,62 Х54 мм (СВД), та металеві осколки вилучені на вулиці неподалік господарства ОСОБА_3 ;

- заявою ОСОБА_6 від 12.07.2023, якою остання дає дозвіл на проведення огляду працівнику поліції житлового будинку та прилеглої території, що перебувають у її власності та знаходяться за адресою, АДРЕСА_2 ;

- протоколом огляду місця події слідчого СВ Кременецького РВП ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_14 від 12.07.2023 з фототаблицею до нього, відповідно до якого огляд розпочато о 16 год 58 хв та закінчено о 17 год 25 хв. Об`єктом огляду являється територія господарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . На території господарства виявлено автомобіль марки «ВАЗ - 2105» р.н. НОМЕР_2 , білого кольору на задніх дверях та капоті наявний хрест жовтого кольору із скотчу, усі двері та багажник автомобіля на момент огляду відкриті, вікна частково тоновані, на сидінні пасажира спереду виявлено предмети зовні схожі на боєприпаси, а саме: предмет зовні схожий на гранату, на якій наявні маркування - на корпусі наявні написи «РГО-А-ІХ-І і 107-105-87» на запалі наявний номер «УДЗ-с-7987», предмет зовні схожий на гранату розбирається на дві частини. Корпус гранати поміщається у сейф-пакет вибухо-технічної служби АБ 030357, запал поміщається до сейф-пакету вибухо-технічної служби АБ 030356. Окрім цього на сидінні виявлено предмети зовні схожі на патрони калібру 7,62 у кількості 30 шт. ідентичні між собою. На кінчиках кулі нанесено маркування червоного та чорного кольорів, дані предмети у к-ті 30 шт. поміщаються до сейф-пакету КіV 2125853. Огляд переноситься на узбіччя проїзної частини дороги по вул. Шевченка с.Цеценівка поблизу території господарства за адресою: АДРЕСА_2, на узбіччі серед грунтового покриття виявлено та вилучено осколочні металеві уламки із воронки до сейф-пакету вибухо-технічної служби АБ 030359. Протокол прочитано вголос, зауважень та доповнень не надходило.

- висновком експерта №СЕ-19/120-23/7542-ВТХ від 31.07.2023, відповідно до якого: надані на дослідження шістдесят чотири предмети є осколками корпусу оборонної осколкової ручної гранати РГО. Мав місце вибух предмету, а саме оборонної осколкової ручної гранати РГО;

- висновком експерта №СЕ-19/120-23/7544-ВТХ від 02.08.2023, відповідно до якого: надані на дослідження предмети є: з упакування №1 - корпусом оборонної осколкової ручної гранати РГО; з упакування №2 - ударно-дистанційним запалом УДЗ. Корпус оборонної осколкової ручної гранати РГО у сукупності із ударно-дистанційним запалом УДЗ являються гранатою, а саме: оборонною осколковою ручною гранатою РГО. Дана оборонна осколкова ручна граната РГО придатна до вибуху. Дана оборонна осколкова ручна граната РГО являється бойовим припасом;

- висновком експерта №СЕ-19/120-23/7535-БЛ від 14.07.2023, відповідно до якого: надані на експертизу 30 (тридцять) предметів є боєприпасами. Вони є бойовими патронами калібру 7,62 мм (7,62х54R мм), промислового виготовлення до гвинтівок системи Мосіна зразка 1891/30 рр., із бронебійно-запалювальними кулями. Дані патрони придатні до стрільби;

- копією військового квитка серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_3 ;

- протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю і стану сп`яніння №63, проведеним лікарем КНП «Кременецька районна комунальна лікарня» ОСОБА_15 з використанням спеціального технічного засобу АлкоОФор507 від 12 липня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_3 12.07.2023 р. о 19 год. 40 хв. перебував у стані алкогольного сп`яніння, за результатами тесту 2,20 %.

- постановою про визнання речовими доказами від 12 липня 2023 року визнано речовими доказами: 30 предметів зовні схожих на патрони калібру 7,62 - які поміщено у сейф-пакет КІV 2125853; предмет зовні схожий на гранату РГО, яку у розібраному вигляді поміщено у сейф-пакет вибухотехнічної служби АБ 030357 корпус предмету зовні схожого на гранату, у сейф-пакет вибухотехнічної служби АБ 030356 поміщено запал із відповідними написами та підписами понятих; осколочні металеві уламки із воронки, які поміщено до сейф-пакету вибухотехнічної служби АБ 030359.

Прокурор ОСОБА_4 зазначив, що в судовому засіданні вина ОСОБА_3 в інкримінованих йому злочинах за ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 296 КК України доведена в повному обсязі зібраними доказами, а саме шляхом допиту свідків у судовому засіданні, а також матеріалами досудового розслідування, які судом досліджено. Просив врахувати обтяжуючі обставини, такі як вчинення злочинів особою, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочинів загальнонебезпечним способом. У зв`язку з цим просив визнати винуватим ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, з урахуванням тяжкості даних кримінальних правопорушень, суспільної небезпеки, особи обвинуваченого, який раніше судимий, є на даний час військовослужбовцем ЗСУ, перебував на сході країни, де отримав поранення, щиро розкаявся у скоєному та призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України 3 роки позбавлення волі, за ч. 4 ст. 296 КК України 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання ОСОБА_3 4 роки позбавлення волі. Окрім того просив стягнути з обвинуваченого судові витрати за проведені експертизи та вирішити долю речових доказів, запобіжний захід у вигляді тримання ОСОБА_3 під вартою залишити до набрання вироку законної сили.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 вказав, що кваліфікація дій ОСОБА_3 за ч.4 ст. 296 КК України не знайшла свого підтвердження, не зважаючи на щире каяття та визнання своєї вини, прокурором не доведена наявність складу злочину, не здобуто доказів, які би вказували на безпричинне, з хуліганських мотивів, з метою порушення громадського порядку вчинення дій. Вважає, що його довіритель не мав на меті порушувати громадський порядок і ті обставини, які виникли, були викликані саме непорозумінням і неприязними стосунками, які виникли саме в момент того, як ОСОБА_3 прийшов до своєї дружини і приревнував її до іншої особи, з якою та співмешкає, що і призвело до тієї трагедії, що сталась. Не заперечував, щодо кваліфікації за ч. 1 ст. 263 КК України, однак не погоджується з реальною мірою покарання 4 роки, зважаючи на ряд хвороб обвинуваченого і на його психоемоційний стан. Тому з урахуванням вищевикладеного, просив застосувати статтю 75 КК України та призначити ОСОБА_3 іспитовий строк.

Зібрані в справі докази, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд вважає належними, допустимими, достовірними, а їх сукупніть достатніми для визнання ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 296 КК України.

Доводи сторони захисту щодо невинуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, суд до уваги не бере та вважає, що здобутими під час досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні доказами, які є належними, допустимими та достатніми, доведено всі обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Основний безпосередній об`єкт хуліганства - громадський порядок, тобто комплекс суспільних відносин, які забезпечують нормальні умови життя людей у різних сферах суспільно корисної діяльності, спокійний відпочинок і дотримання правил поведінки в суспільному житті і побуті. Його додатковим факультативним об`єктом можуть виступати здоров`я особи, авторитет органів державної влади, громадська безпека.

Кримінальний кодекс не пов`язує наявність хуліганства з його вчиненням у громадських місцях. Таким чином, громадський порядок може бути порушений і за відсутності сторонніх осіб чи у присутності лише потерпілого (вночі, у безлюдному місці, на безлюдній вулиці, в квартирі). Однак вчинення хуліганський дій у присутності інших людей, в обстановці проведення публічного заходу (покладення квітів до пам`ятника, концерт тощо) є однією з ознак, яка вказує на грубість порушення громадського порядку.

Об`єктивна сторона хуліганства в Кримінальному кодексі не конкретизована. Аналіз диспозиції ст. 296 КК України свідчить, що обов`язковою ознакою об`єктивної сторони злочину є лише вчинення діяння. Саме ж діяння полягає в грубому порушенні громадського порядку, яке супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Хуліганство може полягати у застосуванні насильства (побоїв, заподіяння тілесних ушкоджень) до потерпілих, знищенні або пошкодженні майна, безладній стрілянині, використанні сильнодіючих речовин з метою зірвати проведення масового заходу, проявах безсоромності, знущанні над безпорадними людьми тощо. Тобто хуліганство може виражатися у вчиненні діянь, які передбачені іншими статтями Особливої частини Кримінального кодексу або КУпАП. Ознакою об`єктивної сторони хуліганства такі діяння стають з урахуванням місця, часу і обстановки, інших об`єктивних ознак, а також мотивів їх вчинення.

Кримінально караним є грубе порушення громадського порядку. Зазначений у ст. 296 КК термін «грубе порушення» є оціночною категорією. Його предметний зміст залежить від конкретних обставин вчинення винним діяння. Такими закон визначає лише дії, якими спричинено істотну шкоду громадському порядку. Особа, яка вчиняє хуліганські дії, грубо нехтує правилами поведінки в суспільстві. Грубе порушення громадського порядку має місце тоді, коли хуліганство пов`язане з посяганням на інші правоохоронювані цінності, задля збереження яких підтримується громадський порядок, коли це зачіпає важливі інтереси чи інтереси багатьох осіб і відновлення порядку вимагає значних зусиль.

Під явною неповагою до суспільства слід вважати нахабно виявлене, зневажливе ставлення винного до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності. Ця ознака однаково характеризує як об`єктивну сторону хуліганства - грубе порушення громадського порядку, так і його суб`єктивну сторону - хуліганські мотиви вчинення.

Закінченим злочин визнається з моменту вчинення дії, що грубо порушує громадський порядок.

Суб`єктом хуліганства є осудна особа, яка досягла 14-річного віку.

Суб`єктивна сторона хуліганства характеризується умисною виною і мотивом явної неповаги до суспільства. Неповага до суспільства - це прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Вказана неповага має бути явною. Це означає, що неповага до суспільства є очевидною, безсумнівною як для хулігана, так і для очевидців його дій.

Особливість мотиву хуліганства (явна неповага до суспільства) полягає у причинній зумовленості. Спонукання вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони здебільшого позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), протиставити себе іншим чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і установлених у суспільстві правил поведінки. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

Особливо кваліфікованими видами хуліганства є зокрема вчинення його із застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень (ч.4 ст.296 КК). Предметами, спеціально пристосованими для нанесення тілесних ушкоджень, є будь-які предмети, що не належать до зброї, пристосовані винною особою для нанесення тілесних ушкоджень наперед або під час учинення хуліганських дій; заздалегідь заготовленими є предмети, які хоч і не зазнали якогось попереднього оброблення, але ще до початку хуліганства були приготовлені винною особою для зазначеної мети.

У контексті зазначеного слід послатися й на роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство», в яких зазначено, що суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями Кримінального кодексу України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише у тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Так, судом встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 12 липня 2023 року на території господарства за адресою: АДРЕСА_2 , та в напрямку проїзної частини дороги, що прилягає до території цього господарства, в присутності жителів будинку АДРЕСА_2 , які налякані заховались в будинку та спостерігали через вікно, є нічим іншим як хуліганством.

Обвинувачений ОСОБА_3 12.07.2023 скоїв суспільно небезпечні дії, грубо порушив громадський порядок, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

12 липня 2023 року обвинувачений ОСОБА_3 , нехтуючи прохання власниці будинку по АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 покинути її господарство, оскільки не бажала його перебування в неї в гостях, з огляду на фактичне проживання її з іншим чоловіком, ОСОБА_7 , який мав повернутись додому, тоді як шлюб в неї з обвинуваченим був формальним, а фактичні шлюбні відносини між ними давно припинені, спочатку покинув її господарство та з власної ініціативи, повторно повернувся до її господарства та, зустрівши там її співмешканця, розпочав з ним словесну перепалку, яка переросла грубе порушення обвинуваченим громадського порядку. Його дії супроводжувались нецензурною лайкою та особливою зухвалістю з використанням ручної оборонної гранати РГО, яку він безпричинно активував, від`єднавши запобіжне кільце, та метнув гранату в напрямку проїзної частини дороги, яка в подальшому здетонувала та відбувся її вибух, чим створив реальну загрозу життю чи здоров`ю громадян, а саме: жителів будинку АДРЕСА_2 , на подвір`ї яких знаходився, так і можливу для інших жителів села Цеценівки, які могли знаходитись на дорозі чи її узбіччі, куди метнув гранату обвинувачений ОСОБА_3 .

Суд вважає, що в цьому випадку мотивом грубого порушення громадського порядку була саме явна неповага ОСОБА_3 до суспільства. Обвинувачений, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прагнув показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоствердиться за рахунок приниження інших, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.

До такого висновку суд прийшов з огляду на обставини скоєння обвинуваченим злочину, місце та тривалість його вчинення, осіб у відношенні до яких були направлені хуліганські дії обвинуваченого.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство», вирішуючи питання щодо наявності в діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки хуліганства, як застосування вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень (ч.4 ст.296 КК), слід враховувати, що ця ознака має місце лише в тих випадках, коли винний за допомогою названих предметів заподіяв чи намагався заподіяти тілесні ушкодження або коли використання цих предметів під час учинення хуліганських дій створювало реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян. Спеціально пристосованими для нанесення тілесних ушкоджень слід визнавати предмети, які пристосовані винною особою для цієї мети наперед або під час учинення хуліганських дій, а заздалегідь заготовленими - предмети, які хоч і не зазнали якоїсь попередньої обробки, але ще до початку хуліганства були приготовлені винним для зазначеної мети. Використання при вчиненні хуліганства ножів, які не належать до холодної зброї, інших предметів господарсько-побутового призначення, спеціальних засобів (гумового кийка, газових пістолета, балончика, гранати, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії),

пневматичної зброї, сигнальних, стартових, будівельних пістолетів,

ракетниць, вибухових пакетів, імітаційно-піротехнічних та освітлюваних засобів, що не містять у собі вибухових речовин і сумішей, а також інших спеціально пристосованих для нанесення тілесних ушкоджень знарядь злочину є підставою для кваліфікації дій винної особи за ч. 4 ст. 296 КК не тільки в тих випадках, коли вона заподіює ними тілесні ушкодження, а й тоді,

коли ця особа за допомогою зазначених предметів створює реальну

загрозу для життя чи здоров`я громадян.

Суд вважає, що мотиви дій обвинуваченого були хуліганськими, тобто безпричинними, він мав на меті показати свою перевагу над іншими особами, при цьому грубо ігноруючи загальноприйняті постулати поведінки в суспільстві та зневажаючи на права інших громадян (на відпочинок, на спокійне пересування вулицями села тощо). При цьому, грубе порушення суспільного порядку вчинене з особливою зухвалістю та супроводжувалось використанням при вчиненні хуліганства спеціальних засобів, зокрема, ручної гранати, що спеціально пристосована для нанесення тілесних ушкоджень, ще й військовослужбовцем під час воєнного стану в Україні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані вірно за ч. 4 ст. 296 КК України.

Умисні дії ОСОБА_3 , що виразилися у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинені із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, кваліфікуються за ч. 4 ст. 296 КК України.

Крім того, умисні дії ОСОБА_3 , які виразилися у носінні, зберіганні бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, кваліфікуються за ч. 1 ст. 263 КК України.

Предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК, є вогнепальна зброя (крім гладкоствольної мисливської), бойові припаси, вибухові речовини і вибухові пристрої. Основною характерною ознакою цих предметів є їх призначення ураження живої цілі, знищення чи пошкодження оточуючого середовища. Тому ці предмети мають бути придатними для використання за своїм цільовим призначенням.

Подібний висновок був зроблений Верховним Судом у постанові від 08.09.2022 по справі № 747/612/17.

Так, об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК, полягає у носінні, зберіганні, придбанні, виготовленні, ремонті, передачі чи збуті вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Незаконне носіння вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв є умисними, вчиненими без передбаченого законом дозволу діями по їх переміщенню, транспортуванню особою безпосередньо при собі (в руках, одязі, сумці, спеціальному футлярі, транспортному засобі тощо).

Під незаконним зберіганням вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин чи вибухових пристроїв розуміються умисні дії, які полягають у володінні (незалежно від тривалості в часі) без відповідного дозволу або із простроченням його дії будь-яким із зазначених предметів, що знаходиться не при особі, а в обраному нею місці.

Диспозицію частини першої статті 263 КК не можна вважати бланкетною, оскільки вона не посилається на інші закони чи нормативні акти у визначенні заборонених діянь, а визначає їх у своєму тексті. Відповідно до цього положення забороняються: «носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв».

Власне ця заборона і є диспозицією частини першої статті 263 КК, яка супроводжується визначеними в цьому ж положенні санкціями.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, діючи з прямим умислом, протиправно, не маючи передбаченого законом дозволу на придбання, носіння та зберігання бойових припасів, посягаючи на громадську безпеку, придбав ручну гранату РГО та патрони калібру 7,62мм. у кількості 30 шт. В подальшому, посягаючи на громадську безпеку, перемістив ручну гранату РГО та патрони калібру 7,62мм. у кількості 30 шт. до салону автомобіля марки «ВАЗ_2105» р.н. НОМЕР_2 білого кольору, в якому зберігав вказані бойові припаси до 12.07.2023. Після чого 12.07.2023 під час проведення огляду місця події на території домоволодіння, що за адресою АДРЕСА_2 виявлено автомобіль марки «ВАЗ-2105» р.н. НОМЕР_2 білого кольору, у салоні якого виявлено та вилучено ручну гранату РГО та патрони калібру 7,62мм. у кількості 30 шт., які являються бойовими припасами.

Вказані обставини знайшли своє підтвердження в показах обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні. Окрім того, те, що вилучені предмети є саме бойовими припасами, підтверджується висновками експертиз: №СЕ-19/120-23/7542-ВТХ від 31.07.2023; №СЕ-19/120-23/7544-ВТХ від 02.08.2023; №СЕ-19/120-23/7535-БЛ від 14.07.2023.

За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши об`єктивно досліджені у судовому засіданні, відповідно до вимог ст. ст. 85, 94 КПК України, вказані вище всі докази, надані сторонами кримінального провадження, в їх сукупності, враховуючи їх логічність, послідовність та узгодженість між собою, суд повно та всебічно з`ясував та встановив під час судового розгляду обставини вчинення кримінального правопорушення та приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 296 КК України, в судовому засіданні доведена повністю.

Таким чином, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_3 : незаконного придбання, зберігання та носіння бойових припасів, без передбаченого законом дозволу (ч.1 ст. 263 КК України); хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень (ч.4 ст. 296 КК України).

Вказаний висновок суд робить поза розумним сумнівом, а отже, враховуючи зазначене вище, вина ОСОБА_3 повністю доведена в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях за ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 296 КК України. Підстав для кваліфікації вчиненого за іншими статтями Кримінального кодексу України суд не вбачає.

Вказаний висновок узгоджується з п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кобець проти України" (заява №1637/04), у якому зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

При призначенні покарання суд у відповідності з ст. 65 КК враховує обставини скоєння злочину, характер та ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого.

Згідно з п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 за медичною допомогою до лікарів психіатра та нарколога не звертався, за місцем проживання характеризується негативно: неодноразово скоював крадіжки у місцевих жителів, притягувався до адміністративної відповідальності, вживає спиртні напої; наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.04.2023 №24-РС сержанта ОСОБА_3 призначено на посаду робітника підсобного 4 інженерного взводу 3 відділення 1 інженерної роти та закріплено лише речове майно, призначене для власних потреб забезпечення військовослужбовця в обмундируванні, взутті тощо, не були закріплені і не перебували у його користуванні ніякі боєприпаси, недостачі боєприпасів в частині не виявлено; раніше судимий.

Зокрема, вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 26.05.2022 ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 246 КК засуджений до покарання у виді 3 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком один рік.

23.09.2022 Кременецькою окружною прокуратурою направлено в суд обвинувальний акт у кримінальному провадженні від 09.06.2022 щодо ОСОБА_3 з обвинуваченням за ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до виписного епікризу №8460 сержант в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 перебував на стаціонарному обстеженні і лікуванні в клініці пульмонології Національного військово-медичного клінічного центру «ГВКГ» з 13 червня 2023р. по 01 липня 2023 р. з діагнозом: негоспітальна двобічна полі- сегментарна пневмонія, важкого перебігу ускладнена вираженою астенізацією.

З довідки військово-лікарської комісії Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» від 30.06.2023 №893 вбачається, що сержант ОСОБА_3 , 1965 р.н., після перенесеної негоспітальної двобічної полісегментарної пневмонії, важкого перебігу, ускладненої вираженою асенізацією, потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, є визнання вини та щире каяття.

Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення загальнонебезпечним способом.

Окремо, суд вважає необхідним зазначити наступне.

З початком широкомасштабного вторгнення рф в Україну, військовослужбовці Збройних Сил України стоять на захисті наших кордонів. Але, на жаль, попри свідоме та чесне виконання обов`язків військової служби абсолютною більшістю військовослужбовців, у Збройних Силах України мають місце і випадки вчинення військовослужбовцями злочинів.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, приймав присягу, відповідно до Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» яка містить наступний зміст:

«Я, (прізвище, ім`я та по батькові), вступаю на військову службу і урочисто присягаю Українському народові завжди бути йому вірним і відданим, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну таємницю. Присягаю виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників. Присягаю ніколи не зрадити Українському народові!».

Крім того, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, серед іншого, такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини.

В той же час, обвинувачений маючи військову підготовку та володіючи бойовими припасами, вирішив розпорядитись своїми навиками та можливостями не на благо Країни та її громадян, а навпаки, наражав на небезпеку громадян, які вже тривалий час перебувають у стані постійного хвилювання за свої життя. Обвинувачений з хуліганських мотивів, тобто безпричинно, маючи на меті показати свою перевагу над іншими особами, порушив загальноприйняті постулати поведінки в суспільстві та зневажав права інших громадян. При цьому, із досліджених судом доказів, встановлено, що обвинуваченим грубо порушено громадський порядок, його вчинок був зроблений свідомо, з особливою зухвалістю та супроводжувався застосуванням бойової гранати.

Обвинувачений знехтував під час скоєння ним хуліганських дій, що він перебуває на подвір`ї громадян, посеред села, більш того, маючи без передбаченого законом дозволу бойові припаси, відчував свою силу та недоторканість серед мирного населення, погрожуючи використанням вказаних предметів проти їх життя.

Суд звертає увагу, що такі вчинки неприпустимі ані для пересічного громадянина, ані, тим паче, для військовослужбовця. Агресивність, нестриманість у конфліктних ситуаціях, запальність, недисциплінованість та відчуття безкарності обвинуваченого свідчать про його неможливість на даний час перебувати у суспільстві та ізоляція обвинуваченого є необхідною для забезпечення громадського порядку, спокою громадян та їх захисту.

Тому суд виключає можливість застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України, оскільки враховуючи дані про особу обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, лише визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі, буде достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, є тяжкими злочинами, суспільну небезпеку вчинених ним кримінальних правопорушень, фактичні обставини справи, спосіб вчинення злочинів і їх мотиви, форму вини, обстановку вчинення злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, є військовослужбовцем, характеризується з негативної сторони за місцем проживання, пом`якшуючу його покарання обставину - визнання вини та щире каяття, обтяжуючі його покарання обставини - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину загальнонебезпечним способом, а також погіршення стану здоров`я на час судового розгляду, а тому вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в розмірі наближеному до мінімального. Зокрема, за ч.1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення, за ч.4 ст. 296 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, яке, на думку суду буде достатнім та необхідним для його виправлення та перевиховання, попередження нових злочинів, відповідатиме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Суд вважає за необхідне застосувати положення ч.1 ст. 70 КК України та остаточно призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 296 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Згідно з протоколом затримання від 12 липня 2023 року ОСОБА_3 був затриманим 12 липня 2023 року в порядку п.2 ч.1 ст. 208 КПК України. Ухвалою слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 14 липня 2023 року щодо ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 11 вересня 2023 року, який продовжено ухвалою слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 вересня 2023 року до 05 листопада 2023 року та ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 03 листопада 2023 року до 31 грудня 2023 року включно.

Так як обвинувачений ОСОБА_3 з 12 липня 2023 року був затриманим та перебуває під вартою, то останньому з врахуванням вимог ч.5 ст. 72 КК України слід зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку день за день.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою слід залишити до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 4063,00 грн (а саме за проведення експертиз: №СЕ-19/120-23/7542-ВТХ від 31.07.2023 - вартістю 956,00 грн; №СЕ-19/120-23/7544-ВТХ від 02.08.2023 - вартістю 1912,00 грн; №СЕ-19/120-23/7535-БЛ від 14.07.2023 - вартістю 1195,00 грн).

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 72, 100, 174, 368-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 296 КК України у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дати затримання, а саме з 12 липня 2023 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави витрати на залучення експертів для проведення експертиз під час досудового розслідування, загальна сума яких складає 4063,00 грн.:

-вибухотехнічної експертизи №СЕ-19/120-23/7542-ВТХ від 31.07.2023 - вартістю 956,00 грн.;

-вибухотехнічної експертизи №СЕ-19/120-23/7544-ВТХ від 02.08.2023 - вартістю 1912,00 грн.;

-експертизи зброї №СЕ-19/120-23/7535-БЛ від 14.07.2023 - вартістю 1195,00 грн.

Речові докази по кримінальному провадженню: 30 предметів зовні схожих на патрони калібру 7,62мм, які поміщено у сейф-пакет KIV2125853; предмет зовні схожий на гранату РГО, яку у розібраному вигляді поміщено у сейф-пакет вибухотехнічної служби АБ 030357 корпус предмету зовні схожого на гранату, у сейф-пакет вибухотехнічної служби АБ 030356 поміщено запал із відповідними написами та підписами понятих; осколочні металеві уламки із воронки, які поміщено до сейф-пакету вибухотехнічної служби АБ 030359 із відповідними написами та підписами понятих, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження - після набрання вироком законної сили знищити.

Вирок суду першої інстанції може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1