Провадження 1кп-932/491/23
Справа 932/8648/23
УХВАЛА

Іменем України

15 січня 2024 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

Головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5

за участю:

потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000382, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 286-1, ч.1 ст. 135 КК України, -

ВСТАНОВИВ

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 25 вересня 2023 року з Дніпропетровської обласної прокуратури надійшов обвинувальний акт та додатки до нього у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 286-1, ч.1 ст. 135 КК України. Щодо обвинуваченого обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою суду від 17.11.2023 року був продовжений на строк шістдесят днів, тобто до 15.01.2024 року включно.

25 вересня 2023 року по кримінальному провадженню винесена ухвала про призначення підготовчого судового засідання.

Вислухавши позиції учасників процесу щодо можливості призначення справи до розгляду, судом було встановлено, що зазначена кримінальна справа непідсудна Бабушкінському районному суду м. Дніпропетровська.

Відповідно до ст.32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, то кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Як зазначено у обвинувальному акті, який надійшов до суду, ОСОБА_7 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 та у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок безпорадного стану, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, а саме у тому, що він 29.04.2023 року приблизно о 14.18 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (концентрація алкоголю в крові від 2,68 проміле до 2,75 проміле), керуючи технічно справним автомобілем «Skoda Octavia» д/н НОМЕР_1 , рухаючись по пр. Богдана Хмельницького з боку вул. Енергетичної в напрямку вул. Бориса Кротова у м. Дніпро, порушуючи вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3-б, 2.9-а, 2.10, 10.1, 12.4, 12.9-б Правил дорожнього руху України, в районі буд. № 100 по пр. Богдана Хмельницького у м. Дніпро (Чечелівський район м. Дніпро) допустив зіткнення з електровелосипедом під керуванням велосипедиста ОСОБА_8 , внаслідок чого потерпілому ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження та залишив потерпілого на проїзній частині в небезпечному для життя стані, внаслідок чого смерть потерпілого ОСОБА_8 настала на місці пригоди.

Таким чином, кримінальні правопорушення вчинені за адресою: м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, 100, що є територією Чечелівського району м. Дніпра. Обвинувальний акт був складений слідчим СУ ГУНП України за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 40, та затверджений прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури за адресою: м. Дніпро, вул. Софії Ковалевської, 4, тобто місце закінчення досудового розслідування також не перебуває у межах територіальної юрисдикції Шевченківського району м. Дніпра.

Аналізуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.

Згідно ст.34 КПК України питання про передання кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів від моменту внесення такого подання чи клопотання, про що поставляється ухвала.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про необхідність звернення до апеляційного суду для визначення підсудності зазначеної кримінальної справи.

З врахуванням вищевикладеного, суд на цей час позбавлений можливості вирішити клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору та клопотання потерпілої та її представника адвоката про прийняття позову та відкриття провадження по позовній заяві потерпілої ОСОБА_6 та долучення доказів в його обґрунтування.

Прокурором заявлене клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на строк шістдесят днів з тих підстав, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, а саме у порушенні Правил дорожнього руху, внаслідок чого настала смерть людини, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком до десяти років, після скоєння якого залишив місце пригоди, залишивши потерпілого на проїзній частині, обставини скоєних обвинуваченим злочинів виправдовує продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим обумовлює ризики, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду, може незаконно впливати на потерпілу та свідків шляхом підбурювання, вмовляння чи залякування потерпілої та свідків, а також може вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення, враховуючи те, що він не обмежений у праві керування транспортними засобами, тому не виключено, що ОСОБА_7 може сісти за кермо транспортного засобу та вчинити злочин повторно. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави вважала недоцільними, з врахуванням вищевказаних ризиків та обставин скоєного ним злочину, який спричинив загибель людини. У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу просила відмовити.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_6 підтримали клопотання прокурора, а у задоволенні клопотання сторони захисту просили відмовити.

Захисником адвокатом ОСОБА_4 подане клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу у розмірі п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб з тих підстав, що ОСОБА_7 раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні хоча і тяжкого, але необережного злочину, він одружений та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, батьків похилого віку, має постійне місце реєстрації та проживання, а також постійне місце роботи - торгівельний представник ДК «Дніпро-Трейд» та має постійне джерело доходу. У задоволенні клопотання прокурора просив відмовити, оскільки ризики, зазначені прокурором, не доведені, не підтверджені і перестали існувати на цей час, так як обвинувальний акт вже скерований до суду, свідки допитані, експертизи проведені, матеріальна шкода злочином не завдана. Також прокурором не доведено у зв`язку з чим до обвинуваченого не може бути застосований інший запобіжний захід, у тому числі у вигляді застави, окрім тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав позицію захисника.

Вислухавши думку учасників процесу, зважаючи на положення ст.ст. 199, 201 КПК України, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 до розгляду кримінальної справи по суті на строк шістдесят днів, а у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на заставу відмовити з наступних підстав.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, а саме у порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинили смерть потерпілого, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком до десяти років, а також у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок безпорадного стану, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 135 КК України, і з врахуванням стадії процесу, коли докази сторін не досліджені, потерпіла та свідки обвинувачення не допитані судом, а матеріали кримінального провадження відкриті сторонам, реально існують ризики, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду, може перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілу та свідків, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Твердження сторони захисту, що не існує ризиків того, що обвинувачений буде переховуватися від суду, може вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення та впливати на потерпілу та свідків, оскільки обвинувальний акт вже скерований до суду, під час досудового розслідування свідки обвинувачення допитані, експертизи проведені, матеріальна шкода злочином не завдана, а обвинувачений раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні хоча і тяжкого, але необережного злочину, одружений та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, батьків похилого віку, має постійне місце реєстрації та проживання, а також постійне місце роботи та постійне джерело доходу, суд не може розцінювати, як підставу зміни запобіжного заходу на більш м`який у тому числі і на заставу, так як з врахуванням стадії процесу, тяжкості та обставин кримінального правопорушення, суворості покарання, яке може бути призначене обвинуваченому у разі визнання його у вчиненні інкримінованих йому злочинів винним, особистості обвинуваченого зазначені твердження не свідчать про наявність у обвинуваченого перешкод або інших стримуючих факторів щодо можливості ухилитися від суду та не перешкоджати здійсненню кримінального провадження.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту і суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Крім того, ризик втечі має оцінюватися у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, а також суд враховує, що наразі на території України введений воєнний стан, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Крім того, суд враховує характер кримінальних правопорушень, в яких звинувачуються обвинувачений, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому та практику Європейського суду з прав людини стосовно того, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Суд вважає, що вказані ризики на цей час не зменшилися, залишаються реальними та продовжують існувати, враховуючи зміст пред`явленого звинувачення ОСОБА_7 , а також тяжкість кримінальних правопорушень, характер та обставини протиправних дій, в яких він обвинувачується, його особистості, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу.

Таким чином, з урахуванням викладених підстав, суд вважає, що даний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідає не лише особі обвинуваченого, а й характеру та тяжкості злочинів, які йому інкримінуються, кореспондується з характером суспільного інтересу, є співмірним з існуючими ризиками, у зв`язку з чим, є встановленим факт недостатності застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого.

Суд вважає, що таке обмеження прав обвинуваченого, на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Таким чином з урахуванням тяжкості та обставин злочинів, серйозності обвинувачення, суворості покарання, яке може бути призначено обвинуваченому у разі доведеності його провини, особистості обвинуваченого, суд не вбачає наявності у останнього перешкод або інших стримуючих факторів щодо можливості ухилитися від суду і тому підстав для застосування обвинуваченому на даній стадії процесу більш м`якого запобіжного заходу, не вбачає, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти вищезазначеним ризикам.

На підставі викладеного суд, приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора і продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, суд вважає необхідним відмовити.

Також суд, на підставі вищевикладеного та з врахуванням положень ст. 183 КПК України, не вбачає підстав для задоволення клопотання сторони захисту та визначення обвинуваченому застави, як альтернативного запобіжного заходу, з врахуванням обставин інкримінованих йому злочинів, які заподіяли смерть людини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32,34, 132, 176, 177, 178, 183, 194, 314 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Направити обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000382, відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 286-1, ч.1 ст. 135 КК України до Дніпровського апеляційного суду для визначення підсудності зазначеної справи та направлення її до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська в межах територіальної юрисдикції.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 задовольнити.

У задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 з тримання під вартою на заставу відмовити.

Продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 14 березня 2024 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду до ухвалення судового рішення по суті протягом п`яти днів з дня її оголошення в частині вирішення питань застосування запобіжного заходу.

Суддя Бабушкінського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 .