ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/451/23 Справа № 707/2125/22 Категорія: ч. 2 ст. 289 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

прокурора ОСОБА_10 ,

потерпілих: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2023 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Худяки Черкаського району Черкаської області, громадянина України, в силу положень ст. 89 Кримінального кодексу України (далі - КК) раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено:

- за ч.1 ст. 129 КК до покарання у виді арешту на строк 3 місяці;

- за ч.4 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років;

- за ч.2 ст.289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

На підставі ч.5 ст.72 КК зараховано в строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення у межах даного кримінального провадження, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період тримання під вартою з 01 вересня 2022 року по день набрання вироком законної сили.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Бобринець Бобринецького району Кіровоградської області, громадянина України, раніше судимого: 04.11.2021 Соснівським районним судом м. Черкаси за ч.1 ст.357, ч.ч. 1, 2 ст. 200 КК та звільненого від призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків давності та засудженого за ч.2 ст.185 КК до покарання у виді 2 років 8 місяців обмеження волі; 01.06.2022 Черкаським районним судом Черкаської області за ч.1 ст.129, ч.2 ст.146, ч.3 ст.185, ч.4 ст.296, ст.70 КК з призначенням покарання у виді 5 років позбавлення волі та звільненням на підставі ст. 75 КК від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено:

- за ч.4 ст.185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців;

- за ч.2 ст.289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК за сукупністю вироків до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців, що було призначено ОСОБА_7 за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 01.06.2022 та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців.

На підставі ч.5 ст.72 КК зараховано в строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого у межах даного кримінального провадження, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період тримання під вартою з 01 вересня 2022 року по 24 жовтня 2022 року включно, а також з 18 листопада 2022 року по день набрання вироком законної сили.

ВСТАНОВИЛА

За вироком суду ОСОБА_6 і ОСОБА_7 були визнані винуватими, в тому що вони 17.07.2022, більш точного часу не встановлено, за попередньою змовою групою осіб, шляхом пошкодження запірних пристроїв, проникли до приміщення літньої кухні, що розташована у домоволодінні АДРЕСА_3 , де умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_7 повторно, а ОСОБА_6 без ознаки повторності, таємно викрали чуже майно в умовах воєнного стану, який введено по всій території України Указом Президента України за № 64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, заволоділи акумуляторним дрилем марки «Dnipro-М CD-218» із акумуляторною батареєю «ВР-220» та зарядним пристроєм «FC-223», ринкова вартість якого становить 1666,67 грн, а також бензиновим тримером марки «Foresta 2,2кВт» з об`ємом бензобаку 0,9 л, ринкова вартість якого складає 2066,67 грн. Після чого, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 , шляхом відкриття замка вхідних дверей, проникли в приміщення жилого будинку, розташованого за вищевказаною адресою, звідки умисно, з корисливих мотивів, таємно викрали велосипед марки «Мінськ», ринкова вартість якого становить 1437,50 грн, чим завдали потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 5170,84 грн.

Також, 17.07.2022, більш точного часу в ході судового розгляду не встановлено, маючи умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 , за наведених обставин, шляхом відкриття замка вхідних дверей, проникли в приміщення жилого будинку, розташовано у вказаному домолодінні, де умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_7 повторно, а ОСОБА_6 без ознаки повторності, незаконно заволоділи транспортним засобом - мопедом марки «VIPERDELTAEX- 50 QT-B», ринкова вартість якого становить 580 грн., чим заподіяли потерпілому ОСОБА_11 , матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Крім того, ОСОБА_6 , 17.07.2022 близько 18.30 год., перебуваючи на ділянці дороги по вулиці Козацькій в напрямку вулиці Польової в с.Худяки Черкаського району Черкаської області, маючи умисел, направлений на погрозу вбивством, почав умисно погрожувати ОСОБА_12 вбивством з подальшим захороненням в лісосмузі її трупа. Після цього, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на погрозу вбивством, почав вчиняти активні дії насильницького характеру. Зокрема, він наніс потерпілій один удар правою рукою по потиличній частині голови, внаслідок чого остання втратила рівновагу впала. Після чого ОСОБА_6 дістав та приставив вістря леза ножа до підборіддя ОСОБА_12 , супроводжуючи свої дії систематичними голосними погрозами її вбивства та захоронення її трупа в лісосмузі.

В цей час, у вищевказану ситуацію втрутилась стороння особа ОСОБА_13 , яка намагалась заспокоїти ОСОБА_6 та корпусом тіла захистити потерпілу від протиправних дій останнього. Тоді ОСОБА_6 відійшов осторонь і метнув в напрямку ОСОБА_12 ножа, проте не поцілив.

Потерпіла ОСОБА_12 , усвідомлюючи погрози вбивством з боку ОСОБА_6 , які були підкріплені активними діями у виді фізичного насильства та демонстрації ножа, маючи всі реальні підстави побоюватись реалізації цих погроз, втратила свідомість. Внаслідок вчинення своїх протиправних дій, ОСОБА_6 заподіяв потерпілій ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді подряпини з крововиливом в ділянці підборіддя по серединній лінії та чотири садна по задній поверхні правої гомілки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок та призначити йому більш м`яке покарання із застосуванням ст.ст. 66, 69 КК.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, обвинувачений вказує на призначення йому суворого покарання. На думку ОСОБА_6 , суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував його сімейне становище, перебування на його утриманні малолітньої дитини та жінки-інваліда, а також батька похилого віку, який потребує його допомоги. Вказує, що вчинив злочин в період тяжких сімейних обставин, що призвели до стресової ситуації.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вищевказаний вирок та прийняти щодо нього справедливе рішення.

Вказав, що не погоджується з вироком суду першої інстанції, вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень не визнає в повному обсязі. Вказує на сфабрикованість кримінального провадження з метою відібрання його бізнесу та часток у статутних фондах. З цього приводу засвідчує про родинні відносини між засновниками ТОВ «ЛЛС 2014», котрим він також є, та працівниками Черкаської обласної прокуратури. В обґрунтування апеляційних вимог приводить обставини проведення досудового розслідування щодо нього в інших кримінальних провадженнях.

Окрім того, обвинувачений вказує на невідповідність вироку за своєю суворістю ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що, призначаючи покарання суд послався лише на обставини, що обтяжують покарання, не взяв до уваги наявність на утриманні обвинуваченого неповнолітньої дитини-інваліда, що на думку обвинуваченого, істотно впливає на суворість призначеного покарання.

Захисник ОСОБА_9 за згодою з обвинуваченим ОСОБА_7 відмовився від своєї апеляційній скарзі та така відмова була прийнята апеляційним судом.

Після докладу суддею-доповідачем змісту вироку, доводів апеляційних скарг, були заслухані:

- обвинувачені та їхні захисники, які підтримали вимоги апеляційних скарг, пославшись на доводи, що в ній викладені. Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні 19.09.23 повідомив, що визнає вину у повному обсязі, в тому числі за ч. 4 ст. 185 КК, у подальшому вину за цим законом України про кримінальну відповідальність не визнав та надавав показання, що збігаються з показаннями, наданим ним в суді першої інстанції;

- прокурор та потерпілі, які заперечувала проти задоволення апеляційних скарг, вказавши на законність вироку суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинувачених і їхніх захисників, прокурора та потерпілих, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З урахуванням наведеної норми апеляційний суд не переглядає вирок щодо встановлених судом першої інстанції фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК, у вчинені якого визнано винуватим ОСОБА_6 , оскільки в цій частині сторони кримінального провадження вирок не оскаржували.

У відповідності до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Перевіривши кримінальне провадження в апеляційному порядку, колегія суддів убачає, що вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинувачених у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК, також кваліфікація їхніх дій є правильними, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, дослідженими та перевіреним під час судового розгляду.

Суд першої інстанції врахував, що обвинувачені свою винуватість у вчиненні цих кримінальних правопорушень не визнали.

У суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що був у потерпілого ОСОБА_11 у домоволодіння, де допомагав по господарству. Вказав на упереджене ставлення до нього працівників поліції. У липні 2022 року він та ОСОБА_6 у присутності ОСОБА_11 мопед «Верховина», котрий належав ОСОБА_6 , на подвір`ї потерпілого. На другий день, за відсутності ОСОБА_11 , він і ОСОБА_6 додатково разом оглянули вказаний мопед на цьому подвір`ї. Шурупогвинт лежав у корзині мопеду. Відбиток його пальця у будинку потерпілого міг залишитися, тому що він неодноразово був у потерпілого в гостях.

Обвинувачений ОСОБА_6 у суді першої інстанції пояснив, що на початку липня вони з ОСОБА_7 приїхали в с. Худяки в його будинок по АДРЕСА_4 , де також живе його батько. 16.07.2022 увечері вони з обвинуваченим ОСОБА_7 ходили на подвір`я до помешкання потерпілого ОСОБА_11 , де нікого не було, хоча вони стукали у двері. У цьому подвір`ї знаходився мопед «Верховина», котрий належить йому. Вони нічого не взяли та повернулися додому. З потерпілим ОСОБА_11 він знайомий давно та неодноразово був у нього в помешканні. Зранку 17.07.2022 ОСОБА_7 повідомив йому, що він ще раз ходив на подвір`я помешкання потерпілого ОСОБА_11 , але не пояснив для чого. 18.07.2022 ОСОБА_7 розбудив його та сказав, що приїхала поліція. Як виявилося, поліція приїхала із запитаннями до ОСОБА_7 . Потім він пішов знову відпочивати в будинок, а пізніше знову приїхала поліція і він побачив, що на подвір`ї вже знаходиться мопед та шурупогвинт у мопеді. У приміщенні літньої кухні, за місцем його мешкання, ще знаходилися велосипед та мотокоса. Всі ці предмети він бачив уперше.

Суд першої інстанції ретельно перевірив невизнання вини обвинуваченими, вірно встановив, що версія обвинувачених є неспроможною, оскільки спростовується сукупністю таких доказів.

У суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_11 пояснив, що в 2022 році, приблизно 17-19 липня, точну дату він не пам`ятає, він приїхав за адресою: АДРЕСА_3 , та побачив виламані двері у приміщення літньої кухні. Виявивши крадіжку речей він звернувся до поліції. Приблизно о 19.00 годині того ж дня (в день виявлення факту викрадення речей) працівники поліції зателефонували йому та попросили прийти за адресою, де мешкає ОСОБА_6 по АДРЕСА_4 , де йому були повернуті всі його викрадені речі.

Окрім того винуватість ОСОБА_7 і ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК підтверджується показаннями свідків.

Свідок ОСОБА_14 в суді першої інстанції пояснила, що 18.07.2022 близько 12.00 год. вона разом з чоловіком приїхала в помешкання чоловіка та його рідної сестри за адресою: АДРЕСА_3 . Підходячи до фіртки, вони помітили, що праворуч від неї стоять два мопеди. Вхідні двері до хати були вибиті, а замок зламаний. У хаті був повний безлад. Вони виявили зникнення шурупогвинта, велосипеда, мопеда, бензопили. Вони відразу викликали дільничного і він прибув разом з іншими співробітниками поліції через 15-20 хвилин. Через дорогу від їхнього будинку мешкав обвинувачений ОСОБА_6 . Велосипед та мопед було вивезено з двору ОСОБА_6 , хто саме викочував їх не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_15 , котрий є батьком обвинуваченого ОСОБА_6 зазначив, що ОСОБА_7 проживав у нього у липні 2022 року. У цей період він помітив у дворі блакитний мопед, зелену косарку, велосипед та чорний шурупогвинт, які йому не належали. ОСОБА_7 сказав, що це його майно. Пізніше, прийшов сусід ОСОБА_11 та сказав, що це його речі.

Свідок ОСОБА_16 , пояснив, що знайомий з обвинуваченими, оскільки ОСОБА_6 є його сусідом, живе неподалік, а ОСОБА_7 мешкав з ОСОБА_6 та з батьком останнього. Влітку 2022 року обвинувачений ОСОБА_7 прийшов до нього з жінкою на ім`я ОСОБА_17 , тримаючи у руках зарядний пристрій чорно-оранжевого кольору від шурупогвинта. Вказаний зарядний пристрій ОСОБА_7 залишив у нього вдома, оскільки за обвинуваченим прийшли працівники поліції.

Свідок ОСОБА_18 пояснив, що був залучений працівниками поліції влітку 2022 року для огляду подвір`я ОСОБА_11 в с. Худяки. Під час огляду виконувалися слідчі дії, знімалися відбитки пальців. Двері у кухню були віджаті, був виламаний замок. Відбитки пальців зняли спочатку на дверях у хату, а потім в кухні, в сараї.

Свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 надали тотожні показання зі свідком ОСОБА_18 .

Окрім того свідок ОСОБА_20 вказала, що у липні 2022 року її запросили у якості понятої для проведення процесуальних дій на подвір`ї ОСОБА_6 в с. Худяки. Вони пройшлися по двору, у сараї, в літній кухні. На подвір`ї стояв велосипед, мопед, шуруповерт, газонокосарка, які були відкриті для огляду, тобто не були нічим накриті. Всі ці речі були зняті на відео, занесені у протокол. ОСОБА_6 був присутній під час проведення цих дій.

Будь-яких даних, які б спростовували показання потерпілого, наведених свідків та свідчили, що вони обумовлюють обвинуваченого, в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Окрім цього, винуватість обвинувачених у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень підтверджується такими письмовими доказами.

З фактичних даних протоколу огляду місця події від 18.07.2022 та відеозапису до нього, вбачається, що на території приватного домоволодіння по АДРЕСА_3 виявлено та вилучено замок із ключем, слід віджиму, сокиру та три сліди папілярних візерунків, які були вилучені з вхідних дверей до кімнати у вказаному помешканні.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 18.07.2022 та відеозапису до нього, на території приватного домоволодіння по АДРЕСА_3 , цебто за місцем тимчасового проживання обвинуваченого ОСОБА_6 , виявлено та вилучено: шуруповерт «Dnipro-М» моделі ВР-220 із акумуляторною батареєю, бензиновий тример «Foresta» 2,2кВт, велосипед із зеленою рамою, мопед «Дельта» моделі ЕХ 50 QT-B.

Потерпілий ОСОБА_11 підтвердив право власності на викрадене у нього майно, надавши фотокартки бензинового тримера «Foresta 2, 2кВт», велосипеду «Мінськ», шуруповерта «Dnipro-М» моделі ВР-220, 2.0 Ah.

Вартість викраденого майна у потерпілого ОСОБА_11 : велосипеда марки «Мінськ» - 1437,50 грн; акумуляторної дрилі марки «Dnipro-М CD -218» з акумуляторною батареєю «ВР-220» і зарядним пристроєм «FC-223», - 1666,67 грн; бензинового тримера «Foresta 2,2кВт» - 2066,67 грн, засвідчується висновком судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/124-22/7787-ТВ від 25.07.2022.

Згідно з висновком судової транспортно-товарознавчої експертизи № СЕ-19/124- 22/9233-АВ від 26.08.2022 середня ринкова ціна мопеду марки «VIPER DELTA EX-50QT-B», 2008 року випуску на момент скоєння злочину, при умові, що знаходився в технічно-справному стані становила 580,00 грн.

Хід відібрання зразків для експертного дослідження - відбитки пальців та долонь лівої і правої рук ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відображено у відповідних протоколах від 01.09.2022.

З висновку судово-дактилоскопічної експертизи № -19/124-22/9448-Д від 02.09.2022 випливає, що слід пальця руки розмірами 13x26мм, слід долоні руки розмірами 96x45мм, а також слід пальця руки розмірами 13x23 мм, котрі вилучені під час огляду місця події 18.07.2022 за місцем проживання потерпілого, залишені відповідно ОСОБА_21 та ОСОБА_7 .

Версія сторони захисту, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 раніше, з дозволу власника ОСОБА_11 , перебували в цьому домоволодіння, внаслідок чого ті могли залишити сліди своїх рук у наведеному приміщенні, спростовується показаннями потерпілого ОСОБА_11 , котрий не підтвердив показання обвинувачених про те, що вони раніше неодноразово були у його домоволодінні. Потерпілий засвідчив, що обвинувачений ОСОБА_6 лише іноді підходив до паркану взяти у нього сигарету, а обвинуваченого ОСОБА_7 він до цього лише 1-2 рази бачив у селі.

Судом першої інстанції було обґрунтовано вказано, що показання обвинуваченого ОСОБА_7 , котрі є тотожними з доводами його апеляційної скарги, про те, що до нього упереджено ставилися працівники поліції, не підтверджуються будь-якими доказами.

За наявності достатніх доказів ОСОБА_7 та ОСОБА_6 01.09.2022 було повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК.

Внаслідок чого, посилання ОСОБА_7 , як на підтвердження необ`єктивності проведення досудового розслідування, про перебування його в статусі свідка, не свідчить про упередженість розслідування.

Також апеляційний суд зауважує, що відбитки пальців на місці вчинення цих кримінальних правопорушень були вилучені у день повідомлення про їхнє вчинення 18.07.2022. внаслідок чого доводи апелянта ОСОБА_7 , що ці відбитки з`явились через півтора місяця є надуманими.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були досліджені повно за відсутності порушень всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Вирок ухвалений судом першої інстанції на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК.

Колегія суддів переконана, що при ухваленні вироку судом першої інстанції дотримано стандарт доведення поза розумним сумнівом, оскільки сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміновані кримінальні правопорушення було вчинено і обвинувачені ОСОБА_7 і ОСОБА_6 є винним у їхніх вчиненні.

Стороною захисту не спростовані встановлені фактичні обставини цієї справи. Отже немає обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення, також відсутня реальна можливість іншої версії інкримінованих подій.

З урахуванням наведеного, колегія суддів робить висновок про відсутність підстав для розумного сумніву в доведеності вини ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , через те що версія сторони захисту була відкинута фактами, встановленими на підставі допустимих доказів.

Оцінюючи доводи апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинувачених, апеляційний суд враховує, що призначене покарання у межах відповідних санкцій, з урахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК, а обвинуваченму ОСОБА_7 також ч. 1 ст. 71 КК, відповідає приписами статей 50, 65 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 65 КК, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченим покарання, врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше судимий, неодружений, має малолітню дитину, не працює, під наглядом або на обліку у лікаря-психіатра чи лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , котрий визнається таким, що не має судимості, одруженим, має неповнолітню дитину, не працює, під наглядом або на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, проте перебуває на обліку у лікаря-нарколога, за місцем проживання характеризується негативно. Також суд встановив наявність обставини, що пом`якшує покарання стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 - щире каяття (ч. 1 ст. 129 КК), відсутність обставин, що пом`якшує покарання, стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , та обставин, що обтяжують покарання, щодо обох обвинувачених.

Наведені обвинуваченим ОСОБА_6 відомостей про наявність у нього хронічного захворювання туберкульозу легені, не свідчать про наявність достатніх підстав для пом`якшення йому покарання. Заразом слід зауважити, що відповідно до листа начальника філії ДУ «Центр охорони здоров`я» ДКВС України в Черкаській та Кіровоградскій областях, то ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні в Черкаській міській медичній частині, на даний час не потребує невідкладної медичної допомоги чи госпіталізації до закладів МОЗ.

Наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 на утриманні малолітньої дитини, те що він одружений, а також перебування на утриманні у обвинуваченого ОСОБА_7 малолітньої дитини було зазначено у вироку та враховано судом при призначенні покарання.

Будь-яких даних про вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_6 у період тяжких сімейних обставин чи стресової ситуації матеріали кримінального провадження не містяться, через що відповідні доводи апеляційної скарги обвинуваченого є надуманими.

З огляду на наведене, визначений судом першої інстанції вид та розмір покарання відповідає його меті, є співрозмірним характеру вчинених діянь та їхніх наслідків, тому відсутні підстави вважати його невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених, тобто яке є явно несправедливим через суворість.

За таких обставин, колегією суддів не встановлено істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які є підставою для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення, вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2023 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена учасниками судового процесу до Верховного Суду, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції, а засудженими, які тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення їм копії ухвали апеляційного суду.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_3