Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.11.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/1070/20 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.10.2020.

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, із середньою освітою, тимчасово не працюючий, неодружений, несудимий, засуджений:

- за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 02 (два) роки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді цілодобового домашнього арешту з покладеними на нього обов`язками до вступу вироку у законну силу залишено без змін.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.

Речові докази по справі: довідка про рух коштів банківської картки ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 ; оптичний диск Verbatim CD-R на якому містяться відеозаписи із камер відеонагляду, вилучені в ПАТ КБ «Приватбанк»; оптичний диск Multi Speed CD-R, на якому містяться відеозаписи із камер відеонагляду, вилучені в ПАТ КБ «Приватбанк» залишено при матеріалах кримінального провадження.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

22.08.2016 близько 23 год 35 хв ОСОБА_6 , знаходячись поряд з магазином ABC «Зіна», який розташований в м. Ужгороді, вул. Загорська, 26, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, таємно, викрав із незачиненого бокового кармана шортів ОСОБА_8 , кредитну банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , після чого,

-2-

втілюючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 22.08.2016 о 23 год 48 хв, перебуваючи в м. Ужгороді на пл. Народній, 3, зняв із вищевказаної карти ПАТ КБ «Приватбанк» грошові кошти в сумі 2000 грн, з терміналу ПАТ КБ «Приватбанку».

В подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, 23.08.2016 о 03 год 26 хв, перебуваючи в м. Ужгороді на пл. Корятовича, 13, зняв з терміналу ПАТ КБ «Приватбанк» грошові кошти в сумі 5000 грн та 23.08.2016 о 06 год 40 хв, з даного терміналу ПАТ КБ «Приватбанк» зняв аналогічним чином грошові кошти в сумі 5000 грн.

Крім того, 23.08.2016 о 10 год 49 хв, перебуваючи в м. Ужгороді по вул. Минайській, 32, ОСОБА_6 зняв з вищевказаної картки ПАТ КБ «Приватбанк» грошові кошти в сумі 5000 грн, та 24.08.2016 о 12 год 44 хв, перебуваючи в м. Ужгороді по вул. Фединця, 24, аналогічним чином зняв з вищевказаної картки ПАТ КБ «Приватбанк» грошові кошти в сумі 7000 грн, в результаті чого ОСОБА_6 заподіяв матеріальну шкоду потерпілому на загальну суму 24000 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду від 20.10.2020 щодо нього скасувати та призначити кримінальне провадження до нового розгляду в суді першої інстанції. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що обвинувачення про те, що він викрав з незачиненої бокової кишені ОСОБА_8 кредитну банківську картку, не знайшло свого підтвердження в процесі розгляду кримінального провадження. Більш того, дана картка ОСОБА_8 не належить, як і наявні на ній кошти, тому останній не може бути потерпілим у кримінальному провадженні. В даному кримінальному провадженні не було проведено підготовче судове засідання, оскільки питання про відповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України судом не вирішувалось, а лише вирішувались клопотання потерпілого. Вважає, що органом досудового розслідування першочергово його дії було кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК та лише перед винесенням вироку у справі прокурор змінив кваліфікацію на ч. 2 ст. 185 КК України, при цьому жодних нових обставин в обвинувальному акті від 13.08.2020 не зазначив. Окрім того, кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 185 КК України є невірною, оскільки з правового висновку, викладеного в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14.02.2019 слідує, що крадіжку платіжних карток слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 357 КК. Щодо відсутності кваліфікуючої ознаки повторності, то в обвинувальному акті прокурором стверджується, що він 22.08.2016 викрав платіжну картку, а потім того ж дня та на наступний день використав її та зняв кошти, що свідчить про те, що дані діяння є продовжуваними, оскільки умисел виник один раз - при викраденні у потерпілого платіжної картки.

24.11.2021 та 21.11.2023 захисник-адвокат ОСОБА_9 за погодженням з обвинуваченим ОСОБА_6 звернулася з клопотаннями про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Судове провадження розглядається за відсутності захисника та потерпілого, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на вирок суду, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки. При цьому враховується думка обвинуваченого про можливість розгляду апеляційної скарги без участі його захисника, яка до того ж подала заяву про можливість судового розгляду без її участі.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та клопотання, думку прокурора, яка не заперечила проти задоволення

-3-

клопотань про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за строками давності та про часткове задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухиляється від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину певного ступеня тяжкості.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Отже, суд встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження у суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 309/1201/15-к).

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України 22.08.2016 та 23.08.2016, за які передбачено покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк та останні відносяться до нетяжких злочинів (ч. 2 ст. 12 КК України). Тобто, на день розгляду апеляційної скарги минуло понад п`ять років з дня вчинення ОСОБА_6 вказаних кримінальних правопорушень. Протягом цього строку останній не ухилявся від слідства або суду, а тому строки давності не зупинялись.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Таким чином, обставиною, що виключає благополучне закінчення строків давності за раніше вчинений злочин (як диференційованих - 2,3,5,10,15, так і недиференційованого 15-річного строку щодо осіб, які ухилялися від досудового розслідування або суду), є згідно з ч. 3 ст. 49 КК України вчинення даною особою до

-4-

закінчення зазначених строків хоча б одного нового злочину певної тяжкості, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Вчинення такого злочину до закінчення зазначених строків призводить до перериву перебігу давності. Це означає, що час, який минув з дня раніше вчиненого злочину до дня скоєння нового злочину втрачає своє юридичне значення. Він визнається юридично незначущим, забувається і при новому обчисленні строків давності не береться до уваги. При перериванні перебігу давності обчислення строків давності як за раніше вчинений злочин, так і за вчинений новий злочин починається з дня вчинення саме нового злочину, при чому окремо за кожний злочин. Іншими словами, при перериванні давності з дня вчинення нового злочину починають минати самостійно і паралельно два строки давності: один - за раніше вчинений злочин, другий - за новий злочин. Ці строки не складаються, не поглинаються, не подовжуються до самого довшого з них, а обчислюються і минають окремо по кожному злочину.

Судом першої інстанції встановлено, що кримінальні правопорушення, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_6 були вчинені 22.08.2016 та 23.08.2016.

При тому, як зазначено вище, за правилами ст. 12 КК України, інкриміновані ОСОБА_6 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України, належать до нетяжких злочинів, максимальне покарання за санкцією яких є позбавлення волі на строк до п`яти років. Тому, при застосуванні ст. 49 КК України до такого кримінального правопорушення, застосовується п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Разом з тим, апеляційним судом встановлено, що давність за вчинення кримінальних правопорушень від 22.08.2016 та 23.08.2016, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, перервалася вчиненням 14.08.2018 ОСОБА_6 нового кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, яке є нетяжким злочином, та за який його засуджено вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.01.2023, до покарання у виді позбавлення волі на строк 02 (два) роки з подальшим звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що п`ятирічний строк притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 необхідно обчислювати від 14.08.2018, який станом на день апеляційного розгляду минув (14.08.2023), що узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06.12.2021 (справа № 521/8873/18).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 185 КК України не визнав, однак під час апеляційного розгляду подав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття відносно нього кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

За змістом ст. 284-288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

-5-

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08.11.2018 у справі № 425/4506/15-к, дотримання умов, передбачених ч. 1-3 ст. 49 КК України, є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, тому вважає за необхідне клопотання захисника та обвинуваченого задовольнити, вирок суду першої інстанції скасувати та звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрити.

Керуючись ст. 284, 404, 405, 407, 417, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.10.2020 щодо ОСОБА_6 ,- скасувати.

Клопотання захисника-адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності,- задовольнити.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 185 КК України, а кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді